Справа № 2а-3529/10/0370
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 р. Справа № 876/12414/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2015 року за наслідками провадження за нововиявленими обставинами по справі №2-а 3529/10/0370 за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства про поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства про поновлення на публічній службі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Судове рішення набрало законної сили 7 листопада 2013 року.

30 жовтня 2015 року позивач звернувся із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року.

Як підставу для перегляду за нововиявленими обставинами вказує той факт, що у постановах Волинського окружного адміністративного суду від 21 січня 2011 року та від 30 квітня 2013 року за однакового обґрунтування зроблено протилежні висновки. Заявник зазначає, що істотною для справи обставиною, що не була відома заявнику під час розгляду справи є довідка МСЕК, протокол профкому №5 від 8 жовтня 2010 року, постанова Президії Волинської обласної організації профспілки працівників лісового господарства №П-14-1 Про розгляд заяви ОСОБА_1, інваліда ІІ групи від 21 серпня 2014 року, якою визнано факт надання згоди на звільнення ОСОБА_1 профспілковим комітетом відповідача безпідставним та запропоновано профспілковому комітету переглянути рішення профкому від 8 жовтня 2010 року про надання згоди на звільнення заявника із займаної посади та висновок правового аналізу Федерації профспілок Волинської області від 9 жовтня 2014 року. Заявник зазначає, що під час вирішення справи Волинський окружний адміністративний суд обґрунтовував своє рішення із посиланням на постанову Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9, при цьому не взяв за основу пункт 15 цієї постанови, відповідно до якого згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнаною такою, що має юридичне значення, якщо згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення, і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, ніж зазначалось у поданні власника чи уповноваженого ним органу, а потім і в наказі про звільнення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2015 року в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства про поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Зазначену ухвалу в апеляційному порядку оскаржив заявник. У поданій апеляційній скарзі просить вказану ухвалу скасувати та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги усіх зазначених заявником нововиявлених обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 січня 2011 року, яка була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства про поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди було задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ №61-к від 11 жовтня 2010 року «Про звільнення ОСОБА_1Ф,» поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу мисливського господарства Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства з 11 жовтня 2010 року, стягнуто з Волинського обласного управління лісового господарства Ягодинської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 5828,02 грн та було стягнуто із Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства в користь ОСОБА_1 заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 2 квітня 2013 року касаційну скаргу Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства задоволено частково, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 січня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2011 року було скасовано, а справу за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства про поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства про поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди в задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року у справі № 2а-3529/10/0370 залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2013 року залишено без змін.

При розгляді справи судом першої, апеляційної та касаційної інстанції встановлено, що позивач з 2001 року працював провідним спеціалістом в відділі мисливського господарства Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства, а з 2003 року на посаді головного спеціаліста даного відділу. В 2005 році позивач прийняв присягу державного службовця. З 10 березня 2010 року до 26 липня 2010 року він проходив лікування в Волинській обласній клінічній лікарні, після чого був направлений на МСЕК. Згідно з довідкою МСЕК серії ВЛН №0056458 йому встановлена ІІ група інвалідності. за висновком лікарів йому протипоказана робота з фізичним та психоемоційним навантаженням. Наказом №61-к від 11 жовтня 2010 року позивач був звільнений з займаної посади на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України за станом здоровя, що перешкоджає продовженню даної роботи.

Приймаючи постанову від 30 квітня 2013 року суд першої інстанції виходив з того, що позивачу протипоказано за станом здоровя виконання посадових обовязків, передбачених на посаді головного спеціаліста відділу мисливського господарства охорони і захисту лісу, а, враховуючи неможливість переведення позивача за його згодою на іншу роботу, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з даної посади є правомірним. З такими висновками погодився суд апеляційної інстанції в ухвалі від 7 листопада 2013 року та суд касаційної інстанції в ухвалі від 30 вересня 2015 року.

30 жовтня 2015 року позивач звернувся із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року.

Статтею 245 КАС України передбачено вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Зокрема це:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Таким чином, нововиявленими є тільки ті обставини, які існували в обєктивній дійсності на момент розгляду і вирішення судом адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі учасникам процесу та суду.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 245 Кодексу адміністративного судочинства. Суд першої інстанції виходив з того, що не є нововиявленими обставинами наявність прийнятої 21 серпня 2014 року постанови Президії Волинської обласної організації профспілки працівників лісового господарства №П-14-1 «Про розгляд заяви ОСОБА_1, інваліда ІІ-ї групи», відповідно до якої визнано факт надання згоди на звільнення ОСОБА_1 профспілковим комітетом Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства безпідставним та запропоновано профспілковому комітету відповідача переглянути рішення про надання згоди на звільнення заявника із займаної посади, оскільки така обставина виникла після прийняття постанови Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року та не змінює протокол №5 засідання профкому первинної профспілкової організації Волинського обласного управління лісового та мисливського від 8 жовтня 2010 року про надання згоди на звільнення з займаної посади ОСОБА_1

Щодо висновку правового аналізу Федерації профспілок Волинської області від 9 жовтня 2014 року, суд першої інстанції зазначив, що він є неістотними для розгляду справи, тобто врахування зазначених обставин судом не є підставою для прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте. Не є нововиявленими обставинами довідка МСЕК, протокол профкому №5 від 8 жовтня 2010 року та індивідуальна програма реабілітації інваліда від 11 жовтня 2010 року №804, оскільки дані письмові докази були предметом дослідження у судовій справі щодо поновлення позивача на публічній службі.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що не є нововиявленою обставиною факт його обізнаності про існування конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу роботи на підприємстві, оскільки така обставина не вплинула на законність прийняття рішення, яке заявник просить переглянути. Не є нововиявленою обставиною неврахування під час прийняття постанови від 30 квітня 2013 року Волинським окружним адміністративним судом пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 та ухвалення судом першої інстанції рішення від 30 квітня 2013 року, протилежного до рішення суду першої інстанції від 21 січня 2011 року, оскільки оцінка правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідності висновків суду першої інстанції матеріалам справи була надана судами апеляційної та касаційної інстанції.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені були предметом дослідження при прийнятті рішень судами по суті, а відтак не можуть бути визнані нововиявленими. Прийнята 21 серпня 2014 року постанова Президії Волинської обласної організації профспілки працівників лісового господарства №П-14-1 «Про розгляд заяви ОСОБА_1, інваліда ІІ-ї групи» не існувала на момент розгляду і вирішення судом адміністративної справи, отже не може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 199, 200, 205, 206, 245, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2015 року за наслідками провадження за нововиявленими обставинами по справі №2-а 3529/10/0370 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

ОСОБА_2