Справа № 2-а-1054/10/1412
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2011-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2011 р.Справа № 2-а-1054/10/1412

Категорія:6,2,1Головуючий в 1 інстанції: Разумовська О.Г.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2010 року про відмову в відкритті провадження по справі за позовом Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про визнання нечинним пункту рішення, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2010 року в прийнятті адміністративного позову Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про визнання нечинним пункту рішення, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст. 109 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Миколаївська міська рада 20 жовтня 2010 року подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Підставою для скасування ухвали апелянт, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року, зазначав, що суд першої інстанції помилково вважає, що цей спір не належить до публічно-правого та його необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі апелянтом не зазначено про бажання брати участь у судовому засіданні, відтак, відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб у судове засідання, та за відсутності клопотань від усіх осіб, про розгляд справи за їх участю.

Зясувавши обставини, на які посилався апелянт, проаналізувавши обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення із порушенням вищезазначеної норми закону, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору по даній справі є рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04 вересня 2009 року, пунктом 27.2 розділу 1 якого ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 1000 кв.м для обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул. Леваневців,15.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу невірно застосував норми процесуального та матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

За правовою позицією Конституційного Суду України предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зокрема, згідно з цим законом до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин відповідно до закону (пункт 34 частини першої статті 26).

З системного аналізу положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»(частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) вбачається, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є субєктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як субєкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Отже, положення частини першої статті 143 Конституції України «вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції»стосується вирішення органами місцевого самоврядування як субєктами владних повноважень питань, визначених законами, зокрема, у галузі земельних відносин.

Відповідно до пунктів «а», «б», «в», «г»статті 12 Земельного кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

На думку колегії суддів вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Пункт 4 частини 1 статті 204 КАС України передбачає, що підставами для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 199, 204 , 205, 206 КАС України, суд ,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2010 року про відмову в відкритті провадження - скасувати.

Справу за позовом Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про визнання нечинним пункту рішення, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку - направити до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя: Л.В. Стас

суддя: І.П. Косцова