Справа № 815/227/16
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/227/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського міського управління юстиції про визнання протиправним не надання інформації на запит на публічну інформацію та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Одеського міського управління юстиції (надалі по тексту - відповідач), в якому просив визнати протиправним не надання відповідачем достовірної, точної та повної інформації на поданий представником позивача запит на публічну інформацію від 04.01.2016 року; зобовязати відповідача у встановлений законом строк, протягом 5 робочих днів, надати представнику позивача - ОСОБА_2 достовірну, точну та повну запитувану публічну інформацію, на поданий представником позивача запит на публічну інформацію від 04.01.2016 року; постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними і направити її відповідним субєктам владних повноважень, для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.01.2016 року в порядку ч. 2 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-УІ, ОСОБА_2 за дорученням позивача звернувся до Одеського міського управління юстиції із письмовим запитом у кількості двох примірників на отримання публічної інформації, один з яких, повернуто позивачу. 11.01.2016 року на імя представника позивача видано листа за підписом начальника відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, легалізації громадських формувань Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 Позивач не погоджується з відмовою відповідача в наданні запитуваної публічної інформації, отриманої його представником, та вважає, що дії відповідача є такими, що не відповідають нормам законодавства України і грубо порушують його права та охоронювані законом інтереси, у зв'язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та в письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях, які в цілому обґрунтовані тим, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» Одеське міське управління юстиції надало ОСОБА_2 достовірну та повну запитувану інформацію.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 04.01.2016 року в порядку ч. 2 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-УІ, ОСОБА_2 за дорученням позивача звернувся до Одеського міського управління юстиції із письмовим запитом на отримання публічної інформації (а.с. 11).

У зазначеному запиті представник позивача висловив прохання надати йому наступну інформацію:

- відомості що були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців під час проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009» () засвідчених державним реєстратором виконавчого комітету Одеської міської ради ОСОБА_4 09.06.2009 року, запис № 6003846 до її скасування 28.03.2011 року (запис № 4003846), і які, у розумінні ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року № 775-ІУ, вважають достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою;

- відомості про нормативно-правові або розпорядчі акти, якими врегульовано дії державного реєстратора під час скасування реєстраційної дії за судовим рішенням за допомогою компютерної програми «Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», призначеної для забезпечення проведення електронної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до процедур, які встановлені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

У відповідь, представник позивача від начальника відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, легалізації громадських формувань Одеського міського управління юстиції отримав лист від 11.06.2016 року за № 128-231/02/02-20/128, яким, зокрема, щодо питання, які відомості були внесені до Єдиного державного реєстру (далі - ЄДР) стосовно TOB «Яхт Клуб «Одеса - 2009» до 28.03.2011 року, останнього повідомлено про те, що дану інформацію можна отримати шляхом подання до Відділу запиту про отримання витягу з ЄДР. Порядок надання інформації з ЄДР регулюється ст. 11 Закону, Порядком надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 31.03.2015 року № 466/5 та щодо питання якими нормативно-правовими актами врегульовані дії державного реєстратора під час скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, представника позивача було повідомлено, що дії державного реєстратора під час внесення до ЄДР запису щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи врегульовані ст. 31 Закону (в редакції станом на 03.03.2011 року) (а.с. 9-10).

Позивач, вважаючи, що дії Одеського міського управління юстиції, як органа державної влади і субєкта владних повноважень щодо не надання запитуваної представником позивача інформації, є протиправними, а тому порушені права та охоронювані Законом інтереси позивача потребують захисту в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р. № 2657-ХІІ, інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 5 вказаного Закону, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, визначені в ст. 3 Закону України від 13.01.2011р. № 2939-VІ «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VІ), в чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносин, полягають у обов'язку розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VІ).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VІ визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Строк розгляду запитів на інформацію визначений статтею 20 Закону № 2939-VІ, відповідно до частини першої якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав у строк протягом п'яти робочих днів відповідь на інформаційний запит представника позивача.

Щодо змісту відповіді на вищезазначений запит на публічну інформацію, суд приходить до наступних висновків.

Державний реєстратор, реалізуючи свої функції, керується Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15.05.2003 року, Конституцією України та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, щодо питання, які відомості були внесені до Єдиного державного реєстру стосовно TOB «Яхт Клуб «Одеса - 2009» до 28.03.2011 року, представника позивача - ОСОБА_2 було повідомлено, що дану інформацію можна отримати шляхом подання до Відділу запиту про отримання витягу з ЄДР. Порядок надання інформації з ЄДР регулюється ст. 11 Закону, Порядком надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 31.03.2015 року № 466/5 (далі - Порядок).

Згідно абазу 1 п. 2 розділу І Порядку, витяг з ЄДР (далі - витяг) - документ, що сформований програмними засобами ведення ЄДР за відповідними критеріями пошуку та містить відомості з ЄДР, визначені цим Порядком, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені запитувачем у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Відповідно до п. 8 розділу II Порядку до запиту про надання витягу, додається документ (копія квитанції, виданої банком, копія платіжного доручення з відміткою банку, квитанція з платіжного термінала, або квитанція (чек) з поштового відділення зв'язку), що підтверджує внесення плати за отримання витягу.

Тобто, чинним законодавством України встановлений порядок надання інформації, яка міститься в Єдиному державному Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відповідно до якого запитувач повинен подати встановлений вищезазначеним Порядком запит про отримання витягу з ЄДР, а не запит на отримання публічної інформації.

Щодо питання якими нормативно-правовими актами врегульовані дії державного реєстратора під час скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, представника позивача - ОСОБА_2 було повідомлено про те, що дії державного реєстратора під час внесення до ЄДР запису щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи врегульовані ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (в редакції станом на 03.03.2011 року); повноваження державного реєстратора визначені ст. 6 вказаного Закону.

Також у вищезазначеній відповіді, відповідач повідомив представника позивача про те, що Відділом буде надано необхідну інформацію у встановлений законодавством строк після отримання відповідного запиту, оформленого згідно вищезазначених вимог законодавства та документу, що підтверджує внесення плати за надання відомостей (а.с. 9-10).

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідач - Одеське міське управління юстиції надало представнику позивача - ОСОБА_2 достовірну та повну запитувану інформацію.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши дії відповідача при розгляді запиту на публічну інформацію від 04.01.2016 року, суд дійшов висновку, що вони вчинені ним з урахуванням вимог Конституції України, чинного законодавства України і з дотриманням передбачених ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Разом з тим суд враховує, що в рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 року у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої ст. 124 Конституції України (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) в п. 3 зазначено, що положення частини другої ст. 124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у т.ч. судовий захист. Для забезпечення судового захисту Конституція України у ст. 124 встановила принципи здійснення правосуддя виключно судами. Із змісту частини другої ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням.

Таким чином, позивач, враховуючи свою адміністративну правосубєктність необмежену Законом України «Про доступ до публічної інформації», керуючись ст.ст. 48,56 КАС України, скористався своїм правом на судовий захист, при цьому згідно ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року його право не може бути обмежене, однак при встановлених обставинах підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеського міського управління юстиції про визнання протиправним не надання інформації на запит на публічну інформацію та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 04 лютого 2016 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 09 лютого 2016 року.

Суддя С.О. Cтефанов

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеського міського управління юстиції про визнання протиправним не надання інформації на запит на публічну інформацію та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

09 лютого 2016 року.