Справа № 750/4466/14
Суддя: Жук М. І.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/4466/14
Провадження № 2-а/750/94/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Жук М.І., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові щодо відмови їй у призначенні пенсії у звязку з втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_2, який помер 27.10.2013 року. Також позивач просить зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові призначити їй пенсію у звязку з втратою годувальника ОСОБА_2 з 2 грудня 2013 року, тобто з дня звернення з відповідною заявою, у розмірі 50% пенсії за вислугу років, що отримував чоловік.

Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що вважає відмову відповідача у призначенні їй пенсії у звязку з втратою годувальника незаконною і такою, що суперечить ст.ст. 36, 37 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2014 року позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2016 року скасовано постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 27.01.2016 року справу прийнято до провадження судді Жук М.І. та відкрито скорочене провадження у справі.

05.02.2016 року представник відповідача подав заперечення на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Чернігові та отримує пенсію по інвалідності. Позивач є вдовою ОСОБА_2, який помер 27 жовтня 2013 року, що підтверджується копіями пенсійного посвідчення, свідоцтва про шлюб та свідоцтва про смерть.

Померлий отримував пенсію за вислугу років, як працівник льотного екіпажу відповідно до статті 54 Закону №1788-ХІІ.

У грудні 2013 року позивач звернулася до УПФУ в м. Чернігові із заявою про переведення її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Проте, листом від 16 грудня 2013 року № 23700/05 відповідач відмовив позивачу у переведенні на інший вид пенсії у зв'язку з тим, що призначити їй пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії, призначеної за вислугу років померлому чоловіку, немає законних підстав.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Водночас, в абзаці 7 частини 2 статті 5 Закону № 1058-IV зазначено, що виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені статтею 9 Закону № 1058-IV, в частині 1 якої зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника визначені статтями 37-50 Закону №1788-ХІІ та Розділом V Закону № 1058-IV.

Зокрема, Розділом V Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна її розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Абзацом 1 пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, який прийнятий пізніше Закону № 1788-XII, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом 2 пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Цим абзацом було доповнено вказаний пункт згідно із Законом № 3108-IV.

Таким чином, враховуючи, що Закон № 1058-IV, який прийнятий останнім у часі та, як зазначено у його преамбулі, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, а також те, що він чітко визначає, в якій частині застосовується Закон № 1788-XII, пріоритетному застосуванню до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсій у зв'язку з втратою годувальника, підлягає Закон № 1058-IV.

Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника закріплено, зокрема, абзацом 2 частини 1 статті 36 Закону № 1058-IV, відповідно до якого батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Отже, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладену в постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-67а14) та від 15 липня 2014 року (справа № 21-263а14) призначення і виплата пенсії у зв'язку з втратою годувальника має здійснюватись відповідно до вимог Закону № 1058.

Частиною 1 статті 37 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Отже, із змісту наведеної норми видно, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається у відсотковому відношення від розміру пенсії за віком померлого годувальника.

Перелік осіб, які мають право на пенсію за віком та умови її призначення визначені статтями 12 та 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, зокрема, це досягнення чоловіками віку 60 років і при стажі роботи не менше 25 років (абзац 1 частини 1 статті 12) або зайнятість на перелічених у статті 13 цього Закону роботах, що дають право на призначення такої пенсії на пільгових з умовах.

Як видно із матеріалів справи, чоловік ОСОБА_1 помер у віці 53 роки та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 54 Закону №1788-ХІІ, якою передбачено окремий вид пенсійного забезпечення, що не застосовується при обчисленні розміру пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином, позивач має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1058-IV і її розмір повинен обчислюватись із розміру пенсії за віком. Проте такий вид пенсії її чоловіку не призначався.

Заперечуючи проти позову, УПФУ в м. Чернігові посилалося на те, що у разі переведення позивача на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, розмір її пенсії буде меншим, ніж вона отримує.

Враховуючи те, що виходячи із загальних приписів пенсійного законодавства, згідно з якими у разі, якщо після перерахунку пенсії, її розмір зменшиться, то пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, а тому підстави для задоволенні позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 2, 3,11, 69, 94, 158 163, 186 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя