Справа № 2-а-41/11/1522
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2012-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2012 р.Справа № 2-а-41/11/1522

Категорія: 10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Загороднюк В.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, ОСОБА_5 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

25.11.2010 р. позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправною діяльності Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси щодо виплати йому не у повному обсязі підвищення до пенсії як ветерану війни - інваліду 2-ї групи у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22 жовтня 1993 року №3551-ХП виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 01.01.2000 р. по 01.11.2010 р.; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси перерахувати та виплатити на його користь щомісячне підвищення до пенсії як ветерану війни - інваліду 2-ї групи у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за виключенням виплаченої частини підвищення пенсії за період з 01.01.2000 р. по 01.11.2010 р.; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, в подальшому, при розрахунку щомісячного підвищення пенсії, керуватися розміром мінімальної пенсії за віком, що встановлюється виключно законами України, та сплачувати йому щомісячне підвищення пенсії у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, а також стягнення понесених судових витрат.

В судове засідання першої інстанції позивач не з'явився, просить розглянути справу за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання першої інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду вмотивовані заперечення на адміністративну позовну заяву, згідно яких не має правових підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції своєю постановою від 05 квітня 2011 року позов задовольнити частково.

Визнав дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з приводу відмови в перерахунку ОСОБА_5 підвищення до пенсії як ветерану війни - інваліду 2-ї групи у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22 жовтня 1993 року №3551-ХП виходячи з розміру прожиткового мінімуму для

осіб, які втратили працездатність за період з 25.05.2010 р. по день ухвалення судового рішення.

Зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси провести перерахунок та забезпечити проведення виплати ОСОБА_5 щомісячне підвищення до пенсії як ветерану війни - інваліду 2-ї групи у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 25.05.2010 р. по день ухвалення судового рішення.

В іншій частині позову - відмовив.

Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно посвідчення серії Б № 530716 ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до ч3 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22 жовтня 1993 року №3551-XII інвалідам війни 2-ї групи пенсія або щомісячне довічне грошове утримання, виплачується у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»мінімальний розмір пенсії за віком, ж основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Таким чином, Кабінет Міністрів України не уповноважений встановлювати мінімальні розміри пенсії за віком.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії і соціального захисту», є безпідставним.

Згідно з ч.ч. 2, 3 Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. за № 5-рп/05 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»у 2010 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність складає з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Згідно ст. 21 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік»прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлений в 2011 році у розмірі: з 1 січня - 750 гривень, з 1-квітня - 764 гривні.

У відповідності з вимогами статті 22 Конституції України, внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»Законом України №2939- IV від 05.10.2005 року не може призвести до звуження обсягу права позивача на отримання надбавки (підвищення) як ветерану війни-інваліду II групи у розмірі - 350% мінімальної пенсії за віком (яка дорівнює прожитковому мінімуму для осі, які втратили працездатність).

За вимогами чинного законодавства при визначенні підвищення розміру пенсії окремим категоріям пенсіонерів (ветеранам війни, інвалідам, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ін.), за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1ст.28 закону України №1058-ІУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір, або встановлював би інший розмір, немає.

Виходячи із того, що позивач має правовий статус ветерана війни - інваліда 2-ї групи, то на нього розповсюджуються всі пільги та гарантії, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22 жовтня 1993 року №3551-XII.

Крім того у відповідності до ч.1 ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню за період з 25.05.2010 р. по день ухвалення судового рішення. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, ОСОБА_5, - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3