Справа № 311/141/16-а
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/311/8/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Суддя Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Василівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання поновлення виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В :

18.01.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання поновлення виплати пенсії. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що вона перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області як інваліді III групи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». До квітня 2015 року вона отримувала пенсію як інвалід III групи та продовжувала працювати на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №1 управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області. З 01 квітня 2015 року їй призупинено виплату пенсії у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

18 грудня 2015 року вона звернулась до управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області із заявою про поновлення виплати пенсії. Проте, відповіддю від 22.12.2015 року за № 62/К-9 їй було відмовлено у поновлені виплати пенсії та запропоновано звернутись до суду, у разі незгоди з відповіддю.

Вважає, що її права на отримання пенсії по інвалідності III групи порушені та відмова ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області у поновленні виплати пенсії є незаконною, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати дії управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області щодо припинення з 01 квітня 2015 року виплат їй пенсії по інвалідності ІІІ групи - протиправними, зобовязати управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області поновити їй виплату пенсії по інвалідності ІІІ групи з 01 червня 2015 року; стягнути з Державного бюджету України на її користь понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 21 коп.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 січня 2016 року у даній адміністративній справі відкрито скорочене провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19.01.2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області про визнання дій незаконними та зобовязання поновлення виплати пенсії, - залишений без розгляду в частині позовних вимог за період з 01 червня 2015 року по 17 липня 2015 року включно, за пропуском строку звернення до суду. Дана ухвала суду сторонами не оскаржена та набрала законної сили.

Сторони отримали копії ухвали про відкриття скороченого провадження, у встановлений законом строк відповідач подав заперечення на адміністративний позов.

В поданих до суду письмових запереченнях, відповідач ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області, посилаючись на відсутність підстав для поновлення виплати позивачу пенсії, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, який набув чинності з 01.04.2015 року, відповідно до якого до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» внесено доповнення такого змісту: Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється

дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього закону, не виплачуються. З огляду на вищевикладене, оскільки позивач продовжує працювати на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №1 управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області, що дає право на призначення пенсії або довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу, тому підстави для нарахування та виплати позивачу пенсії з 01 червня 2015 року відсутні. Просить в задоволені позову відмовити у повному обсязі,

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст.183-2 КАС Україн, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, з'ясувавши та оцінивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає їх достатніми для прийняття рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області як інвалід III групи, з 18.01.2008 року їй була призначена пенсія по інвалідності загального захворювання III групи, на загальних умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». До квітня 2015 року позивачка ОСОБА_1 отримувала пенсію як інвалід III групи та продовжувала працювати на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 1 управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області. З 01 квітня 2015 року позивачці призупинено виплату пенсії у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

18 грудня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області із заявою про поновлення виплати пенсії. У відповіді від 22.12.2015 року № 62/К-9 їй було відмовлено у поновлені виплати пенсії та у разі незгоди, запропоновано звернутись до суду.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають

необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Будь-яке конвенційне право передбачає ряд правомочності, тобто, що надаються особі відповідно до Конвенції про захист прав людини і основних свобод і Протоколів до неї в їх тлумаченні Європейським Судом з прав людини. Невиконання державою своїх соціальних зобовязань стосовно окремих осіб, ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання нею взятих на себе зобов'язань, а також звертав увагу на принцип відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої Держава не має права посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися і зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом і має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v.Home Office). Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які мають правот на отримання пенсії, Держава, таким чином, взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб, а не доводити їх до неможливості на повноцінне лікування, харчування і життя.

Тобто, між позивачкою і Державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання Держави забезпечити державний соціальний захист громадян, які мають право на отримання пенсії.

Абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній з 01.04.2015 року, встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені правові норми та обставини справи, суд вважає, що порушено конституційне право позивачки на отримання пенсії.

Разом з тим, пунктом 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII (далі Закон №213) передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим, з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

З цього часу особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», за наявності права на пенсію, пенсія призначається лише відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, посада, на якій працює позивачка, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» правові підстави для невиплати позивачці пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне

пенсійне страхування», підлягає поновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати, тому предявлений позивачем адміністративний позов підлягає задоволення в повному обсязі.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19.01.2016 року позов ОСОБА_1 залишений без розгляду в частині визнання дій УПФ України в Василівському районі Запорізької області протиправними та зобовязання поновити пенсіїю за період з 01 червня 2015 року по 17 липня 2015 року включно, за пропуском строку звернення до суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з 18 липня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає поновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати, тому пред'явлений позивачкою адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню. При цьому, суд звертає увагу, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії, неможливо.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, понесені позивачем витрати на оплату судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.1).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8,22,55,64,95,124,152 Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Законом України «Про державну службу», ст.ст. 2, 8-10, 11, 69-71, 86, 87, 94, 158-163, ст.ст.167, 183-2, 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання поновлення виплати пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії як інваліду III групи загального захворювання згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 18 липня 2015 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії як інваліду III групи загального захворювання, згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 18 липня 2015 року та виплатити ОСОБА_1 належні їй суми пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі - 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 21 копійка за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через Василівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3