Справа № 813/5871/15
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року Справа № 876/11944/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

22.10.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення з заступника Львівської обласної державної адміністрації п.Корната А.В. одну гривню моральної шкоди та визнання протиправною бездіяльність п.Корната А.В., якою спричинено позивачу душевний розлад у вигляді зневіри у його порядності, як одного із найвищих очільників Львівської області, законність і порядок в якій є не байдужими для ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що порушено його законні права та інтереси, оскільки на день звернення з даним адміністративним позовом позивач не отримав в термін встановлений ст.20 Закону України «Про звернення громадян» відповіді на свою скаргу від 26.08.15р., адресовану заступнику голови Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_3

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що згідно ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

У ході апеляційного розгляду представник відповідача ОСОБА_1 надала пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано вимоги ст.7 Закону України «Про звернення громадян» та скеровано скаргу за належністю в передбачений законом термін.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що заступником міського голови Червонограда позивачу відмовлено в задоволенні його заяви від 23.07.15 року щодо надання матеріальної допомоги.

У звязку з цим позивач звернувся до заступника голови Львівської обласної державної адміністрації із скаргою від 26.08.2015 року про відмову в задоволенні його заяви від 23.07.2015 року та просив витребувати дану заяву з Червоноградської міської ради та провести розгляд по суті.

З реєстраційно-контрольної картки №15-4464/0/3-15 слідує, що скарга ОСОБА_2 надійшла до Львівської обласної державної адміністрації та була зареєстрована 26.08.15 року.

Заступником голови Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_4 27.08.15 року скеровано скаргу міському голові Червонограда ОСОБА_5 для проведення розгляду по суті.

Одночасно повідомлено ОСОБА_2 про скерування скарги за належністю до голови Червоноградської міської ради, як посадової особи вищого рівня Червоноградської міської ради.

Виконавчим комітетом Червоногорадської міської ради 16.09.15 року за №3/24-6814/4-18 надано відповідь щодо поданого ОСОБА_6 звернення.

Вважаючи, що відповідачем порушено норми Закону України «Про звернення громадян» ОСОБА_2 звернувся до суду із відповідними позовними вимогами.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 цього Закону визначено обовязки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, обєднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Терміни розгляду звернень громадян встановлені статтею 20 Закону № 393/96-ВР, відповідно до якої звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше пятнадцяти днів від дня їх отримання.

Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено заборони відмови в прийнятті та розгляді звернення.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що відповідач всупереч Закону України «Про звернення громадян» направив скаргу позивача від 26.08.2015 року міському голові Червонограда ОСОБА_5 для проведення розгляду по суті, а не розглянув її по суті сам, оскільки порушив ч.4 ст.7 даного Закону, а саме заборону направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Згідно цього колегія суддів вважає, що позов підлягає частково задоволенню, а саме визнання протиправною бездіяльність Львівської обласної державної адміністрації щодо ненадання відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 26.08.2015 року.

Щодо стягнення моральної шкоди з заступника Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, то колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що доводи позивача про завдання йому моральної шкоди не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які частково спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до частково помилкового висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, не вірно встановлено фактичні обставини справи, надано невірну оцінку дослідженим доказам та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і складають підстави для висновку про частково неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 196 ч.3, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі №813/5871/15 скасувати та прийняти нову, якою частково задовольнити позов.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської обласної державної адміністрації щодо ненадання відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 26.08.2015 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

ОСОБА_7