Справа № 22а-20319/11
Суддя: Лобов О. А.
Дата ухвалення: 2011-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області у

складі:

Головуючого - Лобов О.А.

Суддів: Пікуль В.П., Петренко В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області на постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області про нарахування недоплаченої допомоги дитині війни,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2010 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області зх шити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за 2007 рік за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, врахувавши раніше проведені виплати.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області просить вищевказану постанову місцевого суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення позивачу доплати до пенсії, вЬщовідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 К з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. При цьому, зазначені висновки суду Грунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007р., якими визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почали діяти положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 ікону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, колегія суддів зазначає іступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, ередбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого ормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги оложення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, становлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, ризначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального озміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, становленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону 'країни „Про соціальний захист дітей війни.

Також, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо абезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть юсилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Сонституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання чдносно органу, на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають :татус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України і щійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому юрядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, покладено саме на Управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять до системи його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причин. Отже, постанову суду слід вважати законною, обґрунтованою і такою, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 186-2,195,197,198,200,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області, - залишити без задоволення.

Постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого Адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.А.Лобов

Судді: В.М.Петренко

ОСОБА_3