Справа № 803/1983/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2016 р. м. Київ К/800/16450/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства "Агенство нерухомості "Добробут" на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року у справі за позовом Приватного підприємства "Агенство нерухомості "Добробут" до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції, третя особа: Комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «Агенство нерухомості «Добробут» звернулось до суду із позовом до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.03.2013 року № 1271209 та зобов'язати зареєструвати ПП «Агенство нерухомості «Добробут» власником незавершеного будівництва нежитлової будівлі.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.03.2013 року №1271209. Зобов'язано Реєстраційну службу Луцького міського управління юстиції повторно розглянути заяву Приватного підприємства «Агенство нерухомості «Добробут» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на незавершене будівництво нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м. (приміщень з №2-1 по №2-3), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено, 15.12.2010 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Продавець) та ПП «Агенство нерухомості «Добробут» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №15/12, на незавершене будівництво нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м. (приміщень з № 2-1 по № 2-3), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (ступінь будівельної готовності - 22%).

Відповідно до пункту 1.3 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.12.2010 року № 15/12 нежиле приміщення, яке відчужується, належить Продавцю, на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за № 593 та зареєстрованого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 26.05.2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим № 14510602 та договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за № 5248 та зареєстрованого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 09.02.2006 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим № 13397556.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 10.01.2011 року по справі № 08/7-93 договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.12.2010 року № 15/12 визнано дійсним. Рішення набрало законної сили 20.01.2011 року.

ПП «Агенство нерухомості «Добробут» 14.03.2013 року подало до Реєстраційної служби Луцького МУЮ заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та документи для проведення державної реєстрації прав на незавершене будівництво нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м. (приміщень з №2-1 по №2-3), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно 30.03.2013 року прийняв рішення № 1271209 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Статтею 19 Закону №1952-VI передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно з статтею 24 Закону, №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.12.2010 року № 15/12, який визнано дійсним рішенням Господарського суду Волинської області від 10.01.2011 року по справі № 08/7-93, є документом на підставі якого може бути проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

Таким чином, на підставі поданих позивачем до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень документів, можливе проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за позивачем.

Підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень став висновок відповідача відносно того, що подані заявником документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. За відомостями з пошуку у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим № 14510602, який вказаний у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 15.12.2010 року № 15/12, зареєстроване нежитлове приміщення загальною площею 28,5 кв.м. (приміщення з № 2-1 по № 2-3), однак в договорі купівлі-продажу вказано, що його предметом виступає незавершене будівництво нежитлової будівлі загальною площею 111,8 кв.м. (приміщення з № 2-1 по № 2-3).

Проте, вказані доводи відповідача не ґрунтуються фактичних обставинах, оскільки у наданому позивачем договорі купівлі-продажу вказано, що нежиле приміщення, яке є предметом договору, належить продавцю на підставі двох договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень: від 25.04.2006 року стосовно приміщення площею 28,5 кв.м. (реєстровий номер 14510602) та від 29.12.2006 року стосовно приміщення площею 83,8 кв.м.(реєстровий номер 13397556).

Отже, висновок відповідача, що подані заявником документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують є необґрунтованим, а підстави для відмови у державній реєстрації прав у відповідача були відсутні.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана не вірно.

Відповідно до ст. 226 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 226, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Агенство нерухомості "Добробут" задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року у цій справі скасувати.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.10.2013 року залишити в силі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: