Справа № 804/13808/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 листопада 2015 р. Справа № 804/13808/15

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
розглянувши у порядку скороченого провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області до Публічного акціонерного товариства Комерційного банка "ПриватБанк" про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області звернулось до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банка "ПриватБанк" (далі-ПАТ КБ "Приватбанк", відповідач) щодо стягнення з відповідача помилково зарахованої суми пенсії на банківський рахунок ОСОБА_3 в сумі 1108, 21 грн.

Ухвалою суду від 07 вересня 2015 року було відкрито скорочене провадження по справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30.04.2015р. згідно платіжного доручення №967 від 30.04.2015р. Управлінням Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області перераховано на поточний банківський рахунок ОСОБА_3 №, відкритий у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" - пенсію за 4 травня 2015 року. У зв'язку зі смертю пенсіонера пенсійний орган направив до філії ПАТ КБ "Приватбанк" смт Овідіополь лист від 07.05.2015р. №2604/04 з повідомленням про смерть пенсіонерки ОСОБА_3 (дата смерті - 19.04.2015р.) та проханням повернути зараховані кошти у вигляді перерахованої пенсії та нарахованих на неї відсотків за період з 01.05.2015р. по 31.05.2015р. у розмірі 1136, 27 грн. (даний лист отримано - 08.05.2015р.), однак ПАТ КБ "Приватбанк" повернено кошти не у повному обсязі, а саме -28, 06 грн., у зв'язку з чим Управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області звернулось до суду із даним позовом.

Позиція відповідача, відображена у запереченнях на адміністративний позов, полягає у необгрунтованості заявлених пенсійним органом позовних вимог та правомірності дій відповідача, оскільки у відповідь на направлений Управлінням Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області лист за №2604/04 від 07.05.2015р. щодо повернення пенсійних коштів, зарахованих за травень 2015 року у розмірі 1136, 27 грн. у зв'язку зі смертю пенсіонера 19.04.2015р. ПАТ КБ "Приватбанк" направив позивачу лист №20.1.0.0.0/7-20150526/4334 від 27.05.2015р., зазначивши, що вимога пенсійного органу виконана у межах наявного залишку в сумі 28, 06 грн. у відповідності до положень договору №11 від 29.12.2009р. Крім того, відповідач також зауважив, що ПАТ КБ "Приватбанк" не є власником коштів, перерахованих Фондом, якими є одержувачі, тому банківська установа не уповноважена розпоряджатись зазначеними коштами без згоди і розпорядження власників.

Разом із наданими запереченнями відповідачем також надано до суду клопотання про закриття провадження по справі у зв'язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, викладених у позові позивачем, а також наданих відповідачем заперечень на позов, суд приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Так, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 1, 2 статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України) .

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема й спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Частинами 3, 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у встановлених випадках.

Пунктом 5 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. Однак, такий суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених частиною 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, до переліку яких віднесено також випадки, встановлені іншими законами.

Якщо суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то, залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 Цивільного процесуального кодексу України.

З аналізу вищезазначених правових положень слідує, що даний спір за своєю суттю до вказаних у Кодексі адміністративного судочинства України випадків не відноситься, а зводиться до вимог пенсійного органу повернути кошти, які перебувають на рахунках банку - суб'єкта господарювання. Тобто спір цей стосується банківської діяльності щодо порядку здійснення розрахункових операції (введення рахунків, нарахування і повернення коштів, тощо) та правомірності такого здійснення із зарахування коштів у вигляді пенсії, що і є предметом спору сторін. Усі інші вимоги є похідними від зазначених.

Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, вимоги Управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області стосуються належного виконання ПАТ КБ "Приватбанк" умов укладеного між Управлінням Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області, Управлінням праці та соціальної політики Овідіопольської районної державної адміністрації та ПАТ КБ "Приватбанк" договору на зарахування та виплату пенсій та грошової допомоги через відділення Южного головного регіонального управління ПАТ КБ "Приватбанк" за №11 від 29.12.2009р.

Слід зазначити, що не всі договори, укладені суб'єктами владних повноважень, їх посадовими чи службовими особами на реалізацію своїх повноважень, відносяться до адміністративних договорів.

За правилами цивільного судочинства розглядаються спори щодо договорів та інших правочинів, укладених відповідно до норм Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, оскільки вони відрізняються від адміністративних договорів, спори щодо яких розглядаються адміністративними судами.

Так, згідно зі статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України: адміністративний договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої становлять права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією зі сторін угоди. Якщо обов'язковим учасником договору відповідно до законодавства повинен бути суб'єкт владних повноважень, то такий договір є адміністративним, оскільки суб'єкт владних повноважень у такому випадку діє від імені держави (територіальної громади), в її інтересах чи для забезпечення їх, а не для своїх власних потреб. Для таких спорів характерна наявність відносин влади і підпорядкування.

У разі ж вчинення цивільного правочину між суб'єктом владних повноважень і суб'єктом господарської діяльності, договірні відносини сторін ґрунтуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності.

До такої категорії відноситься і вищевказаний договір №11 від 29.12.2009р.

Господарськими судами розглядаються на загальних підставах справи зі спорів за участю субєктів владних повноважень (в т.ч. і державних органів, до яких належить і Пенсійний фонд України), якщо такі спори виникають з цивільних чи господарських правовідносин, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин (згідно положень постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» N 10 від 24.10.2011р. ).

Отже, вищевикладене свідчить про те, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду в господарському судочинстві.

У звязку з цим суд доходить висновку, що подана позовна заява не підсудна ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.

Згідно із вимогами пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із ч.3 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 157, 158-165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання Публічного акціонерного товариства Комерційного банка "ПриватБанк" про закриття провадження по справі - задовольнити.

Провадження по справі №804/13808/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області до Публічного акціонерного товариства Комерційного банка "ПриватБанк" про стягнення коштів - закрити.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Розяснити позивачу, що згідно ч.3 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_2