Справа № 2-а-1824/10/2110
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2012-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2012 р.Справа № 2-а-1824/10/2110

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Рябова О.Д.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області на постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

11 жовтня 2010 року, позивач звернувся до суду з позовом до головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

У судовому засіданні першої інстанції позивач підтримав свої вимоги та зробив уточнення до позивних вимог. Просив суд задовольнити його вимоги тільки за 2010 рік. Звернув увагу суду, на те що незаконні та не справедливі дії відповідача нанесли йому ще і моральні страждання.

Представник відповідача надав суду першої інстанції письмові заперечення, загальна мотивація яких зведена к тому, що фінансування вказаних щорічних виплат у розмірах, встановлених законодавством, відповідними законами про державний бюджет на 2009 "2010р.р.не здійснювалось. Право позивача на отримання цих щорічних грошових виплат представником відповідача не заперечувалось. Просив суд розглянути справу по суті без його участі.

Суд першої інстанції своєю постановою від 26 листопада 2010 року адміністративний позов ОСОБА_5 до головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області задовольнив. Визнав дії головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області в частині відмови ОСОБА_5 у виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації аварії 1986 року, протиправними. Визнав дії головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області в частині відмови ОСОБА_6 у виплаті йому, як інваліду війни 3-й групи, разової грошової допомоги за 2010 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, протиправними. Зобов'язав головне управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області здійснити ОСОБА_5 виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації аварії 1986 року. Зобов'язав головне управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області здійснити ОСОБА_5 виплату, як інваліду війни 3-й групи, разової грошової допомоги за 2010 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Головне управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до частини першої статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( 7 96-12 ).

За змістом статті 4 8 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991р. № 796 - XII щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації аварії 1986 року виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22.10.1993 № 3551-ХІІ щорічно до 5 травня інвалідам війни 3-й групи виплачується разова грошова допомога у розмірі сім мінімальних пенсій за віком.

Вихідним критерієм обрахунку разової допомоги виступає мінімальна пенсія за віком, яка згідно зі ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-4) встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність. Положення частини З статті 28 Закону (1058-4) не є перешкодою для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки частиною 1 цієї статті передбачено лише один мінімальний розмір пенсії за віком. Відповідно до вимог ч. З ст. 4 6 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 жовтня встановлено у розмірі 723 грн., з 1 грудня - 734 гривні, з розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі з 01.10. - 907 грн., з 01.12.2010р - 922грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі п. 28 розділу 11, яким статті 48 -50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які внаслідок Чорнобильської катастрофи»викладено в іншій редакції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України (254к/96-ВР) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (2747-15) у разі невідповідності нормативно-правового акта

Конституції України (254к/96-ВР), закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно статті 17 ч. І Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини»суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи борги у сенсі поняття «власності», яке міститься у ст. 1 ч. І Протоколу №1 до Конвенції і яке не обмежено лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатися як «майнові права»і, таким чином, як власність.

Тому при розгляді справи «Кечко проти України»(заява №63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення суду).

У зв'язку із цим Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів закону України відповідно якому встановлені надбавки з бюджету і який є діючим, та Закону України «Про Державний бюджет» на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як Iex specialis.

Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік»дії норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22.10.1993 № 3551-ХІІ не зупинялись, зміни до вказаних законів не вносились. Норми вказаних законів діють на час розгляду справи, оскільки іншим законодавчим актом не зупинені та не змінені.

Таким чином, відмова відповідача виплатити позивачу відповідні грошові допомоги у розмірах встановлених законом додаткової є протиправною, так як не відповідає нормам як національного законодавства так і міжнародного - ст.1 ч. І Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною законодавства України, і практиці Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області, - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3