Справа № 813/1201/14
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016р. Справа № 876/5958/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не зявився

позивача у справі: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2014р. у справі №813/1201/14

за позовом Приватного підприємства БКФ Осанна

до Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2014р. позивач: Приватне підприємство "БКФ Осанна" (далі ПП "БКФ Осанна", позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до відповідача: Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - Дрогобицька ОДПІ, відповідач), у якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.12.2013р. № та №.

В обґрунтування позовних вимог ПП "БКФ Осанна" зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акту перевірки відповідача, який грунтується на підставі актів про неможливість проведення перевірки контрагентів позивача, у зв'язку із припиненням їх діяльності через визнанням таких банкрутами, а також відсутністю таких за місцезнаходженням.

За матеріалами перевірки податковим органом зроблено висновок про те, контрагенти позивача не могли здійснювати господарську діяльність через відсутність у них матеріально-технічної бази, що є необхідним для ведення господарської діяльності, а відтак господарські операції між ними та позивачем не були спрямовані на настання реальних наслідків. Позивач стверджує, що такі акти про неможливість перевірки контрагентів не є підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій, та наголошує на недопустимості такого підходу податкового органу до оцінки правомірності віднесення витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування до валових витрат та для підтвердження факту правомірності віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Позивач зазначає, що його господарські операції з контрагентами ТзОВ "ВТ-Техбуд", ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1", ТзОВ "БТК "Євробуд", ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс", ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" підтверджені належними документами бухгалтерського та податкового обліку, належним чином оформлені та повністю відповідають вимогам Податкового кодексу України та Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", відтак повністю спростовують позицію податкового органу викладену в акті перевірки про не реальність здійснення господарських операцій.

За результатами розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Свої висновки суд першої інстанції формував, виходячи з детального дослідження документів первинного бухгалтерського обліку. За результатами такого дослідження суд прийшов до висновку, що такі документи в комплексному взаємозв'язку спростовують висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, а відтак вказують на реальність спірних господарських операцій.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): Дрогобицька обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Львівській області оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості. Апелянт зазначає, що під час перевірки податковим органом було зібрано достатньо доказів, які вказують на неможливість постачальників позивача бути реальними учасниками господарських відносин та задокументовано ці факти в акті перевірки. ДПІ вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано надав перевагу доказам позивача та безпідставно відхилив докази, що їх зібрав податковий орган. Апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити повністю в задоволенню позовних вимог.

Після відкриття апеляційного провадження до Львівського апеляційного суду від ПП "БКФ Осанна" надійшло клопотання про закриття провадження, у зв'язку із примиренням сторін, з наступними додатками: заява про застосування податкового компромісу, виписка з рахунку, рішення про погодження застосування податкового компромісу. Позивач зазначив, що між позивачем: ПП "БКФ Осанна" та відповідачем: Дрогобицькою об'єднаною ДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області було досягнуто податковий компроміс. Податковий компроміс було досягнуто на загальну суму 8811,00грн., що донарахована податковим повідомленням-рішенням № від 25.12.2013р. Також позивач уточнив, що ця сума випливає із господарських операцій між ним та ТзОВ "ВТ-Техбуд". В іншій частині податкового повідомлення-рішення компроміс досягнуто не було.

В судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про закриття провадження у звязку з досягненням податкового компромісу у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

За приписами ст.194 КАС України, позивач може відмовитись від адміністративного позову, а сторони можуть примиритись у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ч.1 ст.113 КАС України, сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу", який набрав чинності 17.01.2015р., передбачене право застосування сторонами процедури податкового компромісу, яке, зокрема, поширюється на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового оскарження.

Відповідно до п.1 підрозділу 9-2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому, 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується (п.2 цього ж підрозділу).

Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим (п.7 підрозділу 9-2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України).

Відповідно до п.8 цього ж підрозділу, податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань, згідно із цим підрозділом.

Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

Матеріали справи містять рішення податкового органу про погодження застосування процедури податкового компромісу та докази сплати платником податків узгодженого грошового зобов'язання, зокрема квитанції на суму 399,30грн.

Відповідно пункту 11.2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України, підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Пунктом 3 частини 1 статті 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо сторони досягли примирення. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається (ч.3 ст.157 КАС України).

Приймаючи до уваги те, що обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі виникли після його ухвалення, керуючись вимогами ч.2 ст.203 КАС України, колегія суддів вважає, що провадження у даній справі в частині досягнутого податкового компромісу підлягає закриттю, а судове рішення в цій частині - визнанню нечинним.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції вважає можливим задоволити клопотання позивача про закриття провадження у справі, в зв'язку із примиренням сторін, а постанову суду визнати нечинною в тій частині, в якій провадження підлягає закриттю.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено позапланову виїзну перевірку ПП "БКФ Осанна" з питань дотримання вимог податкового законодавства по операціях з придбання у ТзОВ "ВТ-Техбуд" за період з 01.11.2010р. по 31.12.2010р.; з ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" за період з 01.04.2011р. по 31.05.2011р.; з ТзОВ "БТК "Євробуд" за період з 01.10.2011р. по 31.10.2011р.; з ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" за період з 01.11.2011р. по 31.12.2011р., та з ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" за період з 01.12.2011р. по 31.01.2012р. та використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності платника податків.

За результатами перевірки Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області складено Акт перевірки від 12.11.2013р. №215/22-10/36338364.

В апеляційній скарзі зазначено, що здійснюючи перевірку відносин позивача з ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1", відповідачем встановлено, що між ними укладено договір поставки від 11.04.2011 року №1104-5, згідно із умовами якого позивач виступав як покупець товару, а ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" - постачальник. Предметом даного договору є поставки будівельних та інертних матеріалів, нафтопродуктів. Поставляння товарів згідно договору мало відбуватись на основі заявок. За умовами даного договору обов'язком виконавця - ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" було надати замовнику транспортні засоби та механізми згідно заявки замовника. Згідно актів здачі-приймання робіт роботи були виконанні, було надано послуги по оренді машини для фрезерування та оренди котка дорожнього. Однак, до перевірки не було представлено заявок на оренду транспорту, що надавався та товарно-транспортних накладних. Оскільки позивач не надав цих документів, відповідач прийшов до висновку про те, що факт передачі товарів місця не мав.

При перевірці позивача відповідачем було використано акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 17.05.2013р. №1707/22.8/37241554 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1", щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.08.2010р. по 31.03.2013р. Перевірку зазначеного контрагента не можливо було провести так як 28.02.2012р. до ЄДР внесено запис про припинення ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" у зв'язку з визнанням його банкрутом. Перевіркою не встановлено реальності господарських відносин з ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" по придбанню послуг оренди будівельних механізмів та будівельних матеріалів на суму 30412,44грн. в тому числі ПДВ 5068,74грн. До такого висновку податковий орган прийшов з тих підстав, що контрагент позивача не міг надавати послуг оренди будівельних механізмів, оскільки такий не наділений трудовими та виробничими ресурсами.

Між ПП "БКФ Осанна" та ТзОВ "БТК "Євробуд" було укладено договір поставки за умовами якого ТзОВ "БТК "Євробуд", як виконавець договору, зобов'язалось надати послуги по організації ремонту двигуна ТГМ-23 В. Виконання даного договору здійснювалось за заявкою замовника - ПП "БКФ Осанна". Згідно з актом прийому-робіт №03/10-04 від 03.10.2011р. за даним договором, такі роботи було виконано, однак, до перевірки не було представлено заявки. Собівартість придбаних матеріалів та виконаних субпідрядних робіт включено до складу витрат у розмірі 51220,00грн. Суми ПДВ по податкових накладних, отриманих від ТзОВ "БТК "Євробуд", включено до складу податкового кредиту за жовтень 2011р. у сумі 10 244,00грн. Позивач за надані ТзОВ "БТК "Євробуд" послуги з ремонту двигуна, перерахував кошти ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ", за договором переуступки №012111 від 21.11.2011р. на суму 61464,00грн., в тому числі, ПДВ 10244,00грн. Також при перевірці акту прийому-робіт №03/10-04 від 03.10.2011р. щодо використання у власній господарській діяльності позивача, - двигун ТГМ-23 В, оформлений як придбаний у ТзОВ "БТК "Євробуд" та його використано наступним чином, а саме: відповідно до акту виконаних робіт б/н від 03.10.2011р. зазначено, що відповідно до договору №ЛП-111941/НЮ від 19.08.2011р., для ВП "Рейкозварювальний поїзд 16" ДТГО "Львівська залізниця" позивач виконав ремонт двигуна на ТГМ-23 В, на суму 64700,00грн, в тому числі, ПДВ 10783,33грн. Проте, даний акт не містить інформації щодо фактичного виконавця ремонту даного двигуна та не містить даних про те, що організатором роботи по ремонту двигуна було ТзОВ "БТК "Євробуд". За обставин, що позивачем не представлено заявки на як замовника робіт по ремонту двигуна, а також те, що в актах прийому передач не міститься даних про фактичного виконавця, відповідач прийшов до висновку, що господарські операції з зазначеним контрагентом не мали реальності. Крім цього, відповідачем при винесені оскаржуваних рішень, використано акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 16.05.2013р. №1689/22-8/33409358 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ ТзОВ "БТК "Євробуд" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.08.2010р. по 24.11.2011р. Перевірити останнього вдалось неможливим так як, 29.03.2013р. проведено реєстрацію припинення ТзОВ "БТК "Євробуд" у зв'язку з визнанням його банкрутом. Згідно отриманого акту ТзОВ "БТК "Євробуд" не володіє матеріально-технічними потужностями, що є необхідним для ведення господарської діяльності. За даних обставин відповідач дійшов висновку, що операції позивача з ТзОВ "БТК "Євробуд" були вдавані, тобто такими, що не могли мати реального виконання.

З питання господарських взаємовідносин позивача та ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ", відповідач проведеною перевіркою встановив, що між ними укладено договір поставки від 17.11.2011р. №171111, згідно якого ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" виступає постачальником будівельних та інертних матеріалів, пиломатеріалів. Постачальник на основі заявок покупця-позивача здійснює поставку. Собівартість придбаних товарів включено до собівартості реалізованих товарів, включено до складу витрат у 4 кварталі 2011 року у сумі 7080,48грн, у 1 кварталі 2012 року у сумі 6646,93грн, у 2 кварталі 2012 року у сумі 1635,34грн. Суми ПДВ відповідно до податкових накладних отриманих від ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" позивачем включено до складу податкового кредиту. Проте, при перевірці відповідачу не було надано заявок на виконання умов даного договору. Також податковий орган, в акті перевірки стверджує, що подані до перевірки ТТН містять неточності, за даних умов інспекція дійшла висновку, що господарська операція не могла відбутись. Також до такого висновку відповідач дійшов, отримавши акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 23.05.2013р. №1788/22.8/37403533 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.11.2011р. по 31.10.2012р. З даного акту відповідач використав дані про те, що ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" не могло здійснювати господарську діяльність за відсутності виробничого, матеріального, технічного, трудового ресурсу.

При досліджені взаємовідносин ПП "БКФ Осанна" та ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс", податковий орган встановив, що між ними було укладено договір від 28.11.2011р. №281111, за умовами якого позивач являвся замовником, а ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" - підрядником. Предметом договору були роботи по гільзуванню вентиляційних та димових каналів. Підрядник зобов'язаний був виконати даний договір власними та залученими трудовими та матеріально-технічними ресурсами. До перевірки позивач не представив договору на поставку пиломатеріалів згідно видаткової накладної ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс", а також з представлених актів приймання-передачі неможливо встановити підписантів таких. Також не надано для перевірки ТТН. За таких обставин відповідач зробив висновок, що фактичного виконання даного договору не відбулось. До висновку про неможливість фактичного виконання договору відповідач дійшов також використавши інформацію з акту ДПІ у Печерському районі м. Києва від 17.05.2013р. №1691/22.8/37635291 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.10.2011р. по 30.04.2012р. Стосовно ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" 24.12.2012р. було проведено державну реєстрацію припинення ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс".

Однак, за результатами комплексного аналізу матеріалів справи колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що доводи податкового органу не вказують на законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень а відтак і не спростовують висновків суду першої інстанції, зокрема, зважаючи на наступне:

Щодо відносин позивача з ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1", колегія суддів зазначає наступне:

Між ПП "БКФ Осанна" та ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" 11.04.2011р. укладено договір поставки № 1104-5, за умовами якого ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" як постачальник зобов'язується передати позивачу будівельні та інертні матеріали, нафтопродукти, а ПП "БКФ Осанна" зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника після отримання у власність товару. Передача товару здійснюється на основі заявок позивача.

Згідно із умовами цього договору ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" поставляло позивачу товар обумовлений цим договором, про що свідчать видаткові накладні від 15.05.2011р. №15/04-11 на суму 10019,95 в т.ч. ПДВ 1669,99грн. та видаткова накладна від 10.05.2011р. №10/05-26 на суму 16699,92 грн, в т.ч. ПДВ 2783,32грн.

За фактом виконання господарських операцій за даним договором ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" видано позивачу податкові накладні: №252 від 15.04.2011р. на суму ПДВ 1669,99грн, №512 від 10.05.2011р. на суму ПДВ 2783,32грн.

Також судом встановлено, що між даними контрагентами був укладений договір від 11.04.2011р. №1104-6, відповідно до якого позивач являється замовником, а ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" виконавцем, що зобов'язується надати замовнику посередницькі послуги по оренді механізмів та спецтехніки для проведення дорожніх робіт. Надання таких послуг згідно даного договору здійснюється за заявкою позивача, яка надається в письмовій формі або в телефонному режимі.

На виконання своїх зобов'язань за договором від 11.04.2011 року №1104-6 ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" надав ПП "БКФ Осанна" посередницькі послуги по оренді машини для фрезерування та котка дорожнього, про що сторони підписали акти здачі приймання-робіт № 15/04-10 від 15.04.2011р. на суму 2341,55грн., в т.ч. ПДВ в сумі 390,26грн, та акт здачі приймання-робіт №10/05-11 від 10.05.2011р. на суму 1351,02грн, в т.ч. ПДВ 225,17грн.

Собівартість придбаних матеріалів та виконаних субпідрядних робіт у розмірі 25343,70грн, позивач у 2 кварталі 2011р. включив до складу валових витрат.

ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" видано позивачу податкові накладні по даному договору, а саме податкову накладну №253 від 15.04.2011р. на суму ПДВ 390,26 грн, та податкову накладну №511 від 10.05.2011р. на суму ПДВ 225,17 грн.

Позивач здійснював оплату поставленого товару та наданих послуг повністю шляхом безготівкових розрахунків, що підтверджується банківськими виписками від 25.06.2011р., та від 12.09.2011р., та не заперечується відповідачем в акті перевірки від 12.11.2013р. №215/22-10/36338364.

На підставі перерахованих вище податкових накладних, виданих контрагентом позивача по обох договорах між ними, а саме за договорами від 11.04.2011р. № 1104-5 та №1104-6, отриманих по факту поставки будівельних матеріалів та наданих посередницьких послуг, позивачем включено до складу податкового кредиту за квітень 2011р. 2060,25грн, за травень 2011р. 3008,49грн.

Отримані будівельні матеріали та орендовані за посередництвом ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" фрезерувальна машина та каток дорожній, були в подальшому використані у господарській діяльності позивача, шляхом виконання договорів від 05.04.2011р. №0111 між позивачем та КП "Дрогобицький ринок", а також договору від 06.04.2011р. №0211, укладеного з ДП "ЮТГ Україна" Комапанії "Юнайтед ОСОБА_1 А/С". В даних договорах позивач виступав в якості генпідрядника по благоустрою територій КП "Дрогобицький ринок" та ДП "ЮТГ Україна" Комапанії "Юнайтед ОСОБА_1 А/С".

Виконання договору від 05.04.2011р. №0111 між позивачем та КП "Дрогобицький ринок"і, відповідно, використання у своїй діяльності отриманих будівельних матеріалів та орендованих будівельних машин за посередництвом ТзОВ "АРТ ОСОБА_1", засвідчується представленими суду та під час перевірки, актом приймання виконаних будівельних робіт від 11.05.2011р. форми КБ-2в (з додатками: довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), відомості використаних ресурсів з замовниками позивача таких робіт з відповідним нарахування податкових зобов'язань) за період травень 2011р., а саме: позивачем здійснено: 1) холодне фрезерування асфальтобетонного покриття при глибині фрезерування 4 см; 2) холодне фрезерування асфальтобетонного покриття при глибині фрезерування 5 см 3) перевезення сміття; 4) улаштування підстиляючого і вирівнювального шару основи щебеню; 5) улаштування одношарових асфальтобетонних покриттів; 6) ямковий ремонт.

Використання у власній діяльності отриманих будматеріалів та спецтехніки за договорами з ТзОВ "АРТ ОСОБА_1" також засвідчується актом приймання виконаних будівельних робіт від 11.05.2011р., підписаного за договором від 06.04.2011р. №0211 укладеного між позивачем та ДП "ЮТГ Україна" Комапанії "Юнайтед ОСОБА_1 А/С". Відповідно до даного акту форми КБ-2в (з додатками: довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), відомості використаних ресурсів з замовниками позивача таких робіт з відповідним нарахування податкових зобов'язань) за період травень 2011р. ПП "БКФ Осанна" виконано: 1) холодне фрезерування асфальтобетонного покриття при глибині фрезерування 4 см; 2) холодне фрезерування асфальтобетонного покриття при глибині фрезерування 5 см 3) перевезення сміття; 4) улаштування покриття товщиною 5 см з асфальтобетонних сумішей вручну з ущільненням самохідними котками; 5) ямковий ремонт; 6) використав крани на автомобільному ходу.

Щодо взаємовідносин позивача з ТзОВ "БТК "Євробуд", суд зазначає наступне:

Відповідно до договору №0509-5 від 05.09.2011р., укладеного між позивачем та ТзОВ "БТК "Євробуд", останній зобов'язаний був організувати замовнику ПП "БКФ Осанна" ремонт двигуна ТГМ-23 В. За умовами договору виконавець здійснює пошук виконавця робіт на основі заявки замовника.

На виконання своїх зобов'язань за договором №0509-5 від 05.09.2011р. по наданню послуг по пошуку виконавця робіт, сторони підписали акт здачі приймання-робіт № 3/10-04 від 03.10.2011р. на суму 61464,00грн., в т.ч. ПДВ в сумі 10244,00грн.

На підставі акту виконаних робіт позивач відніс до складу валових витрат підприємства за 4 квартал 2011р. вартість цих робіт (без ПДВ) в сумі 51220,00грн.

По факту виконання робіт ТзОВ "БТК "Євробуд" видано позивачу податкову накладну: № 234 від 03.10.2011р. на суму 61464,00грн., в т.ч. ПДВ в сумі 10244,00грн. На підставі даної податкової накладної позивачем сформовано податковий кредит на суму 10244,00грн.

Розрахунки між позивачем та даним контрагентом за посередницькі послуги по організації ремонту двигуна були здійснені в безготівковому порядку, про що свідчать долучені позивачем банківські виписки від 20.12.2011р., однак кошти згідно договору цесії №012111 від 21.11.2011р. укладеного між ТзОВ "БТК "Євробуд" та ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" було перераховано останньому, що підтверджується відповідачем (акт перевірки від 12.11.2013р.)

Отримані послуги платник податку використав у подальшому у власній діяльності, шляхом виконання зобов'язання за договором №ЛП-111941 /НЮ від 19.08.2011р., укладеного з ВП "Рейкозварювальний поїзд 16" ДТГО "Львівська залізниця". За умовами даного договору позивач зобов'язаний був надати послуги по ремонту двигуна марки 1Д12 тепловоза ТГМ-23В. Виконання цього договору засвідчується наявним у матеріалах справи актом виконаних робіт №б/н. від 03.10.2011р.

Щодо правовідносин позивача ПП "БКФ Осанна" з ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ", колегія суддів зазначає наступне:

Згідно із умовами договору поставки №171111 від 17.11.2011р., ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" виступало постачальником позивачу будівельних та інертних матеріалів та пиломатеріалів. Постачання зазначених у договорі товарів мало відбуватись на підставі заявок позивача.

Виконання умов цього договору підтверджується видачею контрагентом позивача видаткових накладних, а саме видачею: видаткової накладної від 01.12.2011р. №1/12-35 на суму 1920,00грн., в т.ч. ПДВ 320,00грн; видаткової накладної від 12.12.2011р. №12/12-25 на суму 7696,58грн. в т.ч. ПДВ 1282,76грн; видаткової накладної від 11.01.2012р. №11/01-06 на суму 1954,93грн. в т.ч. ПДВ 325,82грн; видаткової накладної від 31.01.2012р. №31/01-26 на суму 6863,78грн. в т.ч. ПДВ 1143,96грн. На підставі зазначених накладних вказані у них суми позивачем було віднесено у витрати підприємства.

ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" виписано податкові накладні, суми ПДВ яких позивачем було віднесено до складу податкового кредиту, зокрема: податкова накладна №35 від 01.12.2011р., сума ПДВ 320,00грн; : податкова накладна №319 від 12.12.2011р., сума ПДВ 1282,76грн; податкова накладна №217 від 11.01.2012 року, сума ПДВ 325,82 грн; податкова накладна №559 від 31.01.2012р., сума ПДВ 1143,96грн;

Згідно з випискою по особовому рахунку позивача від 08.02.2012 року, таким проведена оплата за отримані від ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" будматеріали, згідно із видатковими накладними за грудень місяць 2011р. у розмірі 9616,58грн.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку від 27.04.2012р., оплата за отриманий, згідно з накладними від місяця січня 2012р. товар, відбулась шляхом перерахування коштів у розмірі 8818,71грн, на особовий рахунок ТзОВ "Фінанс Пан Трейд" за умовами договору переуступки (цесії) №020312 від 29.03.2012р. укладеного між ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" та ТзОВ "Фінанс Пан Трейд".

Заборгованості між позивачем та ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" судом не встановлено, що і не заперечується відповідачем.

Факт отримання товарів позивачем від ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" підтверджується товарно-транспортними накладними а саме: ТТН від 01.12.2011р. видана на автомобіль МАЗ 551605 н.з. ВС3514ВМ; ТТН від 12.12.2011р. видана на автомобіль МАЗ 54223 н.з. ВМ0971ВС; ТТН від 11.01.2012р. видана на автомобіль МАЗ 551605 н.з. ВС3514ВМ; ТТН від 31.01.2012р. видана на автомобіль МАЗ 551605 н.з. ВС3514ВМ; ТТН від 31.01.2012р. видана на автомобіль МАЗ 551605 н.з. ВС3514ВМ;

Щодо правовідносин позивача та ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" суд зазначає наступне:

Як вбачається з договору №281111 від 28.11.2011р., то такий укладено між ПП "БКФ Осанна" та ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" про виконання останнім власними та залученими трудовими та матеріально-технічними ресурсами та засобами всі передбачені проектно-кошторисною документацією роботи по гільзуванню вентиляційних та димових каналів та встановленню димових труб у житловому мікрорайоні по вул. Шептицького в м. Дрогобич.

На виконання умов укладеного договору, ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" видано позивачу видаткову накладну від 02.11.2011р. №2/11-11 на суму 2080,01грн, в т.ч. ПДВ 346,67грн, а також сторонами по договору було підписано акт прийому виконаних будівельних робіт від 28.12.2011р. №28/12-11 форми КБ-2в (з додатками: довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), відомості використаних ресурсів з замовниками позивача таких робіт з відповідним нарахування податкових зобов'язань) за період грудень 2011р. на суму 24900,92грн, в т.ч. ПДВ 4150,15грн, та акт прийому виконаних будівельних робіт від 28.12.2011р. №28/12-12 форми КБ-2в (з додатками: довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), відомості використаних ресурсів з замовниками позивача таких робіт з відповідним нарахування податкових зобов'язань) за період грудень 2011р. на суму 83942,71грн, в т.ч. ПДВ 13990,45грн.

Згідно акту прийому виконаних будівельних робіт від 28.12.2011р. №28/12-11, ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" виконало роботи по: 1) установленню труб витяжних вентиляційних шахт діаметром патрубка до 250 мм;2) установленню труб нерж.д.150 мм. L-1м; 3) установленню труб нерж.д.150 мм. L-1м; 4) установленню труб нерж.д.150 мм. L-0,5;5) установленню верхівки н/ж ст.150в 220мм; 6)установленню прямокутних коробок витяжних вентиляційних шахт діаметром патрубка до 250 мм; 7)установленню короб прямих 80х120х1000 мм. Згідно акту прийому виконаних будівельних робіт від 28.12.2011 року № 28/12-12, то ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" виконало роботи по:1) установленню рукавів для вентиляційних шахт діаметром патрубка до 250 мм; 2) установленню рукавів для димових та вентиляційних каналів 14х14; 3) установленню рукавів для димових та вентиляційних каналів 14х27; 4) установленню конденсаційних трійників діаметром умовного проходу 250 мм; 5) установленню забірника конденсату; 6) установленню патрубка для відводу конденсату.

Собівартість придбаних матеріалів та виконаних субпідрядних робіт списано на собівартість реалізованих товарів, включено до складу валових витрат у розмірі 33739,64грн.

На підставі виданих позивачу податкових накладних, зокрема: податкової накладної №120 від 02.11.2011р. на суму ПДВ 346,67грн; податкової накладної №726 від 28.12.2011р. на суму ПДВ 850,70грн; податкової накладної №727 від 28.12.2011р. на суму ПДВ 5550,56грн, ним було сформовано податковий кредит.

Виконані за договором підряду ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" роботи, були оплачені позивачем у розмірі 40487,57грн, як це підтверджується випискою по особовому рахунку позивача від 09.02.2012р., а також підтверджується актом перевірки відповідача.

Отримані товари та виконанні роботи були використані позивачем у своїй діяльності, а саме на реалізацію своїх зобов'язань за договором №1/11 від 01.11.2011р. укладеного з ТзОВ "БПК-Еліт" про проведення робіт по гільзуванню вентиляційних та димових каналів та встановленню димових труб по вул. Шептицького в м. Дрогобич, тобто по даному договору позивач виступав як генпідрядник, оскільки роботи по гільзуванню вентиляційних та димових каналів та встановленню димових труб у житловому мікрорайоні по вул. Шептицького в м. Дрогобич фактично були виконані ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс".

Виконання договору між позивачем та ТзОВ "БПК-Еліт" підтверджується підписанням сторонами даного договору акту прийому виконаних будівельних робіт від 29.12.2011р. форми КБ-2в (з додатками: довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), відомості використаних ресурсів з замовниками позивача таких робіт з відповідним нарахування податкових зобов'язань) за період грудень 2011р.

Надаючи оцінку даним обставинам, справи колегією суддів застосовуються наступні норми права:

Згідно із нормами п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до вимог п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Нормами підпункту 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Нормами пункту 1.7 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до вимог пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі, інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із вимогами п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.14.1.181 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч.1, 3 ст.9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Згідно із нормами п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до вимог п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як визначено вимогами ст.201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПК України).

Згідно з вимогами п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з нормами п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Відповідно до п.7.3. ст.7 ПК України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Перелік підстав, відповідно до яких платник податку не має права відносити відповідні суми до податкового кредиту наведено у п.198.6 ст.198 ПК України, а, відтак, виходячи із змісту п.7.3 ст.7 ПК України, перелік цих підстав є вичерпним.

При вирішенні спору, суд виходить з наступних мотивів:

Приватне підприємство "БКФ Осанна" зареєстровано як юридична особа 03.04.2009р. виконавчим комітетом Трускавецької міської ради. Основним видом діяльності названого підприємства є будівельно-ремонтні роботи.

Враховуючи підстави позову та заперечень, в частині заниження ПДВ та податку на прибуток, спір виник щодо реальності господарської операцій з виконання будівельних робіт (послуг), придбання будівельних матеріалів.

В акті перевірки від 12.11.2013р. №215/22-10/36338364 податковий орган доводить безтоварність цих господарських операцій, і як наслідок порушення податкового законодавства, лише з підстав покликання на обставини, які стосуються фінансово-господарської та внутрішньої діяльності самих контрагентів ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1", ТзОВ "БТК "Євробуд", ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" та ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ".

Такими доводами апелянта є наступні акти про неможливість проведення зустрічних перевірок контрагентів позивача, а саме: акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 17.05.2013р. №1707/22.8/37241554 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1", щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.08.2010р. по 31.03.2013р. Перевірку зазначеного контрагента неможливо було провести так як 28.02.2012р. до ЄДР внесено запис про припинення ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1", у зв'язку із визнанням його банкрутом; акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 16.05.2013р. №1689/22-8/33409358 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ "БТК "Євробуд" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.08.2010р. по 24.11.2011р. Перевірити останнього не видалось можливим, так як 29.03.2013р. проведено реєстрацію припинення ТзОВ "БТК "Євробуд" у зв'язку з визнанням його банкрутом; акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 23.05.2013р. №1788/22.8/37403533 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.11.2011 року по 31.10.2012р.. Провести звірку останнього неможливо, у зв'язку з відсутністю за місцезнаходженням; акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 17.05.2013р. №1691/22.8/37635291 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.10.2011р. по 30.04.2012р. Стосовно ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" 24.12.2012р. було проведено державну реєстрацію припинення ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс"; акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 23.05.2013р. №1789/22.8/36873235 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ "ВТ-Техбуд", щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.10.2010р. по 31.12.2013р. Провести зустрічну звірку останнього неможливо, у зв'язку з відсутністю за місцезнаходженням.

Як вбачається з акту перевірки від 12.11.2013р. №215/22-10/36338364, таких контрагентів позивача як: ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" (28.02.2012р. - дата припинення у зв'язку з визнанням його банкрутом); ТзОВ "БТК "Євробуд" (29.03.2012р. - дата припинення у зв'язку з визнанням його банкрутом); ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" (25.12.2012р. - дата припинення у зв'язку з визнанням його банкрутом) не вдалось провірити у зв'язку з їх припиненням.

Як вбачається факт припинення юридичних осіб ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1", ТзОВ "БТК "Євробуд", ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" відбувся раніше, ніж відносно них ДПІ у Печерському районі м. Києва проводила зустрічні перевірки. Таким чином, суд не може брати до уваги акти зустрічних перевірок зазначених юридичних осіб, оскільки такі отримані не належним чином. Більше того, взаємовідносини між цими контрагентами та позивачем мали місце ще до їх припинення.

Також суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про відсутність ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" та ТзОВ "ВТ-Техбуд" за податковою адресою, оскільки доказом такої відсутності може слугувати запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, а не акт податкового органу про неможливість проведення зустрічної звірки цього контрагента.

Крім того, як вбачається із змісту актів про неможливість проведення зустрічних звірок, процедура проведення звірок не була ініційована відповідачем по даній справі у зв'язку з проведенням перевірки позивача, як-то передбачено п. 3 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. №1232.

При цьому, суд відзначає, що сама по собі неможливість реалізації органом ДПІ визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок контрагентів не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства.

Отже, акти про неможливість проведення зустрічних звірок не можуть розглядатися як належне підтвердження фактів порушення платником податків податкового законодавства, здобуте в ході перевірки.

Суд звертає увагу відповідача на те, що у разі встановлення вироком суду, який набрав законної сили, вини певних осіб у підробленні документів чи зайнятті фіктивним підприємництвом постанова суду може бути переглянута, у зв'язку з нововиявленими обставинами (ст.245 КАС України).

Щодо непредставлення заявок на виконання укладених договорів позивача з його контрагентами, як на підставу відповідача нереальності господарських операцій між ними, то нереальність таких спростовується належними та допустимими доказами долученими позивачем до матеріалів справи, а саме видатковими, податковими накладними, підписаними актами приймання виконання робіт, актами приймання-передачі продукції за кількістю та якістю, довідками про вартість виконаних робіт, розрахунковими документами, котрим суд надав належну оцінку, більш того заявки згідно договорів могли подавитись за допомогою телефонного зв'язку, так і в усній формі.

Доводи відповідача щодо ненадання під час перевірки документів на транспортування товару, на отримання товару спростовуються умовами договору з ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" відповідно до яких обов'язок поставки товару покладався на постачальника.

Відтак, суд не вбачає непредставлення позивачем документів на транспортування товару чи на отримання товарно-матеріальних цінностей порушенням позивачем норм податкового законодавства, що можуть слугувати підставою для винесення податкового повідомлення-рішення.

Відносно тверджень відповідача стосовно взаємовідносин позивача та ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ" про те, що у поданих товарно-транспортних накладних зазначені автомобілі, котрими позивачу здійснювалась доставка ТМЦ, не належать ТзОВ "Інтеграл АЙ ТІ", а також те, що номерні знаки таких не числяться в базі даних ДАІ МВС України, то суд зазначає, що дана обставина не є самодостатнім аргументом, що свідчить про фіктивність операції чи просто про порушення податкового законодавства, окрім цього позивач не може нести відповідальності з приводу володіння користування чи розпорядження транспортними засобами його контрагента. Більше того, наведені представником відповідача твердження не були предметом перевірки та в акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані рішення, задокументовані не були, а були здобуті представником податкового органу в ході судового розгляду, відтак такі не можуть враховуватись судом при наданні оцінки оскаржуваним рішенням.

У низці своїх рішень (ухвала від 05.07.2012р. у справі №К/9991/37912/11, ухвала від 26.07.2012р. у справі №К/9991/67511/11 та ін.) ВАСУ зазначив, що вимогами податкового обліку не передбачено обов'язковості складання ТТН. На думку колегії суддів, наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням чи порушенням тільки правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства.

Стосовно посилання відповідача на відсутність сертифікатів якості, паспортів відповідності на товар слід зазначити, що зазначені документи не фіксують факту здійснення господарських операцій, а лише підтверджують, що товар відповідає встановленим вимогам, тому відсутність таких документів не може слугувати підставою для висновків про відсутність таких господарських операцій.

Крім того, ці доводи суд оцінював разом з такими доказами, які підтверджують взаємовідносини контрагентів-замовників позивача: ТзОВ "Прикарпатцивільбуд", ВП "Рейкозварювальний поїзд 16" ДТГО "Львівська залізниця", ДП "ЮТГ Україна" Комапанії "Юнайтед ОСОБА_1 А/С", КП "Дрогобицький ринок", ТзОВ "БПК-Еліт", ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", первинні документи надано суду, підтверджено факт прийняття виконаних робіт та їх оплату.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Податковий кодекс України не ставить в залежність право на включення сум сплаченого ПДВ до податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Якщо контрагент позивача не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо контрагента позивача.

Відтак, позивач не повинен нести відповідальності за виконання своїми контрагентами обов'язків платників податків. Платник податку на додану вартість не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням контрагентами вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та дотримання вимог податкового законодавства.

Чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 31.01.2011р. у справі №21-47а10.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія постанови про закриття кримінальної справи №41/0279 в частині пред'явленого обвинувачення, відповідно до якої старший слідчий з ОВС СВ ДПС у Хмельницькій області капітан податкової міліції ОСОБА_2, розглянувши матеріали кримінальної справи №41/0279 постановив закрити кримінальну справу №41/0279, в тому числі, в частині пред'явленого директору ТзОВ "Гарант-Буд-Сервіс" ОСОБА_3 обвинувачення щодо пособництва у фіктивному підприємництві, а також щодо директора ТзОВ "БК "АРТ ОСОБА_1" ОСОБА_4 за недоведеністю вини та відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2 ст.205 КК України.

Колегія суддів, вирішуючи спір по суті, також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, вирішуючи з урахуванням наведених вище обставин та норм законодавства спір по суті, суд виходить також з того, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, на що звертає увагу у своєму роз'ясненні ВАС України від 02.06.2011р. №742/11/13-11.

Оскаржуване рішення оцінюється судом, виходячи з доведеності з боку податкового органу тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені податковим органом в Акті перевірки, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

В даному випадку, як приходить до висновку суд, відповідач, в порядку виконання обов'язку визначеного ч.2 ст.71 КАС України, та з урахуванням приписів ч.1 ст.138 КАС України (щодо предмету доказування), не довів належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з матеріалами справи підтверджується реальність спірних господарських операцій та, відповідно, спростовуються доводи податкового органу, які в своїй сукупності не вказують на неможливість постачальників позивача бути реальним учасниками господарських відносин на момент проведення спірних господарських операцій.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.157, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2014р. у справі №813/1201/14 за позовом Приватного підприємства БКФ Осанна до Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, - задоволити частково.

2. Клопотання Приватного підприємства БКФ Осанна про закриття провадження у звязку з досягненням податкового компромісу задоволити.

3. Визнати умови примирення сторін внаслідок досягнення податкового компромісу.

4. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2014р. у справі №813/1201/14, - в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 25.12.2013р. на суму 8811,00грн., - визнати нечинною та закрити провадження в цій частині, у звязку з досягненням податкового компромісу.

5. В іншій частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2014р. у справі №813/1201/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 05.02.2016р.