Справа № 806/3082/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2016 р. м. Київ К/800/60876/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

секретар судового засідання Скавуляк Т.В.,

за участю: представника відповідача Данилюка Є.В.,

представника Генеральної прокуратури України Гудименко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Прокуратури Житомирської області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року

у справі № 806/3082/14

за позовом Прокурора Романівського району Житомирської області в інтересах держави в особі Державної фінансової інспекції в Житомирській області

до Ягодинської сільської ради Романівського району

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Прокурор Романівського району Житомирської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної фінансової інспекції в Житомирській області з позовом до Ягодинської сільської ради Романівського району, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправною бездіяльність Ягодинської сільської ради та зобов'язати розглянути на сесії Ягодинської сільської ради питання про взяття на її баланс внутрішньогосподарські меліоративні мережі вартістю 740000 грн. з об'єктами інженерної інфраструктури, передану в комунальну власність на підставі акту приймання-передачі внутрішньогосподарської меліоративної мережі від 09 січня 2004 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, заступник прокурора області звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення судами норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування судами обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, та просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судами не взято до уваги та не досліджено ряд доказів, які надавались прокуратурою в судовому засіданні. Також судом з власної ініціативи не витребувано тих доказів, яких на думку суду не вистачає для правильного вирішення справи, що і стало підставою для передчасного прийняття рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник прокуратури підтримала касаційну скаргу, просила суд задовольнити її з підстав, викладених в ній, представник відповідача заперечив проти касаційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, що з'явились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації № 441 від 21 листопада 2003 року створено комісію з передачі об'єктів внутрішньогосподарських меліоративних систем у спільну власність територіальних громад.

В грудні 2003 року вказаною комісією проведено обстеження меліоративної мережі, а 09 січня 2004 року головою Ягодинської сільської ради Романівського району підписано акт приймання-передачі меліоративних систем залишковою вартістю 740000 грн.

Рішенням Романівської районної ради 24 скликання від 03 червня 2004 року № 177 «Про передачу внутрішньогосподарських меліоративних систем у спільну власність територіальних громад, сіл, селищ району» затверджено акти-приймання передачі внутрішньогосподарської меліоративної мережі на баланс сільських, селищних рад.

В березні 2014 року на виконання завдання прокуратури Житомирської області прокуратурою Романівського району проведено перевірку Ягодинської сільської ради Романівського району в порядку нагляду за дотриманням і застосуванням Закону України «Про меліорацію земель», в ході якої встановлено, що на території Ягодинської сільської ради Романівського району знаходиться внутрішньогосподарська меліоративна мережа, площа земельної ділянки становить 573 гектара.

Згідно з листом Ягодинської сільської ради від 18 березня 2014 року № 56 прокуратуру Романівського району повідомлено, що меліоративні системи, які знаходяться на її території на баланс сільської ради не прийнято. Крім того, зазначеною сільською радою рішення про закріплення внутрішньогосподарських меліоративних систем за землевласниками та землекористувачами також не приймалося.

Вважаючи бездіяльність Ягодинської сільської ради щодо невзяття на баланс внутрішньогосподарських меліоративних мереж протиправною, прокурор звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що прокурором не надано належних доказів на підтвердження факту передачі Ягодинській сільській раді внутрішньогосподарських меліоративних систем, як і не надано належних доказів щодо її вартості саме в розмірі 740000 грн.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про меліорацію земель» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері меліорації земель належить:

затвердження програм соціально-економічного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, у тому числі щодо меліорації земель;

прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління меліоративними системами та окремими об'єктами інженерної інфраструктури, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення;

утворення у разі необхідності органів і служб для забезпечення реалізації з іншими суб'єктами комунальної власності спільних програм і проектів будівництва (реконструкції) меліоративних систем та окремих об'єктів інженерної інфраструктури;

вирішення інших питань у сфері меліорації земель, віднесених законами до їх повноважень.

Враховуючи вказані норми судом першої інстанції зроблено вірний висновок про наявність у Ягодинської сільської ради Романівського району повноважень у сфері меліорації земель, в тому числі управління меліоративними системами та окремими об'єктами інженерної інфраструктури.

Ч. 8 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що об'єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарські меліоративні системи підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2003 р. N 1253 (далі - Порядок), визначено механізм безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників.

П. 2 Порядку передбачено, що об'єктами передачі є, зокрема, внутрішньогосподарські меліоративні системи - внутрішньогосподарська меліоративна мережа з об'єктами інженерної інфраструктури, що не підлягали паюванню в процесі реформування колективних сільськогосподарських підприємств.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про передачу об'єктів соціальної сфери та житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, приймається відповідною сільською, селищною, міською радою, а внутрішньогосподарської меліоративної системи, які передаються у спільну власність територіальних громад, - районною, якщо об'єкт знаходиться в межах території району, або обласною радою, якщо об'єкт знаходиться в межах території двох і більше районів.

П.п. 5 та 7 Порядку визначено, що передача здійснюється за рішенням комісії з питань передачі об'єктів у комунальну власність . Утворює комісію і призначає її голову виконавчий орган відповідної сільської, селищної, міської ради, а стосовно передачі внутрішньогосподарських меліоративних систем - відповідно районна або обласна державна адміністрація.

Передача оформляється актом приймання-передачі за формою згідно з додатком до цього Порядку. Акт складається у чотирьох примірниках та підписується головою і членами комісії.

Право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до п. 9 Порядку орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня підписання акта приймання-передачі повідомляє про приймання-передачу об'єктів органи державної статистики, державної податкової служби, фінансові органи. У цей же строк орган місцевого самоврядування зобов'язаний закріпити своїм рішенням зазначені об'єкти за відповідним підприємством (організацією) на праві повного господарського відання (оперативного управління).

З наведених норм слідує висновок, що документом, який свідчить про передачу внутрішньогосподарської меліоративної системи є відповідний акт передачі.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної, зазначив, що оскільки позивачем не надано суду оригіналу вказаного акту передачі, а наявні ксерокопії не можуть вважатись належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 69, 70 КАС України, тому відсутні докази передачі меліоративної системи відповідачу. Відтак і відсутні підстави для задоволення позову.

Також вказано про відсутність оригіналу розпорядження голови районної державної адміністрації від 21 листопада 2003 року.

Ст. 11 КАС України закріплено принцип змагальності в адміністративному процесі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (ч. 1 ст. 71 КАС України).

Поряд з цим, відповідно до ч.ч. 4, 5 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Вказана норм кореспондує з ч. 2 ст. 69 КАС України, відповідно до якої докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Ч. 5 ст. 71 КАС України передбачено, що суд може збирати докази з власної ініціативи.

З наведених норм слідує висновок, що суд, у разі відсутні в матеріалах справи доказів, необхідних для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, може вчинити процесуальні дії з власної ініціативи для їх зібрання, зокрема, шляхом витребування у тих осіб, в яких вони можуть знаходитись.

В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про намагання суду зібрати докази, яких, на його думку, не вистачає.

За таких обставин, прийняті судами першої та апеляційної інстанції рішення не можуть вважатись законними та обґрунтованими відповідно до ст. 159 КАС України.

Наведені порушення норм процесуального права, допущені судом першої інстанції та невиправлені судом апеляційної інстанції, унеможливлюють постановлення рішення в даній справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно дати оцінку спірній бездіяльності відповідача.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Прокуратури Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: