Справа № 826/8916/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8916/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо ненадання відповіді на звернення Позивача від 09 березня 2015 року, зобов'язання Відповідача надати обґрунтовану відповідь на звернення Позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Відповідача щодо ненадання відповіді на звернення Позивача від 09 березня 2015 року в частині, яка не стосується питань і заяв про вчинення злочину (злочинів); зобов'язано Відповідача надати відповідь на звернення Позивача від 09 березня 2015 року в частині, яка не стосується питань і заяв про вчинення злочину (злочинів). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 березня 2015 року Позивачем направлено начальнику ГУ МВС України у м.Києві звернення, яке зареєстровано Відповідачем 11 березня 2015 року за номером П-2122.

У своєму зверненні від 09 березня 2015 року Позивач вказує на обставини невирішення його заяв Шевченківським РУ ГУ МВС в м.Києві, у зв'язку з чим в прохальній частині просив: з'ясувати причини та умови означених правопорушень; притягти винних до відповідальності; надати обґрунтовані рішення (відповіді) на означені звернення; дозволити ознайомитись з матеріалами перевірки, проведеної за цією заявою.

Проте, відповіді на вказане звернення у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» Позивач не отримав.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю Відповідача, Позивач звернувся до суду.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюються Законом України «Про звернення громадян» (далі - Закон).

Приписами статті 5 Закону визначено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Згідно ст.7 Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Положеннями статті 12 Закону передбачено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Статтею 19 Закону передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Відповідно ч.1 ст.20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що суб'єктом владних повноважень у визначені Законом України «Про звернення громадян» строки повинно бути прийнято та розглянуто подане звернення.

Апелянт посилається на те, що при первинному розгляді звернення Позивача від 09 березня 2015 року, з метою визначення його належності до компетенції органів внутрішніх справ та призначення за ним конкретного виконавця, було з'ясовано, що на момент його подання є рішення суду у справі №826/19706/14 про відмову у визнанні бездіяльності Шевченківського районного управління протиправною при розгляді звернення від Позивача 28.10.2014 року та надання Відповідачем відповіді від 27.11.2014 року.

Після попереднього розгляду для перевірки інформації та вжиття заходів реагування, розгляд звернення було доручено начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві та передано йому на виконання.

Про вказані обставини Позивач не був повідомлений.

Зазначене звернення Позивача зареєстровано у Шевченківському районному управлінні 14.03.2015 року за №П-1312 та висновок за результатами перевірки затверджено 13.04.2015 року і надано відповідь.

Такі доводи Відповідача колегія суддів не бере до уваги з огляду на таке.

Дійсно у зверненні Позивача від 09 березня 2015 року також йдеться про питання, які були предметом судового розгляду та відносно яких постановлено судове рішення.

Проте, зазначена обставина не звільняє Відповідача від обов'язку надати відповідь на таке звернення відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Проте, Відповідачем такої відповіді надано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що Позивач у зверненні від 09 березня 2015 року зазначає також про відсутність відповіді на скаргу Позивача від 11.12.2014 року, звернення від 09.12.2014 року та заяву від 28.01.2015 року.

Відомості щодо розгляду і вирішення вказаних скарг, звернень та заяв в матеріалах справи відсутні та Відповідачем не надані.

Щодо розгляду звернення Позивача від 09 березня 2015 року в повному обсязі, то слід зазначити, що в постанові Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 січня 2015 року та ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі 826/19706/14 зазначено, що звернення, які стосуються питань вчинення злочинів не розглядаються в порядку встановленому Законом «Про звернення громадян».

Таким чином, Відповідач стосовно питань, порушених у зверненні Позивача від 09 березня 2015 року, які стосуються заяв про злочини, не допустив бездіяльності в частині невиконання норм Закону «Про звернення громадян».

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності бездіяльності Відповідача, яка полягає у ненаданні відповіді на звернення Позивача від 09 березня 2015 року в частині, яка не стосується питань і заяв про вчинення злочину (злочинів), а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 10 лютого 2016 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.