Справа № 820/8319/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 р.Справа № 820/8319/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Калиновського В.А. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2015р. по справі №820/8319/15

за позовом ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3

про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3, в якому просить:

- визнати неправомірним повідомлення від 24.02.2015 року № 534/03-4-1 про визнання нікчемними Договору № ДФО-12-181199 строкового вкладу ОСОБА_5 прибутковий від 16.06.2014 року, Додаткового договору № 1 до договору № ДФО-12-181199 строкового вкладу ОСОБА_5 прибутковий від 16.06.2014 року, транзакції за м/о №2384 від 16.06.2014 року на суму 6000 євро;

- визнати неправомірним рішення від 25.03.2015 року за № 830/03-4-1 про відхилення вимоги ОСОБА_2 про задоволення вимог кредитора від 13.01.2015 року;

- зобов'язати відповідача включити позивача у Реєстр акцептованих вимог кредиторів та визначити суму заборгованості перед позивачем, і віднести ці вимоги до певної черги погашення в порядку, визначеному Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є вкладником ПАТ Комерційний Банк Актив-Банк у якого Національний банк України відкликав банківську ліцензію та ініціював процедуру ліквідації. Зазначає, що укладені між позивачем та банком правочини згідно із договором № ДФО-12-181199 від 16.06.2014 року, Додатковим договором № 1 до договору № ДФО-12-181199, транзакції за м/о № 2384 від 16.06.2014 року на суму 6000 євро є оспорюваними, а тому вважати їх недійсними буде можливо лише після визнання їх такими у судовому порядку, що відповідає ч.1 ст.204 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та є презумпцією правомірності правочину. На підставі викладеного, оскільки відповідач не мав правових підстав визначати вказані правочини нікчемними, то вимога позивача про задоволення вимог кредитора відхилена неправомірно.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року проведено заміну відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" ОСОБА_4 на його правонаступника Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" ОСОБА_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Актив-Банк ОСОБА_4, викладене у повідомленні від 24.02.2015 року № 534/03-4-1 про визнання нікчемними Договору №ДФО-12-181199 строкового вкладу ОСОБА_5 прибутковий від 16.06.2014 року, Додаткового договору № 1 до договору № ДФО-12-181199 строкового вкладу ОСОБА_5 прибутковий від 16.06.2014 року, транзакції за м/о № 2384 від 16.06.2014 року на суму 6000 євро.

Визнано неправомірним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Актив-Банк ОСОБА_4 від 25.03.2015 року за № 830/03-4-1 про відхилення вимоги ОСОБА_2 про задоволення вимог кредитора від 13.01.2015 року.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Актив-Банк ОСОБА_1 включити ОСОБА_2 у Реєстр акцептованих вимог кредиторів з визначенням суми заборгованості та віднесенням її вимог до певної черги погашення в порядку, визначеному Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою у задоволенні вимог відомивти в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що за наслідком проведеної перевірки правочинів (договорів) встановлено, шо ОСОБА_3, маючи на рахунках в ПАТ КБ ОСОБА_5 - Банк суму грошових коштів, що значно перевищує гарантований Фондом розмір відшкодування, та не маючи об'єктивної можливості їх отримати готівкою через встановлені НБУ обмеження чи перерахувати на рахунки в інший банк у зв'язку з визнанням банку проблемним, за з метою незаконного збільшення суми виплати від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уклав з ПАТ КБ ОСОБА_5 - Банк 16.06.2014 року депозитний договір та додаткову угоду до кожної з них. Відповідно до вказаного договору Банк відкрив ОСОБА_3 депозитний рахунок, серед яких №2630. на пред'явника ОСОБА_2 з перерахуванням на вказаний рахунок 6000 (шість тисяч) євро. Разом з тим, проведення з 12.06.2014 року операцій (надання банківських послуг) в Банку в частині залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб у національній та іноземній валюті і банківських металах, відкриття вкладних (депозитних) рахунків та поточних рахунків (в тому числі карткових) фізичним особам з укладенням відповідних договорів в ПАТ КБ ОСОБА_5 - Банк, а також операцій щодо зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ КБ Актив-Банк суперечило вимогам Постанови Правління Національного банку України за №349/БТ (банківська таємниця), зі змінами від 26.06.2014 за №382/БТ (банківська таємниця), якою ПАТ КБ Актив-Банк віднесено до категорії проблемних банків та були встановлені відповідні обмеження в його діяльності. Таким чином, ОСОБА_3 не маючи можливості отримати в законному порядку кошти з власного рахунку, здійснив його дроблення в сумі, яка окремо в еквіваленті менша 200 000, 00 гривень, що давало йому можливість при введенні тимчасової адміністрації в Банку, отримати від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму, яка в рази перевищує суму гарантованого Фондом відшкодування, що визначена ч. 1 ст. 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. З огляду на викладене, заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 16.06.2014 року між ПАТ КБ Актив-Банк, в особі керуючого відділенням № 12 ПАТ КБ Актив-Банк у м. Харкові ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено Договір № ДФО-12-181199 строкового вкладу ОСОБА_5 прибутковий, згідно якого ОСОБА_3 у банку відкрито депозитний рахунок на користь ОСОБА_2, на який банк прийняв грошові кошти у сумі 6000 євро (шість тисяч євро) із строком повернення цих коштів 16.07.2014 року.

Також, 16.06.2014 року ПАТ КБ Актив-Банк із ОСОБА_2 був укладений додатковий договір № 1 до договору № ДФО-12-181199 строкового вкладу ОСОБА_5 прибутковий, відповідно до якого позивач набув право на Вклад, прийнятий банком згідно до Основного договору.

На підставі договору №ДФО-12-181199 від 16.06.2014р. відкрито депозитний рахунок №0961 на користь позивача та внесено на цей рахунок 6000,00 євро, що підтверджується копією меморіального валютного ордеру № 2384 від 16.06.2014 року, згідно якого ОСОБА_3 було внесено 6000,00 євро, що в еквіваленті становить 95200, 63 грн. на депозит за договором № ДФО-12-181199 від 16.06.2014 року, під 6% річних. Згідно п. 1.2. Договору, вклад вносився на строк 1 місяць до 16.07.2014 р.

Відповідно до додаткових умов п. 1.3 укладеного Договір строкового вкладу ОСОБА_5 прибутковий, третя особа (позивач) набуває права вкладника з часу предявлення нею до Банку першої вимоги, що оформлюється шляхом укладання між Банком та Третьою особою Додаткового договору до цього Договору.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.09.2014р. №545 Про віднесення ПАТ КБ Актив-банк до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.09.2014 р. прийнято рішення № 79 про запровадження з 03.09.2014 р. тимчасової адміністрації у ПАТ КБ Актив-банк та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ Актив-банк ОСОБА_4

03.12.2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 134 Про продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ Актив-банк, яким тимчасова адміністрація у ПАТ КБ Актив-банк та повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ Актив-банк продовжено до 30.12.2014 р.

23.12.2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 838 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Актив-Банк.

На виконання наведеної постанови НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 158 від 24.12.2014 р. Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ Актив-банк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким 24.12.2014 р. було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ Актив-банк та призначено ОСОБА_4 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ Актив-банк з 24.12.2014 р. по 23.12.2015 р., повноваження якого були відкликані згідно рішення № 179 від 30.09.2015 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та які делеговані ОСОБА_1

В звязку із відкликанням банківської ліцензії та початком ліквідації ПАТ КБ Актив-Банк, Фонд з 30.12.2014 року розпочав виплати коштів вкладникам даного банку. Виплати гарантованої суми відшкодування здійснювалися відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, через установи банка-агента Фонду - ПАТ ОТП Банк.

13.01.2015 року позивачем до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку ОСОБА_4 направлено Вимогу про визнання кредитних вимог позивача та повернення вкладу і відповідних відсотків згідно до Договору № ДФО-12-181199 від 16.06.2014 року.

У відповідь позивачем було отримано Повідомлення відповідача від 24.02.2015 року № 534/03-4-1, яким відповідач повідомив позивача та третю особу - ОСОБА_3 про те, що ним правочини відповідно до Договору № ДФО-12-181199 від 16.06.2014 року, Додаткового договору № 1 до договору № ДФО-12-181199, транзакції за м/о № 2384 від 16.06.2014 року на суму 6000 євро, визнано нікчемними та обґрунтовано наявністю постанови Національного банку України від 12.06.2014 року, якою банк було віднесено до категорії проблемних банків, в зв'язку з чим встановлено ряд обмежень щодо відкриття рахунків.

Крім того, листом від 25.03.2015 року № 830/03-4-1 відповідач також повідомив, що оскільки правочини згідно із Договором № ДФО-12-181199 від 16.06.2014 року, Додатковим договором № 1 до договору № ДФО-12-181199, транзакції за м/о № 2384 від 16.06.2014 року на суму 6000 євро є нікчемними, Вимога про визнання кредитних вимог позивача та повернення вкладу і відповідних відсотків згідно до Договору № ДФО-12-181199 від 16.06.2014 року відповідачем відхилена в зв'язку з непідтвердженням заявленої суми фактичним даним бухгалтерського обліку ПАТ КБ Актив-Банк та відповідно до вимог ст.49 ч. 8 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимоги кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Не погоджуючись із вказаними діями, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов виснвоку про наявність у позивача права на одержання суми коштів під час дії тимчасової адміністрації ПАТ Комерційний банк Актив-банк у розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування, яка станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку складає 200000, 00 гривень. Висновки, якими відповідач обґрунтовує правомірність визнання правочинів нікчемними, не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, зокрема, звернення до суду із позовом про визнання договорів недійсними, наявності злочинного мотиву дій, який в свою чергу, може бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили. Крім того, станом на час укладення договору постанова НБУ №349/БТ від 12.06.2014 р. не набула чинності через те, що не зареєстрована в Міністерстві юстиції України. Також вказана постанова стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів. В звязку з чим, посилання відповідача на її положення, як на підставу нікчемності правочинів, є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Наведене свідчить, що до виключної компетенції виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка є колегіальним органом, належить повноваження щодо прийняття рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 3 частини 1 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено право уповноваженої особи Фонду продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

При цьому, зазначене продовження, обмеження або припинення операцій повинно бути вмотивованим та ґрунтуватися на положеннях Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Дане положення кореспондується з положеннями ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" якими передбачено, що Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Під час судового розгляду встановлено, що підставою для відмови Уповноваженої особи у включенні позивача до переліку вкладників в ПАТ Комерційний банк Актив-банк , які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є твердження про нікчемність договорів, в зв'язку з тим, що такі правочини були вчинені після прийняття Національним банком України постанови № 349/БТ від 12.06.2014 р., якою ПАТ "КБ "Актив-банк" було віднесено до категорії проблемних банків.

Однак, такі твердження не кореспондуються з нормами діючого законодавства.

Так, згідно ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Вказані положення Закону України "Про систему гарантування вкладі фізичних осіб" кореспондується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до вимог ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В свою чергу, частинами 1-2 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Тобто, для визнання вищезазначених договорів - нікчемними правочинами, відповідач повинен послатись на конкретну норму закону, яка передбачає їх нікчемність.

Частиною 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає чіткий перелік підстав, за яких уповноважена особа Фонду гарантування вкладів має право визнавати договори нікчемними правочинами.

Колегія судів зазначає, що у повідомлені відповідач не посилається на жодну із вищезазначених законодавчих норм, а отже такі правочини можна відносити тільки до оспорюваних правочинів.

Тобто, в даному випадку слід застосовувати положення ст.204 ЦК України, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем під час судового розгляду не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження висновків щодо визнання правочинів нікчемними, зокрема, звернення до суду із позовом про визнання договорів недійсними, наявності злочинного мотиву дій, який в свою чергу, може бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили.

Також, згідно зі ст.1 указу Президента України Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади від 03.10.1992 р. №493/92, нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Згідно зі ст.3 зазначеного Указу, нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Таким чином, станом на день укладання позивачем спірного договору (16.06.2014р.), постанова НБУ №349/БТ від 12.06.2014 р., не набула законної сили, оскільки не була зареєстрована в Міністерстві юстиції України.

Крім того, вказана постанова стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність посилання відповідача на її положення, як на підставу нікчемності правочинів.

Також колегія суддів зазначає, що повідомлення відповідача складено лише 24.02.2015р., в той час як положення ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зобовязують відповідача здійснити перевірку правочинів, укладених банком, в період дії тимчасової адміністрації, тобто з 03.09.2014 р. по 24.12.2014 р.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувані рішення про визнання укладених правочинів нікчемними та відхилення вимоги позивача про задоволення вимог кредитора є неправомірними.

В звязку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині зобовязання відповідача включити позивача у Реєстр акцептованих вимог кредиторів з визначенням суми заборгованості та віднесенням її вимог до певної черги погашення в порядку, визначеному Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, податковий орган, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції по справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року по справі №820/8319/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2015р. по справі №820/8319/15 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8

Повний текст ухвали виготовлений 09.02.2016 р.