Справа № 2а-11399/10/1370
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 р. Справа № 876/11970/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року у адміністративній справі №2а-11399/10/1370 за позовом ОСОБА_2 до Державної митної служби України, Львівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до заявою про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної митної служби України, Львівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій з врахуванням уточнень від 12.10.2015р. просить суд зобов'язати Львівську митницю виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2011р. в повному обсязі та сплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу з 17.05.2011р. по 07.06.2012р. з врахуванням інфляційних витрат в сумі 43008,87грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року вказану заяву задоволено частково, стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час затримки при виконанні постанови Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2011р. у справі №2а-11399/10/1370 за позовом ОСОБА_2 до Державної митної служби України, Львівської митниці про визнання нечинним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.05.2011р. по 05.06.2012р. у сумі 25167 (двадцять п'ять тисяч сто шістдесят сім) грн. 88коп. В задоволенні решти заяви відмовити.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник Львівської митниці апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Відповідача та позивач в судове засідання не прибули, хоча належним чином був повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2011р. у справі №11399/10/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2011р. та ухвалою Вищого адміністративного суду від 06.08.2015р., задоволено позов ОСОБА_2 до ДМС України, Львівської митниці, визнано протиправним наказ ДМС України №2189-к від 24.11.2010р. «По особовому складу» та наказ Львівської митниці №1080-к від 25.11.2010р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці, стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.11.2010 року по 16.05.2011 року в розмірі 19911грн. 06 коп.

Як видно з матеріалів справи, 16.05.2011р. Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №2а-11399/10/1370 про поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці з 26.11.2010р.

Відповідачі добровільно не виконували рішення суду, заявник звернувся до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, з приводу чого, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження ВП №32641453 з виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2011р. року №2а-11399/10/1370.

Наказом ДМС України №1188 від 06.06.2012р. позивача ОСОБА_2 поновлено на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці з 26.11.2010р.

У зв'язку з виконанням постанови суду та поновленням позивача на посаді державним виконавцем 22.06.2012р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №32641453 з виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2011р. року №2а-11399/10/1370.

З огляду на затримку у виконанні судового рішення, позивач звернувся до суду з заявою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки при виконанні судового рішення про поновлення позивача на роботі.

Суд першої інстанції заяву задовольнив частково з тих підстав, що відповідач виконав рішення суду про поновлення позивача на посаді, а тому наведене свідчить про затримку виконання такого рішення і наявність підстав для виплати спірних коштів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території.

Статтею 5 Кодексу законів про працю України встановлено, що держава гарантує працездатним громадянам України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини 2 статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитись на роботі.

Відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною 4 статті 257 зазначеного Кодексу законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2011р. у справі №2а-11399/10/1370 про поновлення позивача на посаді, яка підлягає негайному виконанню, виконана відповідачами з затримкою, а саме 06.06.2012р., незважаючи на звернення позивача до органів Державної виконавчої служби України з виконавчим листом у справі №2а-11399/10/1370 від 16.05.2011р., та колегія суддів дійшов висновку, що ОСОБА_2 має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №21-63а15.

Щодо вимоги про проведення та виплати індексації нарахованої суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що вона задоволенню не підлягають виходячи з наступне.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, тобто періодичні виплати.

Виплата середнього заробітку позивача за рішенням суду є дією разовою і вичерпується виконанням рішенням суду, котрим стягнуто кошти.

Також серед переліку об'єктів, що підлягають індексації, визначеного постановою від 17.07.2003 року №1078, відсутній такий об'єкт індексації, як виплати грошових коштів, призначених за рішенням суду.

Таким чином, оскільки стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу носить разовий характер та не є періодичним платежем.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року у адміністративній справі №2а-11399/10/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

ОСОБА_4

Повний текст ухвали складено 09.02.2016р.