Справа № 826/17780/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Лоджистік сервіс» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання неправомірною бездіяльності, зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Лоджистік сервіс» (далі-позивач) до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі-відповідач) про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо невиконання заяви від 07.03.2008 №001-07/03/08Л про повернення надміру сплаченого податку із орендної плати за земельні ділянки державної комунальної власності в сумі 112 016,10 грн. та дії щодо його списання в особових рахунках платника, зобов’язання відповідача відновити в особовому рахунку платника суму 112 016,10 грн. орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та здійснити дії щодо вжиття заходів по заяві позивача по поверненню надмірно сплаченого податку з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності в сумі 112 016,10 грн. згідно вимог законодавства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування переплати до бюджету з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у рахунок сплати інших податків, яка виникла у зв’язку із визнанням недійсним з моменту укладання договору оренди між позивачем та Київською міською радою у судовому порядку. Однак, відповідачем не вчинено жодних дій щодо розгляду заяви, натомість, як зазначив позивач, в порушення вимог законодавства відповідач здійснив списання даної переплати в картці особового рахунку позивача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, наголошуючи на тому, що позивачем пропущений строк звернення за поверненням надміру сплаченої суми грошового зобов’язання з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачем подано до контролюючого органу заяву від 07.03.2008 №001-07/03/08Л про зарахування переплати до бюджету орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у сумі 112 016,10 грн. у рахунок сплати інших податків і зборів.

Листом від 09.04.2008 №5226/10/19-209 відповідач повідомив, що заяву позивача від 07.03.2008 №001-07/03/08Л прийнято до розгляду, з метою вирішення викладеного питання по суті та згідно Закону України «Про державну податкову службу» будуть вжиті заходи згідно вимог законодавства.

В подальшому між позивачем та відповідачем виник спір щодо суми, яка підлягає поверненню як надмірно сплаченого податку. Позивачем заявлено до повернення надмірно сплаченого податку за 2006-2007 року у розмірі 112 016,10 грн.

Не погоджуючись із донарахуванням грошових зобов’язань, позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення в судовому порядку. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2009, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.07.2015, у справі №16/9 позов ТОВ «Лоджистік сервіс» задоволено повністю.

В подальшому, ТОВ «Лоджистік сервіс» звернувся до відповідача з проханням надати акт звіряння з орендної плати за земельні ділянки.

З отриманого акту звіряння підприємством з’ясувалось, що в обліку позивача відсутня сума надмірно сплаченої орендної плати та заява позивача від 07.03.2008 №001-07/03/08Л залишена без задоволення. Вказана сума надмірно сплаченої орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності була списана відповідачем в картці особового рахунку позивача. Вважаючи вказані дії неправомірними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання коштів, що надійшли від плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку на час виникнення спірних правовідносин регулювався Законом України «Про плату за землю» від 03.07.1992 № 2535-ХІІ.

Згідно зі ст. 13 вказаного Закону передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Статтею 17 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Надміру сплачені суми податку підлягають поверненню платнику за його письмовою заявою або за його бажанням зараховуються до сплати податку за наступний рік.

Відповідно до ст. 18 цього Закону платники яких своєчасно не було залучено до сплати земельного податку, сплачують податок не більш як за два попередні роки.

Перегляд неправильно нарахованого податку, стягнення або повернення його платнику допускаються не більш як за два попередні роки.

Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 26.12.2002 за № 206/366 позивачу надано в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, що розташована по вул. Володимирській, 97-99 у Голосіївському районі м. Києва у розмірі 0,1203 га. Договір оренди укладено на 25 років.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог додано до матеріалів справи копію постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2009 у справі №16/9 за позовом ТОВ «Лоджистік сервіс» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва про визнання недійсними податкових повідомлень – рішень.

В межах вказаної адміністративної справи №16/9 встановлено, що постановою Господарського суду м. Києва від 25.05.2006, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.11.2006, у справі № 30/72-А за позовом АТВТ «Марс» визнано незаконним та скасовано пункт 16 рішення Київської міської ради від 26.12.2002 № 206/366 про передачу ТОВ «Лоджистік сервіс» в довгострокову оренду земельної ділянки площею 0,12 га.

Також, рішенням Господарського суду м. Києва від 01.03.2007, залишеним без змін рішеннями Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 і Вищого адміністративного суду України від 22.08.2007, у справі № 3/130 визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 10.10.2005 між Київською міською радою та ТОВ «Лоджистік сервіс». Зокрема, зазначеними рішеннями судів встановлено, що на час прийняття рішення Київською міською радою про передачу ТОВ «Лоджистік сервіс» в оренду земельної ділянки площею 0,12 га по вул. Володимирській, 97-99 у м. Києві, законним землекористувачем даної ділянки було АТВТ «Марс».

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що підстава для сплати орендної плати у ТОВ «Лоджистік сервіс» стала відсутня з 10.10.2005.

Водночас, судом встановлено, що ТОВ «Лоджистік сервіс» своєчасно, включно до 21.12.2007 подавало декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та своєчасно сплачувало оренду плату згідно договору оренди від 10.10.2005. За період з жовтня 2005 року по листопад 2007 року позивачем сплачено до бюджету орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності в сумі 123 552,34 грн.

У зв'язку з визнанням недійсним договору оренди земельної ділянки від 26.12.2002 за № 206/366, ТОВ «Лоджистік сервіс» 29.01.2008 подано до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва уточнюючі податкові декларації на зменшення податкового зобов'язання.

Відповідачем проведена виїзна планова перевірка ТОВ «Лоджистік сервіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2005 року по 31 грудня 2007 року, за результатами якої складений акт від 12.05.2008 № 182/1-23-05-31306720.

Згідно висновків акту перевірки, встановлено порушення позивачем вимог статті 2 Закону України «Про плату за землю», статті 21 Закону України «Про оренду землі», в результаті чого занижено орендну плату за землю за 2006 рік на суму 588 443,18 грн. та за шість місяців 2007 року на суму 27 273,51 грн. Зокрема, в акті перевірки було вказано, що ТОВ «Лоджистік сервіс» було платником з орендної плати до 19 червня 2007 року - дати набрання законної сили у справі № 3/130.

Зокрема, судами встановлено, що в силу положень статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, з огляду на що у позивача були відсутні підстави для сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки, який визнано недійсним, саме з 10 жовтня 2005 року, а не з 19 червня 2007 року, як вказував податковий орган.

Вказану постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2009 у справі №16/9 залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.07.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов’язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2009 у справі № 16/9, яка набрала законної сили, встановлено, що позивач не є землекористувачем земельної ділянки по вул. Володимирській, 97-99 у Голосіївському районі м. Києва у розмірі 0,1203 га, у позивача були відсутні підстави для сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки, який визнано недійсним, саме з 10 жовтня 2005 року, суд приходить до висновку про те, що сплачена позивачем орендна плата за вказану земельну ділянку за період з жовтня 2005 року по листопад 2007 року є надміру сплаченим податком.

Відповідно до п.7.1 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 № 276, Заяви на повернення сум помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) у випадках, передбачених податковими законами можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати (за винятком повернення зайво утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, у тому числі у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту, на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.03.2008 про зарахування надмірно сплаченого податку з орендної плати за земельні ділянки за попередні два роки, а саме за період з жовтня 2005 року по листопад 2007 року у розмірі 112 016,10 грн.

Доказів прийняття рішення за результатами розгляду вказаної заяви відповідач суду не надав.

Водночас, відповідач повідомив про прийняття ним рішення від 13.01.2012 №9, згідно з яким вирішено списати помилково (надміру) сплачених сум платежів, що обліковуються в особових рахунках позивача більше 1095 днів у сумі 115 243,74 грн.

Крім того, з акту звіряння між позивачем та відповідачем вбачається, що станом на 24.07.2015 в обліку контролюючого органу відсутня сума надмірно сплаченої орендної плати за земельні ділянки та заява позивача про зарахування такої переплати в рахунок сплати інших платежів залишена без виконання.

Як передбачено п.7.3 вищезгаданої Інструкції, що діяла на момент спірних правовідносин, орган державної податкової служби вирішує питання щодо списання помилково та/або надміру сплачених сум платежів, що обліковуються в особових рахунках платників більше 1095 днів без руху (відсутні зменшення та нарахування податкових зобов'язань або нарахування, які мають нульове значення, та сплата), за умови відсутності заяви платника про повернення, у встановленому законом порядку.

Таким чином, враховуючи обставину, яка встановлена судовим рішенням, про те, що у позивача були відсутні підстави для сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки, який визнано недійсним, а саме з 10 жовтня 2005 року, оскільки заява про повернення надміру сплаченого податку подано позивачем у межах встановленого строку, проте не була розглянута по суті, суд приходить до висновку про допущення відповідачем бездіяльності щодо невиконання заяви від 07.03.2008 №001-07/03/08Л про повернення надміру сплаченого податку із орендної плати за земельні ділянки державної комунальної власності в сумі 112 016,10 грн. та протиправність дій відповідача щодо його списання в особових рахунках платника.

Внаслідок допущення протиправної бездіяльності відповідача, яка спричинила порушення прав позивача щодо повернення йому надмірно сплаченої орендної плати за земельні ділянки, належним способом захисту прав позивача та відновлення його порушених прав буде зобов’язання відповідача відновити в особовому рахунку платника суму 112 016,10 грн. орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та здійснити дії щодо вжиття заходів по розгляду заяви позивача по поверненню надмірно сплаченого податку з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності в сумі 112 016,10 грн. згідно вимог законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, з урахуванням того, що відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Лоджистік сервіс» задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо невиконання заяви від 07.03.2008 №001-07/03/08Л про повернення надміру сплаченого податку із орендної плати за земельні ділянки державної комунальної власності в сумі 112 016,10 грн. та дії щодо його списання в особових рахунках платника.

Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві відновити в особовому рахунку платника суму 112 016,10 грн. орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та здійснити дії щодо вжиття заходів по заяві позивача по поверненню надмірно сплаченого податку з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності в сумі 112 016,10 грн. згідно вимог законодавства.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Лоджистік сервіс» (код за ЄДРПОУ 31306720) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 224,03 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко