Справа № 802/4090/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 лютого 2016 р. Справа № 802/4090/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Жупанової Д.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3

до: ОСОБА_4

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (далі - Департамент, позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за результатами позапланової перевірки виконання ОСОБА_4 будівельних робіт з будівництва нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці встановлено, що таке будівництво здійснюється із порушенням вимог ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". У звязку із виявленими порушеннями позивачем неодноразово виносились приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, зокрема від 24.10.2014 року та від 09.04.2015 року, однак вимоги встановлені цими приписами відповідачем добровільно виконані не були.

Тому, враховуючи не виконання відповідачем вимог приписів щодо зупинення будівельних робіт та приведення об'єкта будівництва у відповідність до норм чинного містобудівного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги у звязку з прийняттям Вінницькою міською радою рішення № 71 від 25.12.2015р. "Про перейменування площ, вулиць, провулків, проїздів, тупиків в місті Вінниці" згідно якого вулицю Чкалова перейменовано у вулицю ОСОБА_5, та просила суд зобов'язати ОСОБА_4 знести за власний рахунок самочинно збудовані нежитлові приміщення по вул. Симона Петлюри, 26 (бувша вулиця Чкалова) у м. Вінниці.

Представник відповідача проти позову заперечував, надавши письмові заперечення за вх. №1875 від 01.02.2016 року, у яких зазначив, що позивачем не доведено, що самочинно збудовані конструкції по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці порушують права інших осіб, загрожують життю та здоровю людей та їх перебудування без знесення є неможливим, а тому вважає, що підстави для знесення цих нежитлових приміщень відсутні.

Третя особа ОСОБА_3 просила задовольнити адміністративний позов, вважаючи, що будівництво нежитлових приміщень здійснювалося відповідачем незаконно, що, як наслідок, порушує її права як власника сусіднього будинковолодіння.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 24.10.2014 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, на підставі звернення гр. ОСОБА_3 від 07.10.2014 року, була проведена позапланова перевірка законності виконання гр. ОСОБА_4 будівельних робіт з будівництва нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниця.

За результатами проведеної перевірки був складений акт №42-ПП від 24.10.2014 року у якому зафіксоване порушення вимог ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме: самовільне, без розробленої та затвердженої в установленому порядку документації, проведення гр. ОСОБА_4 будівництва нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниця.

27.10.2014 року позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст.96 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою від 30.10.2014 року №17 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу у сумі 8500,00 грн., який був сплачений ним у повному обсязі 30.10.2014 року, про що свідчить копія квитанції (а.с. 11).

Крім того, у відповідності до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", 24.10.2014 року позивачем в адресу ОСОБА_4 винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою негайно зупинити виконання будівельних робіт та привести обєкт самочинного будівництва за згаданою вище адресою у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства до 31.12.2014 року. Вказаний припис відповідач отримав 24.10.2014 року, про що свідчить відповідна відмітка на його копії, проте доказів його виконання у визначений строк на адресу позивача не надав.

З метою перевірки виконання вимог припису, позивачем 09.04.2015 року проведена наступна позапланова перевірка (акт від 09.04.2015 року № 328-ПП) якою встановлено, що під час перевірки будівельні роботи на обєкті не проводяться, але обєкт має вигляд завершеного будівництва з шиферною покрівлею, з металопластиковими вікнами та ролетними воротами, який готовий до експлуатації. Даний факт свідчить, що в період з 24.10.2014 року по 09.04.2015 року будівельні роботи відповідачем виконувались, тобто вимоги припису від 24.10.2014 року в частині негайного зупинення виконання будівельних робіт на обєкті забудовником ОСОБА_4 не виконано, що є порушенням вимог ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та підпункту 3 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553.

Із змісту вказаного акта також вбачається, що ОСОБА_4 була подана заява до Департаменту за №27-С-61-2 щодо продовження даного припису у звязку із оформленням документів на право власності на земельну ділянку до 13.07.2015 року. За результатами розгляду вказаної заяви Департаментом було вирішено надати забудовнику припис із вимогою виконати вимоги попереднього припису.

Встановлено, що 09.04.2015 року Департаментом було винесено припис №11 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою привести обєкт будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства та надано строк для добровільного виконання до 31.08.2015 року. Вказаний припис був отриманий відповідачем 09.04.2015 року, про що свідчить відповідна відмітка на його копії.

За наслідками цієї ж перевірки 09.04.2015 року позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-42 КУпАП та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №100 від 14.04.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_4 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5100,00 грн., який був сплачений відповідачем у повному обсязі 15.04.2015 року, що підтверджується копією квитанції (а.с. 18).

Однак, будь-яких відомостей щодо виконання вимог попереднього припису відповідачем до Департаменту не подано.

Керуючись положеннями п.7 Порядку № 553, Департаментом 29.10.2015 року було здійснено позапланову перевірку виконання відповідачем вимог припису Департаменту № 11 від 09.04.2015року.

За результатами перевірки встановлено, що вимоги припису не виконано, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 1047-ПП від 29.10.2015 року та складено черговий протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-42 КУпАП та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №395 від 12.11.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_4 притягнено до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5100,00 грн.

Наведені обставини зумовили позивача згідно вимог ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" звернутися до суду із даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про архітектурну діяльність від 20.05.1999 № 687-ІV передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року.

Відповідно до пп.1,3 п.2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Обовязковість виготовлення проектної документації на нове будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт та технічне переоснащення будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів, встановлена ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Загальні засади отримання права на виконання будівельних робіт визначені ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у відповідності до якої, замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорій складності; 3) видачі замовнику відповідною інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Суд зауважує, що відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення будівельних норм тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України, якою визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В даному ж випадку, у відповідача відсутня будь-яка дозвільна документація на початок будівництва даних нежитлових приміщень, відсутній належно затверджений проект цього будівництва, а саме будівництво здійснене із порушенням будівельних норм, які знайшли своє відображення в матеріалах перевірки, що власне і не заперечується відповідачем.

В процесі судового розгляду справи відповідачем надано суду лише три документа, з якими останній повязує здійснення будівництва нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці, це зокрема договір купівлі-продажу 2/25 частки комплексу нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці від 03.07.2014 року (а.с. 59, 60), договір оренди земельної ділянки площею 0,0282 га по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці, який укладений між Вінницькою міською радою та ОСОБА_4 07.04.2015 року (а.с. 62-66) та договір № 120 від 07.07.2015 року про надання послуг на здійснення технічного супроводу, виготовлення технічного звіту стану будівельних конструкцій та інженерних мереж нежитлової будівлі по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці, який укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 (а.с. 84-86).

Надаючи оцінку вказаним документам, суд звертає уваги, що жоден із них не носить дозвільного характеру та не надає відповідачу права на початок та проведення будівельних робіт. Більше того, позивач отримав у користування земельну ділянку для розміщення та експлуатацію нежитлових приміщень згідно договору оренди від 07.04.2015 року в той час, як будівельні роботи почав проводити ще до вказаної дати без відповідного проекту, та станом на 09.04.2015 року збудований обєкт мав вигляд завершеного будівництва.

Враховуючи викладене, наявність усіх вищезазначених обставин свідчить про те, що нежитлові приміщення побудовані ОСОБА_4 по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці в силу положень ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Положеннями ч.7 ст.376 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Ця норма також знайшла своє відображення в частині 1 статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до якої у разі виявлення факту самочинного будівництва обєкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Частиною 2 ст. 38 цього ж Закону встановлено, що у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого обєкта.

Відповідно до пунктів 22 та 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Тобто знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходів реагування та за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами перевірки нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці, було встановлено порушення ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме здійснення будівництва без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та винесено припис від 24.10.2014 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою негайно зупинити виконання будівельних робіт та привести обєкт самочинного будівництва у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства, у якому визначило строк до 31.12.2014 року для його добровільного виконання.

Проте, у визначений Департаментом термін вимоги припису в частині негайного зупинення виконання будівельних робіт на обєкті відповідачем виконанні не були, що підтверджується актом №328 ПП від 09.04.2015 року.

Натомість встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до Департаменту із заявою №27-С-61-2 про продовження терміну виконання даного припису у звязку із оформленням документів на право власності на земельну ділянку до 13.07.2015 року.

Тому у звязку із невиконанням відповідачем вимог припису від 24.10.2014 року та враховуючи звернення останнього із заявою про продовження строку виконання даного припису, Департаментом було винесено повторний припис №11 від 09.04.2015 року із вимогою привести обєкти будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства та надана строк для добровільного виконання до 31.08.2015 року.

Однак, за результатами перевірки проведеної 29.10.2015 року Департаментом встановлено, що вимоги припису не виконано, а навпаки, на обєкті проводяться внутрішні опоряджувальні роботи (покривання підлоги плиткою, установлення освітлення), що підтверджується актом № 1047-ПП від 29.10.2015 року.

Таким чином, за період з 24.10.2014 року, тобто з моменту першої перевірки обєкта будівництва та по 29.10.2015 року відповідачем не вчинялись жодні дії щодо усунення наявних порушень та приведення нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці у відповідність до вимог чинного законодавства, хоча жодний із приписів ним оскаржений також не був.

Доводи представника відповідача про те, що ним здійснювалося не будівництво а перебудова (реконструкція) нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці також не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені будь-яким доказом.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що Департаментом було вжито усіх можливих та передбачених законом заходів реагування, спрямованих на приведення самочинно побудованих нежитлових приміщень у відповідність до закону.

Крім того, враховуючи те, що перший припис був винесений Департаментом 24.10.2014 року, то відповідачу був наданий достатній час для виконання вимог даного припису та усунення виявлених перевіркою порушень.

Проте, як слідує із матеріалів справи, навіть станом на дату судового розгляду справи, відповідачем не вчинено жодних дій спрямованих на отримання дозвільних документів та затвердження документації необхідної для приведення самочинно збудованих нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці у відповідність до вимог чинного законодавства.

Суд також акцентує увагу на тому, що відповідач своїми діями, які полягають у самочинному будівництві нежитлового обєкта та небажанні привести будівництво до вимог чинного законодавства, порушує права третьої особи гр. ОСОБА_3, за зверненням якої і відбулась перевірка нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 в м. Вінниці. Про вказані порушення свідчать численні звернення третьої особи до контролюючих органів, органів державної влади та місцевого самоврядування, а також відповіді на них з підтвердженням інформації про самочинність збудованого обєкту (а.с. 87-99).

Так, із матеріалів справи вбачається, що проведеною перевіркою, з поміж іншого, встановлено порушення вимог п.3.25* ДБН-360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», відповідно до яких відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм, але не менше протипожежних норм та повинна бути не менше 6 метрів.

В даному ж випадку найменша відстань від сусіднього житлового будинку гр. ОСОБА_3 до збудованих відповідачем нежитлових приміщень становить 0,63 м, що підтверджується матеріалами перевірки та долученими до них фотознімками. Зазначене свідчить про істотне порушенням відповідачем будівельних норм і правил.

Крім того, приведення обєкта самочинного будівництва у відповідність до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами шляхом перебудови за наявних порушень, на переконання суду є неможливим.

Зокрема, унормування відстані від житлового будинку гр. ОСОБА_3 до збудованих відповідачем нежитлових приміщень на встановлені будівельними нормами 6 метрів призведе до необхідності знесення основної частини будівлі, при цьому решта будівлі, що залишиться, не зможе бути самостійною спорудою та як наслідок може нести загрозу життю та здоровю людей та впливати на міцність або безпечність цієї конструкції, про що також зазначив допитаний у судовому засіданні в якості свідка головний інспектор будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області ОСОБА_7, якою проводилась перевірка відповідача.

Таким чином, усі вищевикладені обставини даної справи, свідчать про те, що ОСОБА_4 при будівництві нежитлових приміщень по вул. Чкалова, 26 (у даний час вулиця ОСОБА_5) в м. Вінниці, допущені істотні порушення будівельних норм і правил, усунення яких шляхом перебудови є неможливим.

Відтак, враховуючи, що матеріали про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності та винесені позивачем документи реагування на порушення законодавства у сфері містобудування не досягли бажаного результату, а саме не призвели до приведення самочинно збудованого обєкту до вимог чинного законодавства та усунення порушень прав третьої особи, тому є всі підстави для знесення самочинного будівництва як крайньої міри.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС).

Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_4 знести за власний рахунок самочинно збудовані нежитлові приміщення по вулиці Симона Петлюри, 26 (бувша вулиця Чкалова) у місті Вінниці.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович