Справа № 2а-9286/2011/2523
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-9286/2011/2523 Головуючий у 1-й інстанції: Хоменко Л.В. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області про визнання незаконними дій і бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2011 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2011 року як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні вимог даного позову відмовити повністю.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області та отримує доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

З наявних в справі доказів вбачається, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та являється інвалідом ІІІ групи, захворювання повязаного із впливом аварії на ЧАЕС та непрацюючим пенсіонером, тобто має право на перерахунок пенсії відповідно до положень ст. ст. 39,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч. 2 ст. 39 зазначеного Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

За змістом ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Всупереч вимогам ст..ст. 39,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу вказані доплати виплачувалися частково у фіксованому розмірі, визначеному Постановою КМУ № 1 від 03.01.2002 року та Постановою КМУ від 28.05.2008 року № 530, а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як того вимагає даний Закон.

З огляду на те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою КМУ № 1 від 03.01.2002 року та Постановою КМУ від 28.05.2008 року № 530, відповідач, на думку колегії суддів, неправомірно виплачував позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю та доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірах, що є значно меншими від розмірів, визначених статтями 39,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приймаючи рішення про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача за період з 20 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови КМУ «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745 було змінено правові підстави та розміри соціальних виплат, а тому позивач з 22 липня 2011 року втратив право на виплату доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіоекологічного контролю та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, згідно ст.ст. 39,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінету Міністрів України було надано право встановлювати розмір вказаних соціальних виплат.

Відповідне повноваження Кабінетом Міністрів України було реалізоване шляхом прийняття постанови «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745. Вказана постанова набула чинності 23 липня 2012 року.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що з 23 липня 2012 року особи, у тому числі і ті, які набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1, втратили право на виплату відповідних соціальних виплат.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя суддя ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

ОСОБА_4