Справа № 826/15609/14
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/23003/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К.,
Головчук С.В.
Ліпського Д.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Міністерство оборони України про зобов`язання виплатити грошову допомогу при звільненні,

встановив:
У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 33070,23 грн.

Позов обґрунтував тим, що відповідачем неправомірно не виплачено різницю між нарахованими та виплаченими за рішенням суду коштами у розмірі 33070,23 грн, оскільки суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та з податку з доходів фізичних осіб повинні включатись в одноразову грошову допомогу при звільненні.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, позов задоволено: стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 33070,23 грн.

У касаційній скарзі відповідач з посиланням на порушення норм матеріального права, допущених судами попередніх інстанцій, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що на час виплати одноразової грошової допомоги при звільненні позивач не був військовослужбовцем, а відтак підстави для неутримання з неї єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутні. Разом з тим, вказана одноразова грошова допомога входить до загального оподатковуваного доходу військовослужбовця, який є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2014 року, в адміністративній справі №826/17113/14 задоволено частково позов ОСОБА_1 і зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням розміру його грошового забезпечення, зазначеного в довідці Регіонального структурного підрозділу Київський районний центр "Київцентраеро" Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 02.09.2013 р. №14-1479.

За даними довідки Київського міського військового комісаріату від 01 жовтня 2014 року №К-728, ОСОБА_1 через касу Київського міського військового комісаріату 30 вересня 2014 року виплачено вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 136898,27 грн.

Згідно з розрахунком вихідної допомоги при звільненні 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (26 років) становить 169968,50 грн, у тому числі - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 4419,18 грн, податок з доходів фізичних осіб - 28651,05 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки сума податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 33070,23 грн утримана відповідачем, який здійснював безпосередню виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, і не була спрямована ним на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів позивача, то вказана сума заборгованості, підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 року №17), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.

Грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, МНС, податкової міліції.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами) що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, де зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Тобто, така компенсація здійснюється у розмірі фактично сплаченого податку на доходи фізичних осіб, що утримується з доходів такої категорії громадян, та в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених основними розпорядниками коштів у Державному бюджеті України.
В силу частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України).

Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, на день виключення зі списків особового складу військової частини звільненому з військової служби військовослужбовцю має бути виплачено грошове забезпечення.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення, зокрема, входять одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Одноразова грошова допомога при звільненні зі служби військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу також є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та згідно з Інструкцією щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 12 березня 2012 року № 333, видатки на її виплату здійснюються за кодом «Грошове забезпечення військовослужбовців».

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що оскільки суму податку з доходів фізичних осіб у розмірі 28651,05 грн, утримано Київським міським військовим комісаріатом, який здійснював виплату одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні, та не спрямовано на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів позивача відповідно до вимог статті 168 Податкового кодексу України, то вказана сума підлягає стягненню з Київського міського військового комісаріату.

За змістом частини сьомої статті 7 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. У Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 р. № 1170, прямо зазначено, що не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зокрема, на одноразову допомогу військовослужбовцям при звільненні з військової служби.

Посилання відповідача на те, що на час виплати одноразової грошової допомоги при звільненні позивач не мав статусу військовослужбовця, а відтак підстави для неутримання з неї єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутні, є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 хоч і був відрядженим до ДП «Украерорух», однак залишався військовослужбовцем.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:
Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.