Справа № 821/4078/13-а
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/4857/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області
на постановуХерсонського окружного адміністративного суду від 11.11.2013
та ухвалуОдеського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014
у справі № 821/4078/13-а
за позовомОСОБА_4
доДержавної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області
проскасування податкового повідомлення-рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 01.10.2010.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11.11.2013, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням судів попередніх інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки вважає, що постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2009 по 31.12.2009, за результатами якої було складено акт № 1066/17-1/ від 24.09.2010;

- вказаним актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.12.1 ст.12, пп.7.1. ст.7, пп.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»;

- на підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.10.2010, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 12 650,2 грн.

Також судами встановлено, що згідно біржових угод №ТЗ/97/385 від 06.06.2009 та №909543 від 12.06.2009 позивачем отримано дохід від продажу автомобілів SKODA FABIA CLASSIK та CHEVROLET AVEO SA69Y у розмірі 200 грн.

Позиція відповідача полягає в тому, що позивачем занижено об'єкт оподаткування податку з доходів фізичних осіб за результатами продажу автомобілів, оскільки, з врахуванням звітів про незалежну експертну оцінку автомобілів, контролюючий орган вважає, що позивач отримав дохід від продажу транспортних засобів у розмірі 84 348,02 грн.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій не погодилися з висновками відповідача щодо наявності порушень позивачем вимог податкового законодавства, встановлених актом перевірки.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.1.2 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

За змістом п.12.1 ст.12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону. Ставка податку згідно із пунктом 7.1 статті 7 цього Закону становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4 цієї статті.

Відповідно до п.12.2 ст.12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» як виняток із пункту 12.1 цієї статті при продажу одного з об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля, мотоцикла, моторолера або моторного (парусного) човна не частіше одного разу протягом звітного податкового року доходи продавця від зазначених операцій оподатковуються за ставкою в розмірі 1 відсотка від вартості такого об'єкта рухомого майна за умови сплати (перерахування) ним суми державного мита до бюджету або суми плати нотаріусу за нотаріальне посвідчення відповідного договору до такого посвідчення.

Дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш ніж одного із зазначених об'єктів, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 7.1 статті 7 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано доказів того, що укладені позивачем договори продажу автомобілів визнані судом недійсними.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає вірним висновок судів попередніх інстанцій, що положення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» не передбачають порядок визначення оподатковуваного доходу платника податку від продажу рухомого майна за ринковою вартістю.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не підтверджено факт отримання позивачем від продажу транспортних засобів доходу в іншій сумі, ніж зазначено в договорах.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що за встановлених обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного, не спростованого доводами касаційної скарги, висновку щодо наявності законних підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування судових рішень в частині, що оскаржена відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення.

2. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11.11.2013 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний