Справа № 808/496/16
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/496/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

05 лютого 2016 року

Справа № 808/496/16

м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренко М.С., перевіривши матеріали адміністративного позову Запорізької районної ради Запорізької області до Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про визнання нечинним та скасування рішення, зобов’язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Запорізької районної ради Запорізької області (далі іменується – позивач) до Запорізького міського управління юстиції Запорізької області (далі іменується – відповідач), в якому позивач просить суд

визнати нечинним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 07.10.2015 №25113285, прийняте державним реєстратором Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області;

зобов’язати Запорізьке міське управління юстиції Запорізької області провести державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. А – 2, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Істоміна, 6 та прийняти рішення про державну реєстрацію права власності на вказаний об’єкт нерухомого майна за Запорізькою районною радою Запорізької області.

За приписами пункту 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується – КАС України), суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 106 КАС України, до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб’єктом владних повноважень. Суб’єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов’язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

У переліку додатків до позову позивач зазначає про надання суду, зокрема, квитанції про сплату судового, – однак під час надходження поштового конверту до суду зазначений документ був відсутнім, про що свідчить акт канцелярії суду про нестачу матеріалів або недоліки у формуванні справи від 4 лютого 2016 року №12.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ (у редакції, чинній з 01.09.2015, далі – Закон України № 3674-VІ) передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За приписами частини першої статті 4 Закону України № 3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України №3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру суб’єкт владних повноважень, юридична особа або фізична особа – підприємець сплачує 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Як передбачено частиною третьою статті 6 Закону України №3674-VI, у разі коли в позовній заяві об’єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на 1 січня 2016 року становить 1378 грн.

Оскільки позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, розмір судового збору, який позивач повинен був сплатити при зверненні до суду становить 2756 грн. 00 коп. (1378 грн. 00 коп. за кожну з немайнових вимог).

В адміністративному позові Запорізькою районною радою Запорізької області заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору на строк до ухвалення судового рішення у справі.

На обґрунтування клопотання зазначає, що Запорізька районна рада Запорізької області фінансується з місцевого бюджету. Вказує, що фінансова можливість Запорізької районної ради Запорізької області сплатити судовий збір підтверджується затвердженим кошторисом на 2016 рік (КЕКВ:2800). Також зазначає, що механізм здійснення судових витрат через органи казначейської служби пов’язується з попереднім замовленням цих коштів. Посилаючись на положення частини першої статті 88 КАС України та статті 8 Закону України № 3674-VІ, зазначає, що цей процес може займати до трьох тижнів, а оскільки дії Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, що оскаржуються районною радою, стосуються об’єкту спільної власності територіальних громад, сіл, селищ Запорізького району і потребують найшвидшого їх вирішення, Запорізька районна рада вважає за доцільне звернутися до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору на строк до ухвалення судового рішення у справі.

Щодо клопотання позивача про відстрочення спати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (частина перша статті 8 Закону України № 3674-VІ).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України № 3674-VІ суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв’язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов’язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 87, 88 КАС України, Закону України № 3674-VІ, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім’ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 88 КАС України та статтею 8 Закону № 3674-VІ повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно з частиною другою статті 10 КАС України не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З урахуванням вимог статті 88 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України № 3674-VІ, з власної ініціативи.

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору позивач зазначає про те, що фінансова можливість Запорізької районної ради Запорізької області сплатити судовий збір підтверджується затвердженим кошторисом на 2016 рік (КЕКВ:2800), проте механізм здійснення судових витрат через органи казначейської служби пов’язується з попереднім замовленням цих коштів яке може займати до трьох тижнів.

Так, з наданого позивачем кошторису на 2016 рік вбачається, що за кодом класифікації видатків 2800 зазначені «Інші поточні видатки» у розмір 3500,00 грн., проте позивачем не надано суду доказів звернення до органів казначейської служби із замовленням щодо отримання коштів, призначених на оплату судового збору за подачу даного адміністративного позову до суду, а тому матеріали справи не надають можливості задовольнити вказане клопотання та відстрочити сплату позивачем судових витрат.

З урахуванням викладеного, позивачем не дотримано пункту 3 частини третьої статті 106 КАС України, а саме, не надано доказів сплати судового збору в розмірі, встановленому Законом.

Відповідно до статті 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 106, 108, 160, 165, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Запорізької районної ради Запорізької області про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Запорізької районної ради Запорізької області до Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про визнання нечинним та скасування рішення, зобов’язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з урахуванням поштового перебігу до 29 лютого 2016 року .

Роз’яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Копію даної ухвали надіслати Запорізькій районній раді Запорізької області.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п’ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко