Справа № 22-а-307/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Київської області у складі:

головуючого: судді Воробйової Н.С.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянула в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської

області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України

у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду

Київської області від 17 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до

управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про

стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги, як дитині війни, -

встановила:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати

відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків

мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, зобовязати відповідача здійснити

нарахування та стягнути на її користь, як дитині війни, щомісячної державної соціальної

допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про

соціальний захист дітей війни» за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року в сумі

2733,30 грн.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2009 року

позов задоволено. Стягнуто з УПФУ в Вишгородському районі Київської області на користь

ОСОБА_1 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни за 2008-

2007 роки в сумі 2733 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі УПФУ в Вишгородському районі Київської області просить скасувати

постанову суду та винести нову постанову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на

порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів

апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що

апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до

чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді

рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,

посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон

установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх

соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за

змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна

допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за

віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій,

передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ у Вишгородському районі

Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6

Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну

підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом

2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України

"Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів

України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був

викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом

України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку

дітей війни у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008

року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними)

положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-

34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких

законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України

"Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів

України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на

2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані

неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього

Рішення.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад

пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те,

що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та

доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про

соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних

коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до

уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього

обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, з висновком суду не можна погодитись щодо періоду проведення нарахувань та

виплат за період з 2006 року по 2007 рік, оскільки позивач звернувся до суду 18 лютого 2009

року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві - а.с. 1).

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС, Рішення Конституційного Суду України

№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року та межі позовних вимог, не підлягають задоволенню.

Також не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо

стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період 2006 року по 2007 рік в

сумі 2733 грн. 30 коп., оскільки вчинення цієї дії щодо нарахування, перерахунку та виплати

конкретних сум з урахуванням раніше виплачених сум є виключною компетенцією тільки

управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування

постанови суду та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської

області задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2009 року

скасувати та прийняти по даній справі нову постанову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду

України у Вишгородському районі Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної

державної допомоги, як дитині війни.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді: