Справа № 813/5920/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року № 813/5920/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача 2 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 19.02.15р. № 016-13511-190215, укладеного між ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, паспорт серії КВ № 873229, виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 26.02.02р., індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) та ПАТ «Дельта Банк» та застосування наслідків нікчемності правочину, яке оформлене наказом № 813 від 16.09.15р. «Щодо заходів, повязаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями»;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічнго акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою вкладу в розмірі 3325,89 дол. США, які обліковані на поточному банківському рахунку № 9389, який відкритий згідно з договором банківського вкладу № 016-13511-190215 від 19.02.15р.;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) № 016-13511-190215 у розмірі 3325,89 дол. США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно визнав нікчемним договір банківського вкладу, укладеного позивачем з ПАТ «Дельта Банк», та не включив позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду, що призвело до порушення його прав на отримання коштів. Вказане рішення позивач вважає протиправним, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні проти позову заперечив, подав письмові заперечення.

Зі змісту заперечень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 слідує наступне. Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк" було здійснено перевірку на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України "По систему гарантування вкладів фізичних осіб". За результатами вказаної перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між ПАТ "Дельта Банк" та фізичними особами клієнтами після 16.01.15р. Перевіркою встановлено, що умови договорів банківських вкладів (перелік яких наведено у додатку № 1 Протоколу, серед яких є і договір № 016-13511-190215 від 19.02.15р.) укладені між банком та фізичними особами після 16.01.15р. включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам фізичним особам переваги перед іншим кредиторами, а отже такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Правовою підставою для включення вкладника до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватися банківським документом. Враховуючи те, що договір банківського вкладу позивача було визнано нікчемним, жодних підстав для включення позивача до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відповідача не було. Тому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач-2 участі повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив. Надіслав на адресу суду письмові заперечення.

У запереченнях на адміністративний позов Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вказує, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.15р. №150 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.15р. №51 Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк, згідно з яким з 03.03.15р. впроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк. Тимчасову адміністрацію в АТ Дельта Банк запроваджено з 03.03.15р. по 02.09.15р. включно, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду №71 від 08.04.15р., строки якої було продовжено до 02.10.15р. включно на підставі рішення №147 від 03.08.15р. Процедура ліквідації АТ Дельта Банк була розпочата відповідно до Постанови Правління НБУ від 02.10.15р. №664 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Дельта Банк та рішення виконавчої дирекції Фонду №181 від 02.10.15р. та одночасно призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк.

З посиланням на норми статей 26 та 27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та розділ ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішення виконавчої дирекції Фонду від 09.08.12р. №14, відповідач вказує, що виконавча дирекція Фонду затверджує Загальний реєстр виключно на підставі переліку вкладників. Складеного та наданого уповноваженою особою. Оскільки у переданому уповноваженою особою Переліку вкладників відсутня інформація про позивача, дані про позивача не могли бути враховані Фондом при складання та затвердженні Загального реєстру вкладників. За таких обставин у Фонду немає правових підстав для здійснення відповідних процедур по включенню позивача до Загального реєстру вкладників та виплаті відшкодування. Стверджує, що позовні вимоги до Фонду є передчасними, тому у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

19.02.15р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту), згідно з предметом якого банк залучає від позивача вклад в сумі 9000 Доларів США з виплатою відповідних відсотків. Зарахування вкладу здійснюється з власного поточного або вкладного рахунку позивача, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення договору.

Цього ж дня між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 016-13511-190215 від 19.02.15р., згідно з якою сторони узгодили, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку позивача, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

Згідно з платіжним дорученням від 19.02.15р. № 46160054 на вкладний рахунок позивача зараховано кошти у розмірі 9000 доларів США.

У період з 23.02.15р. по 02.03.15р. позивач вилучив частину вкладу в сумі 3180 дол. США, що підтверджується заявами на видачу готівки від 23.02.15р. №46320847, від 24.02.15р. №46386300, від 25.02.15р. №46459961, від 26.02.15р.№46512482, від 27.02.15р.№46590899, від 02.03.15р №46653086 та провів переказ коштів в сумі 2500 дол. США згідно з платіжним дорученням від 27.02.15р. №46587503 на ім`я ОСОБА_5. Залишок депозиту становить 3325,89дол. США, що підтверджується випискою за операціями по картковому рахунку з 02.03.15. по 04.03.15р.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.15р. № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО № 147 від 03.08.15р. строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" продовжено до 02.10.15р. включно.

02.10.15р. Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію згаданого банку, в зв'язку з чим призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4.

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.15р. розпочато процедуру ліквідації вказаного банку з 02.10.15р. по 04.10.17р. включно.

За наслідками засідання комісії з перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк", оформленого протоколом від 15.09.15р., та відповідно до наказу відповідача-1 від 16.09.15р. №813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, в тому числі договору позивача № 016-13511-190215 від 19.02.15р., з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.12р. №4452-VI.

23.09.15р. позивачу направлено повідомлення №8821/3189 про нікчемність вищенаведеного договору банківського вкладу.

У звязку з цим позивача не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись з зазначеними рішенням та діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.12р. № 4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 4 вказаного Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 26 Закону №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону №4452-VI, відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах Урядовий кур'єр або Голос України та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З метою забезпечення прав Фонду, Уповноважена особа, як зазначено в ч. 2 ст. 38 Закону №4452-VI, забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зі змісту протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» від 15.09.15р. та наказу № 813 від 16.09.15р. судом встановлено, що відповідач-1 вважає нікчемним договір банківського вкладу позивача № 016-13511-190215 від 19.02.15р. на підставі п.7 ч. 3 ст.38 Закону №4452-VI.

Згідно з п.7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у випадку, коли умови таких правочинів передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Вказана норма закону містить чіткі критерії, за наявності яких правочин, зокрема договір банківського вкладу, можна вважати нікчемним. Зокрема, умови такого договору повинні бути іншими ніж ті, які є типовими для цього виду договорів в конкретному банку. При цьому такі відмінності повинні містити певні переваги для конкретних осіб і такі особи на момент укладення договору повинні бути кредиторами банку.

Отже, при перевірці договору на предмет наявності ознак нікчемності за вказаними підставами, уповноважена особа Фонду повинна встановити мету укладення такого договору, яка має свідчити про надання переваг окремому кредитору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

В даному випадку, на момент укладення договору банківського вкладу № 016-13511-190215 від 19.02.15р. позивач не був кредитором банку, а тому передбачена договором можливість внесення вкладу від третіх осіб не свідчить про нікчемність такого договору відповідно до положень п.7 ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI.

Суд критично оцінює твердження відповідача щодо того, що умови цього договору надають переваги особі, яка внесла кошти на рахунок позивача та була на цей час кредитором банку і в такий спосіб бажала отримати свій вклад за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Умови вказаного договору банківського вкладу не містять положень щодо можливості повернення вкладу особі, від якої вони надійшли на рахунок позивача. Крім цього, відповідачем не представлено, а судом не здобуто доказів того, що в позивача є обовязок повернути отримані кошти цій особі.

З урахуванням викладеного відсутні підстави вважати нікчемним договір банківського вкладу (депозиту) № 016-13511-190215 від 19.02.15р.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, що регулюють правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

В даному випадку, оскаржуваним наказом № 813 від 16.09.15р. застосовано наслідки нікчемності правочинів, в тому числі вказаного вище договору банківського вкладу (депозиту).

Такі дії відповідача, з огляду на встановлену судом відсутність підстав вважати вказаний договір нікчемним, стали підставою для невиплати коштів позивачу (не включення його до переліку вкладників банку) та, на переконання суду, порушують право позивача на власність.

Слід звернути увагу, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено форми власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб'єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов'язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналізуючи українське законодавство про власність на предмет його відповідності європейським стандартам, насамперед Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, статті 1 Першого протоколу, слід акцентувати увагу на деяких дуже важливих аспектах.

Так, стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набув чинності для України 11.09.1997 року) визначає: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів."

Як і щодо більшості інших положень Конвенції, стаття 1 Протоколу №1 може вимагати від держави вжиття належних позитивних дій для забезпечення дотримання права власності навіть у відносинах між приватними особами. Так, наприклад, держава може нести відповідальність за незабезпечення доступу власника до своєї власності.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, тоді як ст. 1 Протоколу №1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Показовою щодо цього права є справа "Совтрансавто-Холдинг" проти України" , в якій Європейський суд з прав людини безпосередньо вказав на порушення ст..1 Протоколу №1 з огляду на недотримання обов'язку держави забезпечити умови для належного захисту та реалізації права власності. Зокрема п.98 вказаного рішення вказано "…держава не забезпечила виконання свого зобов'язання гарантувати заявнику ефективне користування своїм правом власності, гарантованим статтею 1 Протоколу №1".

Захист прав і законних інтересів вкладників банків є метою Закону №4452-VI. Так, ст.26 Закону №4452-VI передбачає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Суд зазначає, що факт отримання банком коштів по договору банківського вкладу від 19.02.15р. № 016-13511-19.02.15р. та наявності залишку неповернутого позивачу вкладу в розмірі 3325,89 доларів США відповідачами не заперечується.

Як вже зазначалось вище, статтею 27 Закону №4452-VI встановлено конкретні строки, протягом яких уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів має бути проведена перевірка документів, на підставі яких виникли правовідносини між банком та його клієнтом щодо зарахування вкладу, а за наслідками такої перевірки особи мають бути включені до переліку осіб, кошти яких підлягають чи не підлягають відшкодуванню Фондом.

Суду не надано доказів включення позивача до переліку осіб, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач-1, як суб'єкт владних повноважень, не довів наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Тому, така бездіяльність суперечить приписам Закону та є протиправною.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.12р. №14 (далі - Положення), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону №4452-VI, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку, який складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи:

1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;

3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру;

4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Тому, врахувавши норми ст.11 КАС України, суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача слід зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічнго акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і надати Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до наведеного договору банківського вкладу.

Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути на його користь з відповідача.

Керуючись статтями 7-14, 18, 19, 94, 158, 160-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 19.02.15р. № 016-13511-190215, укладеного між ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, паспорт серії КВ № 873229, виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 26.02.02р., індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) та ПАТ «Дельта Банк» та застосування наслідків нікчемності правочину, яке оформлене наказом № 813 від 16.09.15р. «Щодо заходів, повязаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вклаодними операціями».

Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічнго акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою вкладу в розмірі 3325,89 дол. США, які обліковані на поточному банківському рахунку № 9389, який відкритий згідно з договором банківського вкладу № 016-13511-190215 від 19.02.15р.

Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) № 016-13511-190215 у розмірі 3325,89 дол. США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, паспорт серії КВ № 873229, виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 26.02.02р., індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) 1461 (одну тисячу чотириста шістдесят одну) гривню 60 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.