Справа № 22-а-16930/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду

Київської області в складі:

головуючого: судді Воробйової Н.С.,

суддів: Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за

апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі

Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня

2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного

фонду України у Вишгородському районі Київської області, управління праці та соціального

захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації про зобовязання

виплатити недоотриманих сум щомісячної допомоги непрацюючому пенсіонеру, який

проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, -

встановила:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в ході розгляду якого

уточнивши позовні вимоги, просила поновити пропущений строк звернення до суду, як такий

що був пропущений з поважних причин та просила зобовязати відповідача зробити

перерахунок виплат до 28 липня 2009 року, посилаючись на те, що вона має право, як

непрацюючий пенсіонер, на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного

забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, але відповідачем вказана доплата

проводиться в значно нижчому розмірі.

Постановою Вишгородського районного суду від 28 липня 2009 року позов задоволено

частково. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду як такий, що був пропущений з

поважних причин. Дії управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі

Київської області стосовно виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати в розмірах менших

від однієї мінімальної заробітної плати визнано - неправомірними. Зобовязано відповідача

зробити перерахунок ОСОБА_1 недоотриманих доплат непрацюючому пенсіонеру, який

проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 9 липня 2007 року по липень 2009

року - з урахуванням ст.. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та застосувати ст.. ч.2 ст.

99 КАС України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду у

Вишгородському районі Київської області, як непрацюючий пенсіонер.

Позивач зареєстрований і постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1

Київської області, яке згідно постанови КМ України від за № 106 від 23 липня 1991 року

/додаток № 1/ віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" /в редакції до 1 січня 2008 року/ пенсії

непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення,

підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 даної статті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного

забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного

контролю-одна мінімальна заробітна плата.

Отже, позивач ОСОБА_1, як непрацюючий пенсіонер, відповідно до Закону має право

та доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї

мінімальної заробітної плати.

Вказана доплата до пенсії позивача проводиться відповідачем у розмірі 5 грн. 20 коп.,

передбаченому постановою КМ України від 26 липня 1996 року за № 836 "Про компенсаційні

виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розмір доплати до пенсії, визначений вказаною вище постановою КМ України, суперечить

вимогам ст.39 Закону та іншим нормам Законів.

Дію положень ст.39 вказаного Закону було зупинено на 2006 рік і на 2007 рік в частині

виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно з

Законами України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" та "Про Державний бюджет

України на 2007-рік", до цього Верховна Рада України ніяких законів з цих питань не приймала.

Відповідно до Закону України від 5 жовтня 2006 року "Про внесення змін до Закону України

"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи" було доповнено вказаний Закон ст.71, згідно якої дія положень цього Закону не

може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року за № 6-рп визнано

неконституційними деякі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007

рік", в т.ч. п.30 ст.71 цього Закону, яким було зупинено дію статті 39 Закону "Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині

виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами,

то суд дійшов правильного висновку по те, що при вирішенні спору підлягають застосуванню

саме положення ст. 39 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи" та положення зазначених вище Законів про

встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови КМ України .

Відсутність належного фінансування виплат, передбачених Законом України "Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не є

підставою для відмови в задоволенні позову.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/'2008 визнано

неконституційними деякі положення Закону "Про Державний бюджет України на 2008 рік", в

т.ч. і п.28 розділу 2 Закону, відповідно до якого були внесені зміни до ст.39 Закону "Про статус

і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки, з урахуванням вище викладеного встановлення конкрегних (зменшення) сум для

обчислення грошової допомоги КМУ є не виконанням норм Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому що

вказані дії КМУ не реалізують, встановлені Законом права та гарантії, а змінюють та

коректують, встановлені цим Законом права та гарантії в бік їх зменшення, чим, в свою чергу,

порушують його норми, так як статтею 71 цього ж Закону чітко встановлено, що дія положень

Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього

Закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що

позивач має право на перерахунок недоотриманої суми щомісячної грошової доплати.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо

періоду проведення нарахувань та виплат, за період з 9 липня 2007 року по липень 2009 року,

оскільки позивач звернувся до суду 4 лютого 2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на

позовній заяві - а.с. 1).

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС, Рішення Конституційного Суду України

№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню

з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування

постанови суду та прийняття нової постанови.

постановила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської

області - задовольнити частково.

Постанову Вдшгзродського районного суду Київської області від 28 липня 2009 року

змінити в частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок ОСОБА_1

Олексіївни, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного

контролю, заборгованість з доплати, передбачену ст. 39 Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

зазначивши даний період «з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з врахуванням вже

виплачених за цей період коштів».

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: