Справа № 826/4489/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/27436/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Державної акціонерної холдингової компанії «Артем» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Державна акціонерна холдингова компанія «Артем» (далі - позивач,) звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 05.03.2014 року № , яким державні акціонерній холдинговій компанії «Артем» нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 440599,74 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що саме 06.08.2012 року є датою моменту здійснення імпортної операції, що підтверджується митними та товарно-транспортними документами із відмітками «під митним контролем». Отже, встановлений 180-денний термін надходження імпортного товару позивачем не порушено, у зв'язку з чим у відповідача відсутні підстави для застосування до позивача адміністративно-господарської санкції, передбаченої ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що датою поставки товару та датою переходу права власності необхідно вважати дату, зазначену митним органом у митній декларації, тобто 30.04.2013 року (дата остаточного оформлення ВМД для вільного обігу), а тому до позивача правомірно застосовано адміністративно-господарської санкції передбачені ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

В запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки при їх ухваленні суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Посадовими особами відповідача 27.02.2014 року було проведено перевірку ДАХК «Артем», за результатами якої 28.02.2014 року складено акт № 218/28-10-40-10/14307699 про результати позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за імпортним контрактом від 15.06.2010 року № 25 (далі - контракт) з нерезидентом ОАО «Тамбовський завод «Електроприбор» (Російська Федерація).

У зазначеному акті перевірки зазначено про порушення позивачем термінів розрахунків за контрактом: товар на суму 633600,00 доларів США на митну територію України надійшов з простроченням терміну на 29 днів (із 01 по 30 квітня 2013 року). Граничні терміни та загальна сума донарахованої пені скориговані з урахуванням акту від 19.04.2013 року № 405/40-10/14307699 про результати позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства згідно з листами Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - акт від 19 квітня 2013 року).

На підставі висновків вказаного акту перевірки, 05.03.2014 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення № , яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 440599,74 грн.

За результатами адміністративного (досудового) оскарження вказане рішення залишено без змін.

З наявної у матеріалах справи копії акту від 19.04.2013 року вбачається, що позивачем порушено, зокрема, термін розрахунку за контрактом, укладеним з нерезидентом ОАО «Тамбовський завод «Електроприбор» (Російська Федерація): товар на суму 138600,00 доларів США на митну територію України станом на 31 березня 2013 року не надійшов. Прострочення терміну (станом на 31 березня 2013 року) становить 133 дні (19 листопада 2012 року - 31 березня 2013 року), оскільки граничний термін надходження товару - 18 листопада 2012 року. Товар на суму 495000,00 доларів США на митну територію України станом на 31 березня 2013 року не надійшов. Прострочення терміну (станом на 31 березня 2013 року) становить 97 днів (25 грудня 2012 року - 31 березня 2013 року), оскільки граничний термін надходження товару - 24 грудня 2012 року.

Зі змісту акта від 19.04.2013 року також вбачається, що граничний термін надходження товару - 18.11.2012 року, тому відповідачем констатовано факт відсутності надходження товару на суму 633600,00 доларів США за контрактом станом на дату перевірки - 31.03.2013 року. Зафіксовано прострочення надходження товару та нараховано пеню у розмірі 1151351,69 грн., яку позивачем сплачено у повному обсязі, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення.

Водночас, в Акті перевірки зазначено, що товар на суму 633600,00 доларів США за контрактом надійшов на митну територію України тільки 30.04.2013 року (дата остаточного оформлення вантажно-митної декларації (далі - ВМД) для вільного обігу). Оспорюваним у даній справі рішенням відповідач нарахував позивачу пеню на додаткові 29 днів прострочення, а саме: із 31.03.2013 року (дата нарахування пені за актом від 19 квітня 2013 року) по 30.04.2013 року (дата остаточного оформлення ВМД для вільного обігу) у розмірі 440599,74 грн.

Згідно з умовами контракту граничний термін надходження товару на суму 138600 доларів США - 18.11.2012 року, а на суму 495000,00 доларів США - 24.12.2012 року (загальна сума 633600,00 доларів США).

Станом на 31.03.2013 року ВМД не була оформлена (ВМД оформлена 30.04.2013 року), не були завершені усі митні процедури та товар не був пропущений на митну територію України для вільного обігу. Однак, товар на суму 138600,00 доларів США та 495000,0 доларів США (загальна сума 633600,00 доларів США) надійшов на митну територію України (перетнув митний кордон) 06.08.2012 року, що підтверджується відповідними документами, копії яких долучено до матеріалів справи, зокрема, згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною СМR від 31.07.2012 року № 0003991, товар, відповідно до рахунку-фактури від 30.07.2012 року № 110 від ОАО «Тамбовський завод «Електроприбор» на адресу позивача надійшов, тобто перетнув митний кордон України 06.08.2012 року, що засвідчено штампом відповідного митного органу «під митним контролем». Рахунок-фактуру від 30.07.2012 № 110 на товар складено між нерезидентом ОАО «Тамбовський завод «Електроприбор» та позивачем на підставі контракту. Товар за товарно-транспортною СМR від 31.07.2012 № 0003991 розміщено під митним контролем на СТЗ саме 06.08.2012 року. Водночас, товар на загальну суму 633600,00 доларів США остаточно розмитнено (згідно з ВМД) 30.04.2013.

Тобто, як вбачається з вище викладеного, фактично товар перетнув митний кордон України 06.08.2012 року, а саме до закінчення граничного терміну надходження товару на митну територію України (18 листопада та 24 грудня 2012 року відповідно).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Позивач відповідно до Закону України від 16.04.1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Закон № 959-XII) є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності, одним з видів якої згідно зі статтею 4 цього Закону є імпорт.

За змістом абзацу чотирнадцятого статті 1 Закону № 959-XII та абзацу другого підпункту 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Національного банку України від 24.03.1999 року № 136, імпорт це купівля українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Імпортна операція у розумінні статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 185/94-ВР) передбачає здійснення суб'єктом господарювання імпорту.

При цьому моментом здійснення імпорту відповідно до абзацу тридцять восьмого статті 1 Закону № 959-XII є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2,4 Закону № 185/94-ВР є саме момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного суду України від 04.07.2011 року № 21-136а11 та від 16.01.2012 року № 21-412а11.

З огляду на те, що товар позивача на суму 633600,00 доларів США за контрактом митний кордон України перетнув 06.08.2012 року, суд касаційної інстанції вважає правильним висновки судів попередніх інстанцій про відсутність у відповідача правових підстав для нарахування пені за 29 днів прострочення, а саме із 31.03.2013 по 30.04.2013 у розмірі 440599,74 грн., оскільки встановлений 180-денний термін надходження імпортного товару позивачем не порушено.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в

адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі № 826/4489/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер О.В. Карась

А.О. Рибченко