Справа № 802/4199/15-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 лютого 2016 р. Справа № 802/4199/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Тиврівської центральної районної лікарні

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася Тиврівська районна центральна лікарня (далі Тиврівська РЦЛ, позивач) з адміністративним позовом до Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач), у якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення від 08.07.2015 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, про відсутність безпосередньої вини Тиврівської ЦРЛ у несвоєчасній сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки остання є бюджетною установою та повністю утримується з місцевого бюджету, а тому ненадходження з місцевого бюджету коштів для сплати єдиного внеску та інших платежів на рахунок Тиврівської ЦРЛ спричинило несвоєчасну оплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. При цьому, позивач вказує, що як тільки на рахунок Тиврівської ЦРЛ надійшло фінансування та кошти, в той же день був сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у повному обсязі. Крім того, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних рішень позивач зазначає, що порушень при перерахуванні єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за листопад, грудень 2014 року допущено не було, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Таким чином, позивач вважає безпідставним застосування до нього штрафних санкцій та нарахування пені відповідно до оскаржуваних рішень.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, надавши суду додаткові пояснення та докази в обґрунтування позовних вимог, просили адміністративний позов задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечували, посилаючись на обставини, викладені в наданих суду письмових запереченнях, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Як доказ в обґрунтування оскаржуваних рішень надали суду карку особового рахунку платника, на підставі даних якої застосовано штрафні санкції та нараховано пеню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши адміністративну справу, суд установи наступне.

Тиврівська центральна лікарня відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування" є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування

Згідно з рішенням Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 08.07.2015 № до позивача на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування" застосовано штраф у розмірі 345,30 грн. та нараховано пеню в загальному розмірі 11,12 грн. за несвоєчасне перерахування єдиного внеску не загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 21.01.2014 до 31.12.2014.

Відповідно до рішення № НОМЕР_2 відносно Тиврівської ЦРЛ застосовано штраф у розмірі 75,84 грн. та нараховано пеню в розмірі 5,31 грн. за несвоєчасне перерахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 21.01.2015 до 03.02.2015.

Згідно із рішенням № НОМЕР_3 до позивача застосовано штраф у розмірі 9030,98 грн. та нараховано пеню в розмірі 270,94 грн. за несвоєчасне перерахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 21.03.2015 до 26.03.2015.

З указаними рішеннями від 08.07.2015 позивач не погоджується вважає їх незаконними, такими, що прийняті з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а відтак, такими, що піддягають скасуванню, у звязку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень, суд виходить з встановлених у ході розгляду справи фактичних обставин та їх узгодженості з діючими, на момент виникнення спірних правовідносин нормами Закону України від 08.07.010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон України №2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України №2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Виключно Законом України №2464-VI визначається, зокрема, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 8 Закону України №2464-VI передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 9 Закону України №2464-VI встановлений порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема -

- платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй (п. 8 ст. 9);

- днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пп. 1 п. 10 ст. 9);

- у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (п. 11 ст. 9).

Частиною 12 статті 9 Закону встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 13 Закону передбачено, що органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Стаття 25 Закону України №2464-VI визначає заходи впливу та стягнення, зокрема -

- на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 11 ст. 25);

- орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а саме - накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25);

- про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (ч. 14 ст. 25).

Відповідно до наданих до матеріалів справи розрахунків штрафної санкції та пені по Тиврівській ЦРЛ судом встановлено наступне.

Так, згідно з розрахунком штрафної санкції № 145/17/01982689 від 08.07.2015 позивачу нараховано пеню в сумі 0,76 грн. за період з 21.01.2014 по 21.01.2014; до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 10%, що складає 275,21 грн., та нараховано пеню у розмірі 0,1%, що в загальній сумі складає 11,12 грн. за період з 23.12.2014 по 25.12.2014;

згідно з розрахунком штрафної санкції № 146/17/01982689 від 08.07.2015 до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 10%, що складає 75,84 грн., та нараховано пеню у розмірі 0,1%, що складає 5,31 грн. за період з 21.01.2015 по 03.02.2015;

згідно з розрахунком штрафної санкції № 147/17/01982689 від 08.07.2015 до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 10%, що складає 9030,98 грн., та нараховано пеню у розмірі 0,1%, що складає 5,31 грн. за період з 21.03.2015 по 26.03.2015;

Проти нарахування пені в сумі 0,76 грн. за період з 21.01.2014 по 21.01.2014 у судовому засідання представники позивача не заперечували.

Обґрунтовуючи протиправність застосування штрафних санкцій та нарахування пені за період з 23.12.2014 по 25.12.2014 та з 21.01.2015 по 03.02.2015, представники позивача посилалися на звіти про заборгованість за бюджетними коштами (форма № 7д) станом на 1 листопада, 1 грудня 2014 року та платіжні доручення від 07.11.2014 №№ 1952, 1953, 1954; від 14.11.2014 №№ 1963, 1964, 1965; від 19.11.2014 №№1984; від 02.12.2014 №№ 2033, 2034, 2044, 2045, 2046, 2052; від 28.11.2014 №№ 2052, 2053, 2057, 2058, 2088; від 05.12.2014 №№ 2165, 2170, 2171; від 11.12.2014 № 2201; від 25.12.2014 №№ 2279, 2280, 2284, 2291, 2285, 2286, 2290, 2291, 2295, 2301, 2302, 2312, 2313, 2314, 2321, 2326, зазначаючи, що відповідно до цих платіжних доручень повністю був сплачений єдиний внесок та жодних порушень щодо cтроків сплати єдиного внеску ні в листопаді, ні в грудні 2014 року позивачем не було.

Надаючи оцінку правомірності застосування штрафних санкцій та нарахування пені позивачу за період з 23.12.2014 по 25.12.2014, суд враховує, що відповідно до поданої декларації за листопад позивач самостійно нарахував 360235,94 грн. єдиного внеску (термін сплати 22.12.2014). Згідно з даними картки особового рахунку платника станом на 22.12.2014 за Тиврівською РЦЛ рахувалася переплата з єдиного внеску в сумі 356783 грн. 22.12.2014 відбувалася часткова сплата єдиного внеску, на залишок несплаченої суми були нараховані штрафні санкції. 25.12.2014 сума недоїмки була погашена, за несвоєчасну сплату єдиного внеску нарахована пеня.

Відповідно до платіжних доручень, на які посилаються представники позивача, була погашена сума єдиного внеску, нарахованого Тивріською РЦЛ за жовтень 2015 року, та відбулося збільшення суми переплати, що підтверджується карткою особового рахунку платника.

Таким чином, суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за період з 23.12.2014 по 25.12.2014.

Надаючи оцінку правомірності застосування штрафних санкцій та нарахування пені за період з 21.01.2015 по 03.02.2015, суд установив, що відповідно до поданої декларації за грудень позивач самостійно нарахував 402236,83 грн. єдиного внеску (термін сплати 20.01.2015). Згідно з даними картки особового рахунку платника станом на 20.01.2015 за Тиврівською РЦЛ рахувалася переплата з єдиного внеску в сумі 402236,83 грн. 20.01.2015 відбувалася часткова сплата єдиного внеску, на залишок несплаченої суми були нараховані штрафні санкції. 03.02.2015 сума недоїмки була погашена, за несвоєчасну сплату єдиного внеску нарахована пеня.

Таким чином, суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за період з 21.01.2015 по 03.02.2015.

Надаючи оцінку правомірності застосування штрафних санкцій та нарахування пені за період з 21.03.2015 по 26.03.2015, суд установив, що відповідно до поданої декларації за грудень позивач самостійно нарахував 381359,10 грн. єдиного внеску (термін сплати 20.03.2015). Згідно з даними картки особового рахунку платника станом на 20.03.2015 за Тиврівською РЦЛ рахувалася переплата з єдиного внеску в сумі 336204,16 грн. 20.03.2015 відбувалася часткова сплата єдиного внеску, на залишок несплаченої суми були нараховані штрафні санкції. 26.03.2015 сума недоїмки була погашена, за несвоєчасну сплату єдиного внеску нарахована пеня.

В судовому засіданні представники позивача не заперечували проти несвоєчасної сплати єдиного внеску за лютий 2015 року, однак, зазначили, що підприємство не повинно нести відповідальність за несвоєчасне перерахування єдиного соціального внеску у зв'язку з неналежним фінансуванням місцевого бюджету як єдиного джерела отримання підприємством коштів для здійснення розрахунків за своїми зобов'язаннями з бюджетом.

Суд не може погодитися з такими доводами представників позивача, оскільки відповідно до п. 12 ст. 9 Закону України № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. При цьому, суд вказує, що жодною нормою діючого законодавства не передбачено підстав для звільнення платників податків та інших зборів з вищевказаних обставин, у т.ч. щодо визнання поважності або неповажності причин пропуску строку сплати єдиного соціального внеску.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані ними докази, суд дійшов до переконання, що оскаржувані рішення відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийнято контролюючим органом в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Підстави для відшкодування судових витрат відповідно до положень ст. 94 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович