Справа № 810/5304/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5304/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010» до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайсід» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010» (далі - Позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - Відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайсід» (далі - Третя особа) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 жовтня 2015 року № та №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем проведена позапланова невиїзна перевірка Позивача щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ «Скайсід» за листопад 2014 року.

В ході проведення перевірки, контролюючим органом встановлено порушення Позивачем вимог: п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України, Позивачем завищено валові витрати в сумі 7 635 795,00 грн, в результаті чого донараховано податок на прибуток за 2014 рік в сумі 1 374 443,00 грн; п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.п.200.1, 200.2 ст.200 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за листопад 2014 року на суму 1 527 159,00 грн, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в сумі 1 527 159,00 грн.

За результатами проведеної перевірки Відповідачем складено акт від 08 жовтня 2015 року №259/10-06-22-01/36998136 «Про результати проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Дельта-2010» () щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ «Скайсід» () за листопад 2014 року».

На підставі вказаного акта контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення: з податку на додану вартість за формою «Р» від 29 жовтня 2015 року № на суму 1 527 159,00 грн - основний платіж та 763 580,00 грн - штрафні санкції; з податку на прибуток приватних підприємств за формою «Р» від 29 жовтня 2015 року № на суму 1 374 443,00 грн - основний платіж та 687 222,00 грн - штрафні санкції.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями Позивач звернувся до суду.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції

В основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

Відповідно пп.14.1.36, 14.1.181 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 44.1, 44.3 статті 44 Кодексу передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно п.п.133.1 п.133.1 ст.133 Кодексу платниками податку з числа резидентів є суб'єкти господарювання-юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Кодексу визначено, що об'єктом оподаткування цим податком є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Кодексу визначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Кодексу витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 статті 138 Кодексу визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Приписами пунктів 138.4, 138.5, 138.6 статті 138 Кодексу передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Кодексу встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Відповідно п.п.200.1, 200.2, 200.4 ст.200 Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, зокрема, враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Положеннями п.п.201.1, 201.2, 201.4, 201.8, 201.9, 201.10 ст.201 Кодексу визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: у паперовому вигляді; в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2014 року Позивача зареєстровано, як юридичну особу та взято на облік як платника податків у Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Основними видами діяльності Позивача є: оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів;оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; неспеціалізована оптова торгівля, вантажний автомобільний транспорт.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайсід» зареєстровано як юридичну особу 19.02.2014 року та основним видом діяльності його є виробництво олії та тваринних жирів.

01 листопада 2014 року між ТОВ «Скайсід» (Постачальник) та Позивачем (Покупець) укладено договори поставки №24-НР/01 та №30-РДФ/01, за умовами яких Постачальник зобов'язується на умовах передбачених цими договорами передавати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується приймати і оплачувати олієжирову продукцію (олію соняшникову нерафіновану, що відповідає по якості ДСТУ 4492:2005 «Олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, наливом»).

Поставка товару відбувається на підставі специфікацій до зазначених договорів та які є їх невід'ємною частиною. Поставка товару здійснюється партіями відповідно до специфікацій, об'єм в залежності від кількості товару поставляється як однією, так і декількома партіями. Сума договорів визначається як сума всіх партій товару, поставлених в період строку дії договорів. Датою оплати вважається дата списання коштів з рахунка Позивача, підтверджене платіжним дорученням акцептованим банком Покупця. Товар постачається ТОВ «Скайсід» на умовах, що вказуються в специфікаціях на кожну окрему партію, згідно «Інкотермс» в редакції 2010 року. Строки доставки кожної партії товару узгоджуються Сторонами в специфікаціях.

На виконання умов вказаних договорів поставки Постачальником в період листопада 2014 року поставлено товар Покупцю відповідно до специфікацій зазначених договорів, що підтверджується видатковими накладними, актами прийому-передачі, податковими накладними.

Товар прийнято Позивачем відповідно до умов договорів та підписаних відповідних документів службовими особами.

Разом з товаром Постачальником передано посвідчення про якість товару, що відповідає вимогам ДСТУ4492:2005, засвідчені лабораторіями ПП «Оліо-Трейд»; ТОВ «Екобітек-Україна»; ТДВ «Укроліяпродукт», які мають відповідні свідоцтва про атестацію та сертифікати відповідності про надання відповідних посвідчень.

Згідно специфікацій до вказаних договорів поставки, передача товару здійснюється на умовах СРТ, за адресами відповідно до специфікацій. Строки зазначені на кожній специфікації до договору, які підписані службовими особами господарських взаємовідносин: ТОВ «Скайсід» та ТОВ «Дельта - 2010».

За вказаними договорами поставки та специфікаціями, Товар постачається ТОВ «Скайсід» на умовах СРТ - перевезення оплачено до Порт/Термінал, місце вказується в специфікації на кожну окремо партію товару, згідно «Інкотермс» в редакції 2010 року за винятком застережень, прямо передбачених контрактом.

З наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних вбачається, що пункт навантаження товару - вул.Ракетна, 110-А, м.Херсон; Полтавська область; вул.Фрунзе, 146, м.Зіньків та Береславське шосе, 33, м.Херсон. Пункт розвантаження товару згідно товарно-транспортних накладних - ПАО «ЮЖК», м.Іллічівськ, вул.Транспортна, 45 та м.Южне, вул.Індустріальна, 6.

За отриманий товар Позивачем проведено розрахунки з Постачальником в період з 21 листопада 2014 року по 23 січня 2015 року в повному обсязі.

Придбання ТОВ «Скайсід» олії соняшникової рафінованої, дезодорованої, вимороженої, марки «П» у ТОВ «УКРОЛІЯ» () та її транспортування підтверджується: договором поставки №31-РДФ/01 від 24.11.2014 року між ТОВ «Скайсід» і ТОВ «УКРОЛІЯ»; специфікацією №1 від 24.11.2014 року до договору; видатковою накладною №7134 від 29.11.2014 року, підписаною сторонами; видатковою накладною №7135 від 29.11.2014 року, підписаною сторонами; податковою накладною №593 від 27.11.2014 року; податковою накладною №617 від 28.11.2014 року; товарно-транспортною накладною №Р7135 від 29.11.2014 року; товарно-транспортною накладною №Р7134 від 29.11.2014 року.

ТОВ «Скайсід» на виконання договору №31-РДФ/01 сплачено на користь ТОВ «УКРОЛІЯ» кошти за олію соняшникову, що підтверджується платіжними дорученнями №356 від 27.11.2014 року, №359 від 27.11.2014 року, №362 від 28.11.2014 року.

Переробка насіння соняшника ТОВ «Скайсід» на виробничих потужностях ПП «ОЛІО-ТРЕЙД» () та подальше транспортування продукту переробки підтверджується належним чином оформленими первинними документами: договором на переробку давальницької сировини №ПДС-1/03/10/14 від 27.09.2014 року, укладеного між ТОВ «С кайсід» і ПП «ОЛІО-ТРЕЙД»; актами приймання передачі насіння на переробку; актами приймання передачі готової продукції (олії соняшникової, макухи соняшникової); актами здачі-прийняття робіт (надання послуг); податковими накладними; реєстрами товарно-транспортних накладних.

23 жовтня 2014 року, для транспортування олії соняшникової, між ТОВ «Скайсід» та ТОВ «Транс-Сервіс-1» () укладено договір транспортного перевезення №23/10.

Виконання умов вказаного договору підтверджується такими документами: договором транспортного перевезення №23/10 від 23.10.2014 року, додатком №2 від 18.11.2014 року до договору №23/10 від 23.10.2014 року; актами виконаних робіт (надання послуг); рахунками на оплату; податковими накладними; товарно-транспортними накладними.

Оплата ТОВ «Скайсід» на користь ТОВ «Транс-Сервіс-1» за договором транспортного перевезення №23/10 підтверджується платіжними дорученнями №335 від 12.11.2014 року, №343 від 18.11.2014 року, №364 від 03.12.2014 року, №381 від 10.12.2014 року.

Придбання ТОВ «Скайсід» олії соняшникової рафінованої, дезодорованої, вимороженої, марки «П» у ТОВ «Торговий дім «Екобіотек-Україна» () та її транспортування підтверджується первинними документами, а саме: договором поставки №28/10-1 від 28.10.2014 року, укладеним між ТОВ «Скайсід» і ТОВ «ТД «Екобіотек-Україна»; специфікаціями до договору поставки №28/10-1; видатковими накладними, підписаними сторонами; податковими накладними; товарно-транспортними накладними.

Оплата ТОВ «Скайсід» олії соняшникової на користь ТОВ «ТД «Екобіотек-Україна» за договором поставки №28/10-1 і специфікацією №1 від 28.10.2014 року, підтверджується платіжними дорученнями №317 від 28.10.2014 року, №319 від 29.10.2014 року, №321 від 29.10.2014 року, №323 від 03.11.2014 року, №330 від 06.11.2014 року, №331 від 10.11.2014 року, №333 від 11.11.2014 року, №334 від 12.11.2014 року, №336 від 12.11.2014 року, №339 від 14.11.2014 року, №340 від 17.11.2014 року, №345 від 19.11.2014 року, №352 від 21.11.2014 року, №355 від 26.11.2014 року.

Для транспортування олії соняшникової ТОВ «Скайсід» укладено договір транспортного перевезення №15/07/14 від 15.07.2014 року з ТОВ «БЄЛТРАНС» ().

Виконання умов вказаного договору підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, а саме: договором транспортного перевезення №15/07/14 від 15.07.2014 року; актами здачі-прийняття робіт (надання послуг); рахунками фактури, реєстрами транспортних засобів; податковими накладними, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Оплата ТОВ «Скайсід» на користь ТОВ «БЄЛТРАНС» за договором транспортного перевезення №15/07/14 підтверджується платіжними дорученнями №394 від 18.12.2014 року, №399 від 19.12.2014 року, №413 від 25.12.2014 року, №414 від 26.12.2014 року.

Таким чином, придбану олію соняшникову нерафіновану та олієжирову продукцію у ТОВ «УКРОЛІЯ», ТОВ «ТД «Екобіотек-Україна», перероблену на ПП «ОЛІО-ТРЕЙД», ТОВ «Скайсід» поставило Позивачу на підставі договору поставки №30-РДФ/01 від 01.11.2014 року та специфікацій №1 від 01.11.2014 року, №2 від 21.11.2014 року, №3 від 21.11.2014 року, №4 від 25.11.2014 року.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій, Позивачем надано наступні первинні документи: податкові накладні; видаткові накладні; рахунки на оплату; акти прийому-передачі товару; довіреності ТОВ «Дельта-2010» на отримання ТМЦ.

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними в сумі 1 527 159, 47 грн було включено Позивачем до податкового кредиту за листопад 2014 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи, весь придбаний товар у ТОВ «Скайсід» на підставі договорів поставки №24-НР/01 та №30-РДФ/01 Позивач реалізував підприємству-нерезиденту «Фаербол Мінерале ЛТД (Гонконг, КНР) на підставі контрактів №01-СО/02/FB та №19-гdb/02 від 01.11.2014 року з націнкою, що є економічно вигідним для нього та не суперечить нормам чинного законодавства.

Поставка товару за умовами вказаних контрактів здійснюється на умовах СРТ, згідно правил Інкотермс. Умови поставки товару зазначені в специфікаціях до контрактів на кожну партію товару. Крім того, в контрактах обумовлені всі умови поставки, якість товару та порядок вирішення спорів, які на даний час відсутні, розрахунки з нерезидентом проведені в повному обсязі, претензії сторони не мають одна до одної.

Митним оформленням товару займалися ТОВ «Дельта Вілмар СНД» на підставі відповідного договору №937 від 18.09.2013 року та ТОВ «Олір ЛТД» на підставі договору №0912/1-ТП від 09.12.2014 року, що підтверджується відміткою (печаткою) у вантажно-митних деклараціях, а також 14 графою ВМД, самим договором, актом виконаних робіт, платіжним дорученням за оплату митних послуг вказаними суб'єктами господарювання.

Весь придбаний товар у ТОВ «Скайсід» в подальшому був експортований Позивачем за межі митної території України через митний орган виїзду - «Одеська митниця ДФС», що підтверджується наявністю всіх штампів митного органу на ВМД, який здійснював обстеження товару, перевіряв документи, оцінював якість товару відповідно до посвідчень якості та маючи можливість провести аналогічні дослідження частини вантажу. Крім того, згідно ВМД, митних органом складено та перевірено відповідність товару та його якість, а саме: у ВМД в граф 31 зазначено, що товар відповідає ДСТУ 4492:2005, тобто та якість товару яка зазначені в умовах договору, специфікаціях та інших додатках ТОВ «Скайсід» при реалізації товару ТОВ «Дельта-2010».

Аналізуючи наявні в матеріалах справи первинні документи, колегія суддів вважає, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

В апеляційній скарзі Відповідач вказує на те, що податковим органом прийнято до уваги відомості, отримані від інших контролюючих органів про господарську діяльність ТОВ «Скайсід» та контрагентів ТОВ «Скайсід» з іншими суб'єктами господарювання по ланцюгу постачання, а саме: податкову інформацію від Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області від 28.09.2015 року №3044/05-81-22-05-10-6; податкову інформацію Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 14.07.2015 року №1647/7/15-05-22-01-18 щодо ТОВ «Чарівна лоза; узагальнену податкову інформацію від ДПІ у м.Херсон ГУ ДФС у Херсонській області по ТОВ «ТД «Екоіотек - Україна» за листопад 2014 року від 20.05.2015 року №181/21-03-22-04/39267491; службову записку від ОУ Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 30.06.2015року №437/10-06-07-07. Враховуючи наявну інформацію по ТОВ «Скайсід» та його контрагентах, а також вимоги норм законодавчих актів, Відповідач дійшов висновку, що первинні документи, складені Позивачем та ТОВ «Скайсід» всупереч вимог діючого законодавства України, у зв'язку з чим не має можливості підтвердити факт здійснення господарських операцій та немає підстав для включення Позивачем до складу валових витрат вартості придбаних товарів від ТОВ «Скайсід» та безпідставно сформовано об'єкт оподаткування податком на додану вартість по операціям з придбання товарів у зазначеного контрагента.

З такими доводами апелянта колегія суддів не погоджується, оскільки факт реальності виконання господарських договорів, укладених Позивачем з ТОВ «Скайсід» підтверджується документально, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку Позивача та його податковій звітності; первинні документи містять повну інформацію про поставлені товари, їх кількісне та вартісне вираження; право на формування податкового кредиту підтверджується податковими накладними; обмеження, визначені статтею 139 та пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що не дають Позивачу права на формування витрат для зменшення його валового доходу в цілях оподаткування податком на прибуток підприємств та включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, відсутні.

У період виконання господарських зобов'язань перед Позивачем, ТОВ «Скайсід» було зареєстроване у встановленому законом порядку платником податку на додану вартість.

Таким чином, наявність у податкового органу під час перевірки платника податків певної інформації про господарську діяльність його контрагентів, одержаних від інших територіальних органів доходів і зборів чи з інформаційних систем державної фіскальної служби, що не оформлена рішенням суб'єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не слугує беззаперечним доказом невиконання сторонами правочину власних господарських зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг).

Факт отримання Позивачем від ТОВ «Скайсід» товарів та їх використання у господарській діяльності не перевірявся, безпосередньо аналіз поданих фінансово-господарських документів не здійснювався, а в акті лише відтворено отриману від іншого органу доходів і зборів податкову інформацію стосовно господарської діяльності, що ґрунтується на суб'єктивних думках та припущеннях посадових осіб контролюючого органу.

На момент розгляду справи обвинувальний вирок, який би зафіксував вину посадових осіб ТОВ «Скайсід» або його контрагентів у здійсненні фіктивного підприємництва відсутній, тому посилання Відповідача на дані службової записки від 30.06.2015 року, де йдеться про допит генерального директора ТОВ «Скайсід», колегія суддів не бере до уваги.

Доказів на підтвердження того, що контрагент Позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, податковим органом не надано.

Таким чином, надання платником податків контролюючому органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо протиправності дій суб»єкта владних повноважень при прийнятті податкових повідомленнь-рішеннь від 29 жовтня 2015 року № та №, а тому оскаржувані рішення суб»єкта владних повноважень підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2015 року відкрито апеляційне провадження та відстрочено апелянту - Броварській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області сплату судового збору до прийняття рішення.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, визначено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання адміністративного позову (листопад 2015 року), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Мінімальна заробітна плата на 2015 рік в Україні вcтановлена Закoном України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» в розмірі 1 218,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір судових витрат у вигляді сплати судового збору, понесених ТОВ «Дельта-2010» за подання до суду адміністративного позову майнового характеру, складає 65 286 грн 06 коп, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №5524 від 05 листопада 2015 року.

З врахуванням наведеного та у відповідності вимог вищевказаних норм законів, суд вважає за необхідне стягнути з Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області судовий збір в розмірі 71 814,67 грн (65 286,06 х 110%).

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (вул.Київська,286, м.Бровари, Київська обл., 07400, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до адміністративного суду в розмірі 71 814 (сімдесят одна тисяча вісімсот чотирнадцять) грн 67 (шістдесят сім) коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 11 лютого 2016 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.