Справа № 808/3280/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/62716/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представника позивача - Долідзе А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014

та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2014

у справі № 808/3280/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО»

до Приморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» звернулось до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Приморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 27.01.2014 № , № , від 23.04.2014 № .

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2014, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014; позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27.01.2014 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 772 133,25 грн., в т.ч.: 2 328 509,50 грн. основного платежу та 443 625,75 грн. штрафних (фінансових) санкцій; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27.01.2014 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 716 726,50 грн., в т.ч.: 1 907 642 грн. основного платежу та 809 084,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27.01.2014 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 94 820 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 11 140,25 грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як такі, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

До суду касаційної інстанції надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи для надання доказів до часу встановленого судом.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання та враховуючи положення ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, що забороняють досліджувати докази на стадії касаційного розгляду справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні поданого клопотання.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної виїзної планової документальної перевірки ТОВ «Таврійська ливарна компанія «Талко» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт № 1/08-17-22/31433316 від 10.01.2014, в якому зафіксовано порушення: пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 138.1 ст. 138, п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток за період з 01.10.2010 по 31.12.2012 на загальну суму 2 332 815 грн., у т.ч.: за 4 квартал 2010 на суму 154 594 грн., за 1 квартал 2011 на суму 252 166 грн., за 2-3 квартали 2011 на суму 24 369 грн., за 2-4 квартали 2011 на суму 306 158 грн., за 1 квартал 2012 на суму 77 423 грн., за 1-2 квартали 2012 на суму 98 322 грн., за 1-3 квартали 2012 на суму 463 081 грн., за 2012 рік на суму 1 619 897 грн.; пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість в сумі 107 642 грн., в т.ч.: за січень 2011 на суму 139 660 грн., за березень 2011 на суму 134 671 грн., за квітень 2011 на суму 6 346 грн., за травень 2011 на суму 8 798 грн., за вересень 2011 на суму 15 879 грн., за жовтень 2011 на суму 106 378 грн., за листопад 2011 на суму 127 056 грн., за грудень 2011 на суму 16 911 грн., за січень 2012 на суму 15 535 грн., за лютий 2012 на суму 6 167 грн., за березень 2012 на суму 52 035 грн., за травень 2012 на суму 11 204 грн., за червень 2012 на суму 8 700 грн., за вересень 2012 на суму 339 800 грн., за жовтень 2012 на суму 415 674 грн., за листопад 2012 на суму 150 368 грн., за грудень 2012 на суму 373 800 грн.; визначення суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах встановлено його завищення на 94 820 грн., в тому числі: за грудень 2010 на суму 39 057 грн., за червень 2012 на суму 11 204 грн., за липень 2012 на суму 8 700 грн., за грудень 2012 на суму 33 859 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на актах про неможливість проведення зустрічних звірок та документальних позапланових невиїзних та виїзних перевірок, листі №18769/7/23-316 від 19.08.2011 ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, яким повідомлено про порушення кримінальної справи за ч. 2 ст. 205 (фіктивне підприємництво) щодо ТОВ «Інтерсервіс-Постач», матеріалах досудового розслідування за фактом вчинення злочину, передбаченого ст. ст. 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України щодо ТОВ «НВСП «Магнолія», в результаті чого зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ТОВ «Союз-Метал», ТОВ «Будпостачсервіс-2006», ТОВ «Інтерсервіс-Постач», ТОВ «МПК ГСМ», ТОВ «НВСП «Магнолія», ТОВ «ІВП Інтоп», ТОВ «Старт-Д», ПП «Екоскан Сервіс», ПНВП «Техніка», ТОВ «Старттрейд», ТОВ «Мастертрейд».

На підставі результатів проведеної перевірки, 27.01.2014 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 2 776 438,75 грн., в т.ч.: 2 332 815 грн. основного платежу та 443 623,75 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 716 726,50 грн., у т.ч.: 1 907 642 грн. основного платежу та 809 084,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань податкових періодів) з податку на додану вартість 94 820 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 22 280,50 грн.

За результатами адміністративного оскарження скасоване податкове повідомлення-рішення від 27.01.2014 № в частині зайво застосованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 11 140,25 грн., в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення від 27.01.2014 № та № залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.

В результаті чого відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.04.2014 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 105 960,25 грн., в т.ч.: 94 820 грн. основного платежу та 11 140,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що 02.08.2010 між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ТОВ «Будпостачсервіс-2006» укладений договір купівлі-продажу № 31, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність позивача сплав алюмінієвий та будівельні ліса, за цінами та в кількості на підставі рахунків, а позивач сплатити вартість товару.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «Будпостачсервіс-2006», що підтверджено банківськими виписками.

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними.

Між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» та ТОВ «ВК «Союз-Метал» укладений договір купівлі-продажу товару № 15/07/10 від 01.07.2010, за умовами якого продавець зобов'язався доставити та передати у власність позивача товар (лом та відходи кольорових металів, сплавів), а позивач прийняти товар та сплатити його вартість. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом, за домовленістю сторін. Загальна вартість товару 1 200 000 грн.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «ВК «Союз-Метал», що підтверджено банківськими виписками.

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними.

Між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ТОВ «Інтерсервіс-Постач» укладено договір купівлі-продажу товару № 21/01 від 21.01.2011, за умовами якого продавець зобов'язався доставити та передати у власність позивача товар (лом та відходи кольорових металів, сплавів), а позивач прийняти товар та сплатити його вартість. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом, за домовленістю сторін. Загальна вартість товару 2 000 000 грн.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «Інтерсервіс-Постач», що підтверджено банківськими виписками.

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними.

Між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ТОВ «МПК ГСМ» укладено договір поставки № 24 від 10.01.2011, за умовами якого продавець зобов'язався систематично поставляти з послідуючою передачею у власність позивача товар - паливо пічне, паливо котельне, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість. Продавець зобов'язався поставити покупцю 100 тонн товару на рік. Умови поставки - «Інкотермс 2000». Строк дії договору до 31.12.2011.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «МПК ГСМ», що підтверджено банківськими виписками.

Між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ТОВ «НВСП «Магнолія» укладено договір № 03/10/11-1 від 03.10.2011, за умовами якого продавець зобов'язався здійснити поставку товару, вказаного в специфікації до договору, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість. Умови поставки - «Інкотермс 2000», вивезення товару власним чи залученим транспортом. Загальна вартість товару 9 000 000 грн.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «НВСП «Магнолія», що підтверджено банківськими виписками.

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними.

Між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ТОВ «ІВП Інтоп» укладений договір № 19/10-11 від 19.10.2011, за умовами якого продавець зобов'язався продати технологічні засоби, згідно специфікації, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість. Товар поставляється зі складу продавця в м. Дніпропетровськ на протязі 3 тижнів з дати здійснення першого авансового платежу.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковоими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «ІВП Інтоп», що підтверджено банківськими виписками.

Між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ТОВ «Старт-Д» укладено договір поставки № 344 від 25.05.2012, за умовами якого продавець зобов'язався поставити паливо пічне піроліз не у власність позивача, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість. Постачання здійснюється в кількості та асортименті, згідно супровідної документації та здійснюється за домовленістю сторін будь-яким перевізником.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «Старт-Д», що підтверджено банківськими виписками.

Між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ПП «Екоскан-Сервіс» укладено договір № 04/09/12 від 03.09.2012, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність позивача товар, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість. Найменування, асортимент, ціна, якість та сума кожної партії узгоджується сторонами до моменту відвантаження кожної партії товару у вигляді заявки (усно або письмово). Умови поставки - «Інкотермс 2000». Орієнтовна загальна сума договору 1 500 000 грн.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ПП «Екоскан-Сервіс», що підтверджено банківськими виписками.

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними.

Між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ПНВП «Техніка» укладено договір № 03/09/12 від 03.09.2012, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність позивача товар, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість. Найменування, асортимент, ціна, якість та сума кожної партії узгоджується сторонами до моменту відвантаження кожної партії товару у вигляді заявки (усно або письмово). Умови поставки - «Інкотермс 2000». Орієнтовна загальна сума договору 1 500 000 грн.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ПНВП «Техніка», що підтверджено банківськими виписками.

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними.

Між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ТОВ «Старттрейд» укладено договір № 25 від 10.01.2011, за умовами якого продавець зобов'язався поставити товар - паливо пічне, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «Старттрейд», що підтверджено банківськими виписками.

Між ТОВ «Таврійська ливарна компанія «ТАЛКО» і ТОВ «Мастертрейд» укладено договір поставки, на підставі якого позивачу було поставлено товар - лопати, віники.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджено податковими та видатковими накладними.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «Мастертрейд», що підтверджено банківською випискою від 09.10.2012 на зазначену суму.

В судовому порядку встановлено факт поставки товарів від контрагентів та використання товарів у господарській діяльності, що підтверджено довідкою від 25.06.2014 № 130 щодо руху пічного палива по складу за січень-лютий 2011, вересень-листопад 2011, січень-березень 2012, травень 2012, липень 2012, вересень-грудень 2012; довідкою від 25.06.2014 № 131 щодо руху алюмінію по складу за жовтень-листопад 2010, січень-лютий 2011, жовтень-листопад 2011, вересень-грудень 2012; довідкою від 25.06.2014 № 132 щодо руху дробі по складу за лютий 2012; довідкою від 25.06.2014 №133 щодо руху металоконструкцій б/у по складу за листопад 2010; довідкою від 25.06.2014 № 134 щодо руху чіпсів по складу за грудень 2011, травень 2012; довідкою від 25.06.2014 № 135 щодо руху компаунду FC 321 по складу за грудень 2011.

Також, на підтвердження наявності у позивача виробничих можливостей для здійснення господарської діяльності позивачем було надано договір оренди від 01.09.2013 на платне користування майном (будинками, спорудами, машинами, обладнанням, транспортними засобами, інструментами, приладами інвентарю та ін.).

З метою підтвердження використання придбаних товарів у виробничій діяльності позивачем, також, було надано технологічні інструкції: «на плавку алюмінієвих сплавів в полум'яній печі зі зливом через льоток»; «на виплавку конструкційної вуглецевої сталі ЗОЛ в індукційній печі ІСТ-016 з кислою футеровкою»; «на галтовку алюмінієвих виливків»; «на дробеметну обробку виливків»; «на дробильноструменеве очищення виливків металевим дробом в дробильноструменевому барабані».

На підтвердження можливості самостійного вивезення придбаних товарів позивач надав до суду копію технічного талону на автомобіль МАЗ № НОМЕР_7, копію технічного талону на автомобіль МАЗ № НОМЕР_8 та причіп бортовий тентовий № НОМЕР_9 та копію технічного талону на автомобіль МАЗ № НОМЕР_10. Згідно наказів про прийняття на роботу від 01.06.2009 №37-к та від 01.04.2009 до штату позивача було прийнято водіїв ОСОБА_3, ОСОБА_4 Наказом позивача від 02.11.2010, з метою забезпечення якісного технічного обслуговування автотранспорта підприємства та його безаварійної експлуатації, за водіями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були закріплені зазначені автомобілі.

Факт самовивезення придбаних у контрагентів позивача ТОВ «МПК ГСМ», ТОВ «Старттрейд», ТОВ «Старт-Д», ТОВ «ІВП Інтоп» матеріалами справи встановлено з підтвердженням подорожніми листами водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та звітами про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт зазначеними водіями.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості висновків податкового органу щодо нереальності господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Союз-Метал», ТОВ «Будпостачсервіс-2006», ТОВ «Інтерсервіс-Постач», ТОВ «МПК ГСМ», ТОВ «НВСП «Магнолія», ТОВ «ІВП Інтоп», ТОВ «Старт-Д», ПП «Екоскан Сервіс», ПНВП «Техніка», ТОВ «Старттрейд», ТОВ «Мастертрейд»; посилання ДПІ на факт провадження досудового слідства у кримінальних справах, порушених за фактом фіктивного підприємництва - створення фіктивних суб'єктів підприємницької діяльності ТОВ «НВСП «Магнолія», ТОВ «Інтерсервіс-Постач», є безпідставними, оскільки сам факт досудового провадження, без винесення судом відповідного вироку, не свідчить про створення фіктивних суб'єктів підприємницької діяльності. Крім цього, сам факт створення фіктивного суб'єкта підприємницької діяльності автоматично не свідчить про те, що усі господарські операції, які вчинені від імені цього підприємства, є нереальними; в той же час суд першої інстанції погодився із висновками податкового органу щодо заниження позивачем скоригованого валового доходу на суму 17 222 грн., що стало підставою для часткового задоволення позову.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, та оскарження судових рішень відповідачем лише в частині задоволення позовних вимог, суд касаційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Аналогічні положення наведені і в Податковому кодексі України, який набрав чинності з 01.01.2011.

Так, відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.2 ст. 138 зазначеного Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Також, згідно п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 зазначеного Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами (пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 зазначеного Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В даному випадку, судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи фактичну поставку товарів, оплату вартості товару, у тому числі сплату податку на додану вартість у їх вартості, використання поставленого товару у власній господарській діяльності позивача та реальні зміни майнового стану товариства за спірними господарськими операціями, тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність доводів податкового органу щодо нереальності спірних господарських операцій і як наслідок про безпідставність висновків щодо завищення позивачем витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Союз-Метал», ТОВ «Будпостачсервіс-2006», ТОВ «Інтерсервіс-Постач», ТОВ «МПК ГСМ», ТОВ «НВСП «Магнолія», ТОВ «ІВП Інтоп», ТОВ «Старт-Д», ПП «Екоскан Сервіс», ПНВП «Техніка», ТОВ «Старттрейд», ТОВ «Мастертрейд».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Звільнення від доказування в адміністративному судочинстві відповідно до положень ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України можливе лише на підставі вироку суду в кримінальній справі або постанови суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, стосовно питань, чи мало місце діяння та чи вчинено воно особою, щодо якої ухвалено вирок або постанову суду.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, сам факт порушення кримінальних справ за фактом фіктивного підприємництва шляхом створення, зокрема, суб'єктів підприємницької діяльності - ТОВ «Інтерсервіс-Постач» та ТОВ «НВСП «Магнолія», не можна вважати встановленою обставиною щодо неправомірного формування позивачем валових витрат та віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту за результатами правовідносин з ТОВ «Інтерсервіс-Постач» і ТОВ «НВСП «Магнолія».

Враховуючи вказані обставини, межі перегляду, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний