Справа № 2а-377/11
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2016 р. м. Київ К/800/53140/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року

у справі № 2а-377/11

за позовом ОСОБА_2

до Жовківської міської ради,

треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

про визнання протиправними рішень та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Жовківської міської ради, в якому просила: визнати протиправним рішення Жовківської міської ради № 74 від 27 травня 2010 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок в місті Жовкві»; визнати частково протиправним рішення Жовківської міської ради № 30 від 26 липня 2005 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок в місті Жовкві»; зобов'язати відповідача прийняти рішення про передачу безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 для ведення садівництва земельну ділянку площею 181 кв.м. по АДРЕСА_1; стягнути з Жовківської міської ради моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2011 року, залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення судами норм матеріального та процесуального права та просить рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, відповідач, третя особа не погоджуються з касаційною скаргою, тому просять відмовити в її задоволенні, рішення судів - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, зокрема, що ОСОБА_2 є співвласником будинковолодіння по АДРЕСА_1. За даним будинковолодінням 15 грудня 2005 року рішенням № 17 Жовківської міської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_5 передано безоплатно у сумісну приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 є власником будинковолодіння по АДРЕСА_2. За даним будинковолодінням рішенням Жовківської міської ради № 30 від 26 липня 2005 року ОСОБА_3 передано у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 922 кв.м. по АДРЕСА_2.

Крім того, рішенням Жовківської міської ради № 74 від 27 травня 2010 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок в місті Жовкві», зокрема, ОСОБА_3 передано у приватну власність для садівництва земельну ділянку площею 140 кв.м.

Як встановлено судами, спір в даній справі виник з приводу правомірності передачі у власність третій особі по справі ОСОБА_3 земельної ділянки площею 922 кв.м. та 140 кв.м., які на думку позивача включають частину земельної ділянки, яка перебувала в користуванні останнього.

Таким чином, позивач, вважаючи, що спірними рішеннями виконкому Жовківської міської ради № 30 від 26 липня 2005 року та № 74 від 27 травня 2010 року порушено її право власності, як суміжного землевласника, на частину належної їй земельної ділянки, звернулась до суду з даним позовом про визнання протиправними рішень та стягнення моральної шкоди.

Суди, розглядаючи даний спір, виходили з того, що він є адміністративним.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі тощо.

Прийняті міською радою спірні рішення (як суб'єктом владних повноважень) є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. Скасування такого акта (актів) не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку, укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) щодо передачі у власність чи оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування чи місцевим органом виконавчої влади (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди тощо), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, місцевого органу виконавчої влади не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в своїх численних рішеннях, зокрема, у справах № 21-405а14 від 11 листопада 2014 року, № 21-308а14 від 09 грудня 2014 року, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково розглянуто даний спір за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір, враховуючи суть спірних правовідносин щодо захисту права цивільного, їх суб'єктний склад та норми ст. 15 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Жовківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання протиправними рішень та стягнення моральної шкоди закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: