Справа № 2-а-1795/11/1519
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 р.Справа № 2-а-1795/11/1519

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Вербицька Н.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого Жука С.І.,

суддів: Яковлева Ю.В, ОСОБА_1В,,

при секретарі Пилипчук М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2011 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про стягнення щомісячної державної соціально допомоги «Дітям війни»,

встановиЛА:

31 березня 2011 року, ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання відмови відповідача нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»безпідставною та зобов'язання його вчинити певні дії. Позивач просив нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни», за період з 1 січня 2006р. по 1 березня 2011р. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» йому з 2006 року повинна була виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте, відповідними законами «Про державний бюджет»на 2007р. та 2008р. дія цієї норми була призупинена, але рішеннями Конституційного суду № 6-рп від 09.07.2007р. та № 10-рп від 22.05.2008р. такі обмеження в соціальному захисті визнавались неконституційними. Відповідач в добровільному порядку відмовився виплатити щомісячну соціальну допомогу в повному обсязі. На підставі цього позивач звернувся до суду з позовом про виплату йому недоплаченої щомісячної соціальної допомоги за вищевказаний період, визнати дії відповідача неправомірними, а також зобовязати відповідача надалі нараховувати щомісячну соціальну допомогу як «Дитині війни»в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Крім того, позивачка просила поновити їй строк на звернення до суду. В обґрунтування поновлення строку ОСОБА_2 посилалась на наступне. Так, строк на звернення до суду вона не пропустила, оскільки відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Крім того, оскільки в 2010 році дана категорія справ була підсудна до розгляду в порядку цивільного судочинства, тому на той час, відповідно до ст. 268 ЦК України, строк позовної давності встановлювався в три роки. Передбачити зміну законодавства, що потягло погіршення її прав, ОСОБА_2 не могла. Вищевказані обставини, на її думку, є достатніми підставами для поновлення їй строку.

Суд першої інстанції, своєю ухвалою від 09 червня 2011 року відмовив ОСОБА_2 в поновленні строку, а її позовні вимоги до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про зобов'язання виплатити щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»за період з 1 січня 2006р. по 31 серпня 2010р. включно у відповідному розмірі залишив без розгляду.

ОСОБА_2 не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та задовольнити її позовні вимого щодо поновлення строку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Ч. 2 ст. 99 КАС України зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вбачається, що позивач просить стягнути суму недоплаченої допомоги за період з 1 січня 2006р. по 1 березня 2011р., отже він звернувся до суду з пропущенням строку позовної давності відносно цих вимог.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що у відповідності ст.ст. 99, 100 КАС України суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача щодо стягнення соціальних доплат з 1 січня 2006р. по 31 серпня 2010р. включно, слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про зобов'язання виплатити щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»за період з січня 2006р. по 31 серпня 2010р. включно у відповідному розмірі слід залишає без розгляду, як такий, що поданий після закінчення строку, установленого законом.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, - за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2011 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про стягнення щомісячної державної соціально допомоги «Дітям війни», - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючийсуддя ОСОБА_3
суддя ОСОБА_4
суддя ОСОБА_1