Справа № 2-а/1570/2289/11
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2012-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2012 р.Справа № 2-а/1570/2289/11

Категорія:5.2.2Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2012 рокуСправа № 2-а-/1570/2289/11
Категорія: 5.2.2Головуючий у суді І інстанції: ОСОБА_1

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
судді - ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інжинірингова теплоенергетична компанія «УТЕК»на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інжинірингова теплоенергетична компанія «УТЕК»та КО-ІІІ» до ОСОБА_6 митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про скасування рішення про визначення митної вартості товарів №500000006/2011/310002/1 від 18.01.2011 року та стягнення суми надміру сплачених податків у розмірі 16448,72 грн, -

встановиЛА:

22 березня 2011 року, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, в якому позивач просив скасувати рішення про визначення митної вартості товарів №500000006/2011/310002/1 від 18.01.2011 року та стягнути суму надміру сплачених податків у розмірі 16448,72 гр.

В судовому засіданні першої інстанції представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві підтримав позовні вимоги у повному обсязі і просив їх задовольнити.

Представник ОСОБА_6 митниці Державної митної служби в судовому засіданні першої інстанції позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача ГУДКУ в Одеській області у судовому засіданні першої інстанції проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Суд першої інстанції своєю постановою від 15 листопада 2011року у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «УТЕК»до ОСОБА_6 митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області,- відмовив у повному обсязі.

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інжинірингова теплоенергетична компанія «УТЕК»та КО-ІІІ»до ОСОБА_6 митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області,- відмовив у повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська інжинірингова теплоенергетична компанія «УТЕК»не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська інжинірингова теплоенергетична компанія «УТЕК»посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю Українська інжинірингова теплоенергетична компанія УТЕК та КО-ІІІ»зареєстровано 12.05.2010 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 318364.

Згідно довідки Головного управління статистики в Одеській області №380421, одним із видів діяльності ТОВ Українська інжинірингова теплоенергетична компанія УТЕК та КО-ІІІ»є оптова торгівля залізними виробами, водопровідним та опалювальним устаткуванням (51.54.0).

14.01.2011року позивачем була надана для митного оформлення вантажно-митна декларація № 500030302/2011/000130, з якої вбачається, що позивач імпортував до України товари пальники GAS P70/2 CE TL MET +R.CE 11/2+FS50 та GAS P100/2 CETL MET +R/CE 2-FS50, згідно з інвойсом №754 від 10.12.2010 року вартість GAS P70/2 складає 1698,00 EUR, GAS P100/2 складає 2187 EUR (а.с.12-13). Митна вартість імпортованих товарів була заявлена шляхом подання позивачем митному органу декларації митної вартості товару відповідно до методу визначення митної вартості №1.

Відповідачем для підтвердження відомостей щодо заявленої митної вартості товару, зазначено про необхідність надання додаткових документів для визначення митної вартості, а саме: відповідної бухгалтерської документації (попередня оплата, якщо така була); висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно з законодавством; копію ВМД країни відправлення.

Із записом у декларації митної вартості про необхідність надання додаткових документів декларант був ознайомлений 18.01.2011року, про що свідчить його підпис на зворотній стороні декларації митної вартості та зазначив, що надати відповідні документи не має можливості.

18.01.2011 року ОСОБА_6 митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товару №500000006/2011/310002/1, згідно якого митну вартість товарів визначено за 3 методом визначення митної вартості на підставі оформлення подібних товарів за ВМД від 06.01.2011 №500030301/1/000040.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_6 митницею була виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 500000006/1/300002, в якій зазначено, що митна декларація не може бути прийнята, оскільки прийнято рішення про визначення митної вартості №500000006/2011/310002/1 від 18.01.2011 року та встановлено, що митна декларація може бути прийнята за умови надання нової митної декларації згідно ст. 90 Митного кодексу України.

03.02.2011 року Позивачем надіслано лист до ОСОБА_6 митниці з проханням скасувати рішення про визначення митної вартості товарів, оскільки, як вважає позивач, пальник GAS P190/2 не є «подібним товаром»до пальників GAS P170/2 та GAS P100/2, що обумовлено різницею технічних показників переліченого обладнання.

ОСОБА_6 митниці ДМС України №15/28-05/2145 від 15.02.2011 року повідомлено позивача про те, що товар «пальники топкові»було оформлено у митному відношенні за ВМД від 19.01.2011 року №500030302/2011/000151 з урахуванням рішення про визначення митної вартості №500000006/2011/310002/1 шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості з наявному у митному органі інформацією про рівень цін на такі товари та відповідно Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобовязання при ввезенні їх на митну територію України, затвердженого наказом ДМСУ № 230 від 17.03.2008 року повідомлено про те, що декларант, у разі незгоди з митною вартістю, визначеною митним органом має право звернутись до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг зі сплатою податків та зборів (обовязкових платежів).

Позивач, не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, звернувся до суду з позовом, в якому просить його скасувати, як таке, що порушує його права.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у задоволені позову слід відмовити враховуючи наступне.

Частина 2 ст.19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних відносин, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначені Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 40 МК України усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України підлягають митному контролю. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до цього Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Основні вимоги до здійснення митними органами контролю за правильністю визначення митної вартості товарів визначає Порядок здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 р. N 339 (далі Порядок).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 Митного кодексу України шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. N 1766, усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на вартість товарів, митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

Основні засади визначення митної вартості товару врегульовані розділом 11 Митного Кодексу України.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього кодексу.

Статтею 266 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів які імпортуються. Кожен наступний метод застосовується, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі неможливості застосування жодного із методів з 1 по 5, вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог установлених ст. 273 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 267 Митного кодексу України, митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 264 Митного кодексу України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно поданої декларантом митному органу вантажної митної декларації, митна вартість товару визначена за методом визначення № 1, тобто за ціною договорів щодо товарів, які імпортуються.

Умови та механізм декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання декларантом відомостей для їх підтвердження визначені положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 року, якою затверджений Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження.

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що декларант самостійно заповнює декларацію митної вартості, за винятком граф, призначених для відміток митниці.

Пунктом 7 Порядку визначений перелік обовязкових документів, що додаються декларантом на підтвердження заявлених ним відомостей про визначення митної вартості.

Зі змісту п. 11 Порядку вбачається, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Відповідно до п.п. 13, 14 Порядку декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, маючи обгрунтованні сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей щодо визначення митної вартості товарів, має право витребовувати додаткові документи для підтвердження зазначеної митної вартості, а у випадку їх ненадання приймати відповідне рішення щодо визначення митної вартості за наданими документами, в свою чергу декларант зобов`язаний надати витребовувані додаткові документи.

Що стосується тверджень представника позивача стосовно того, що додаткових документів митниця не витребовувала у встановленому законом порядку, тим самим лишила позивача можливості надати додаткові документи для підтвердження митної вартості пальників та всупереч п. 13 Постанови КМУ №1766 не дочекавшись сплину 10 днів винесла рішення про визначення митної вартості товару, то вони є необгрунтовані з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищезазначених норм законодавства, декларанта було письмово повідомлено про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, про що свідчить підпис декларанта, а декларантом зазначено про неможливість їх подання.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_6 митницею саме 18.01.20111 року винесено рішення про визначення митної вартості товару №500000006/2011/310002/1.

Відповідно до ст. 267 МК України митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб.

В звязку з тим, декларант ТОВ Утек на вимогу митного органу не надав додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, остання не може бути визначена за методом № 1.

Відповідно до ст. 266 МК України, якщо митна вартість товару не може бути визначена за методом 1, згідно з положеннями ст. 267 МК України, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості, відповідно до вимог 268 та 269 МК України. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Не було також можливості визначити ціну товару за другим методом, оскільки була відсутня інформація про ідентичні товари, тому був застосований наступний за ним метод № 3.

Як вбачається з п. 33 Рішення про визначення митної вартості товару, у звязку з неподанням декларантом додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість та роблять можливим перевірку її обчислення у відповідності до вимог Постанови КМУ №1766 від 20.12.2006 року, ст. 277 Митного кодексу України та за результатами проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості №3 на підставі оформлення подібних товарів за ВМД від 06.01.2011 року №500030301/1/000040 (а.с.15). Вказаний метод передбачає визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Визначення митної вартості товарів за вказаним методом передбачено ст. 269 МК України, відповідно до якої у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 267 та 268 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки: якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку; країна походження; виробник.

Згідно п. 1.3. Наказу Державної митної служби України від 19.10.2010 року № 1242 Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, встановлено, що посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 268, 269 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати вантажної митної декларації, яка була взята за основу визначення вартості, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови тощо.

Судом першої інтенції встановлено, що у звязку з тим, що визначення митної вартості імпортованого товару відбувалося, як вже встановлено за методом № 3 на підставі ст. 269 МК України, то митний орган при визначенні митної вартості застосовував програмно-інформаційний комплекс цінова інформація центральної бази даних ДМСУ та встановив, що цінова інформація щодо митних оформлень ідентичних та подібних товарів за останні 3 місяці, рівень митної вартості на подібні товари більший, ніж заявлено декларантом ТОВ «УТЕК».

Представник позивача в судовому засіданні першої інстанції посилаючись на відсутність у особи, яка в ВМД № 500030302/2011/000130 від 14.01.2011 року зазначила про неможливість подання додаткових документів для підтвердження митної вартості пальників, у звязку з відсутністю повноважень на здійснення митного оформлення товару, оскільки строк договору №34/ОД на здійснення декларування від 08.10.2010 року, укладений між ТОВ «Аеро-Експрес»та ТОВ «Утек»сплинув та декларант здійснив це оформлення з власної ініціативи.

Стосовно вищевикладеного судом першої інстанції встановлено, що декларанту ОСОБА_7 доручено здійснити митне оформлення товару. Окрім того, позивачем не оскаржувалися дії ОСОБА_6 митниці по прийняттю ВМД та здійсненню митного оформлення, а предявлений до декларування товар було випущено у вільний обіг згідно поданої нової ВМД з урахуванням оскаржуваного рішення про визначення митної вартості зі сплатою всіх податків та зборів від 19.01.2011 року, яка була підписана декларантом ОСОБА_7

Відповідно до ч. 3 ст. 264 МК України у разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості товарів або в разі незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митним органом, декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під гарантію уповноваженого банку або сплатити податки і збори (обов'язкові платежі) згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом.

Враховуючи вищевикладене вбачається, що декларанту у разі незгоди з митною вартістю, яка визначена митним органом, надається альтернатива, або звернутися до митного органу з проханням випустити товари у вільний обіг або сплатити податки і збори згідно з митною вартістю цих товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 264 МК України на письмову вимогу декларант має право на надання йому в тижневий строк з дня звернення письмового пояснення стосовно того, як митним органом було визначено митну вартість оцінюваних товарів.

Судом першої інстанції вставлено, що позивач не скористався означеним правом, а на добровільних засадах з урахуванням рішення про визначення митної вартості товарів №500000006/2011/310002/1 від 18.01.2011 року здійснив оформлення нової вантажної митної декларації, яка була подана до митного органу 19.01.2011 року за №500030302/2011/000151 за підписом декларанта ОСОБА_7 та позивачем були сплачені податки і збори, згідно митної вартості, самостійно визначеної позивачем у митній декларації від 19.01.2011 року.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, враховуючи надання нової ВМД, підписання рішення про визначення митної вартості без зауважень, відмову в наданні додаткових документів позивачем та посилання відповідача на інформацію з електронної бази даних ЄАІС Держмитслужби України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_6 митницею правомірно визначено митну вартість.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, ОСОБА_6 митниця Державної митної служби України діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України та законами України, а тому підстави для скасування рішення про визначення митної вартості відсутні.

Враховуючи законність оскаржуваного рішення про визначення митної вартості, позовні вимоги про стягнення суми надміру сплачених податків сумі 16448,72 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інжинірингова теплоенергетична компанія «УТЕК»та КО-ІІІ»до ОСОБА_6 митниці Державної митної служби України, ГУДКУ в Оденській області про скасування рішення та стягнення суми надміру сплачених податків в розмірі 16448,72 грн. задоволенню не підлягають.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інжинірингова теплоенергетична компанія «УТЕК», - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інжинірингова теплоенергетична компанія «УТЕК»та КО-ІІІ» до ОСОБА_6 митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про скасування рішення про визначення митної вартості товарів №500000006/2011/310002/1 від 18.01.2011 року та стягнення суми надміру сплачених податків у розмірі 16448,72 грн, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3
суддя ОСОБА_4