Справа № 825/3850/15-а
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року м. Чернігів Справа № 825/3850/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря Гайдука С.В.,

представників позивача Райхіля І.В., Верхуловського І.М., Скорини І.М.,

представника відповідача Паншиної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Чернігівського міжрайонного управління водного господарства до Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Відділ Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24.01.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області (далі - ДПІ у Ріпкинському районі) та просить визнати незаконним і скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 11.08.2015 № .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до даних державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми № 6-зем, 6а-зем 6б-зем, 2-зем) за Чернігівським міжрайонним управлінням водного господарства обліковуються земельні ділянки загальною площею 304,2741 га, в той час як державний акт на право постійного користування земельною ділянкою надано лише на ділянку площею 0,2741 га з кадастровим номером :02:002:0020. Земельні ділянки площею 304,0000 га не перебувають у нього у постійному користуванні, а розпорядження ними здійснюють органи виконавчої влади (районні державні адміністрації) та органи місцевого самоврядування відповідно до положень ст. 122 Земельного кодексу України. Складання податкової декларації із сплати земельного податку на 2015 рік здійснював з урахуванням положень ст. ст. 269, 286, 287 Податкового кодексу України, ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та відповідно до листа-роз'яснення Міністерства фінансів України від 26.05.2015 № 31-05130-03-3/17068 «Про надання роз'яснень щодо реформи міжбюджетних відносин», відповідно до яких виникнення права власності чи користування земельною ділянкою пов'язане із державною реєстрацією відповідного правового акта, на підставі якого таке право надане. За відсутності державної реєстрації земельна ділянка не може вважатися такою, що знаходиться у власності, або є орендованою для особи, яка фактично використовує таку земельну ділянку.

За наведених обставин, позивач не має обов'язку сплати земельного податку за земельні ділянки площею 304,0000 га, а тому податкове повідомлення-рішення відповідача є необґрунтованим та має бути скасоване.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав заперечення на адміністративний позов та пояснив, що ДПІ у Ріпкинському районі проведено камеральну перевірку податкової декларації з плати за землю за звітний 2015 рік Чернігівського міжрайонного управління водного господарства, за результатами якої складено акт перевірки від 22.07.2015 № 213/15-115/01034314. Вказаною перевіркою встановлено, що за даними державного земельного кадастру, станом на 01.01.2015 за позивачем у постійному користуванні обліковуються земельні ділянки, загальною площею 304,2741 га. Однак Чернігівським МУВГ 18.02.2015 подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік лише за земельну ділянку площею 0,2741 га, яка розташована на території Ріпкинської селищної ради, КОАТУУ: .

За неподання Чернігівським МУВГ податкової звітності з плати за землю за кожну земельну ділянку ДПІ у Ріпкинському районі прийнято податкове повідомлення - рішення від 11.08.2015 № , яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 2720,00 грн., відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 05.01.2016 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Відділ Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про неможливість прийняття участі в судовому засіданні у зв'язку зі службовою завантаженістю. У вирішенні питання щодо задоволення позову покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав.

Чернігівське міжрайонне управління водного господарства (далі - Чернігівське МУВГ) є юридичною особою з організаційно-правовою формою за КОПФГ: 425 державна організація (установа, заклад), зареєстрованою Чернігівською районною держаною адміністрацією Чернігівської області 08.10.2003, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 9, 10).

Відповідно до положення про Чернігівське МУВГ, затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України 31.01.2012 за № 39, останнє є бюджетною неприбутковою організацією, належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у галузі водного господарства і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих ресурсів - Державного агентства водних ресурсів України (а.с. 11-16).

Судом встановлено, що на підставі ст. 75, 76 та 86 розділу ІІ Податкового кодексу України, працівниками податкового органу проведено камеральну перевірку податкової декларації з плати за землю за звітний 2015 рік Чернігівського МУВГ.

За результатами перевірки складено акт від 22.07.2015 № 213/15-115/01034314 (а.с. 33-34).

Перевіркою встановлено неподання позивачем податкової звітності з плати за землю за 2015 рік за земельні ділянки, розташовані на території 16 сільських рад: Великовіська сільська рада, Вербицька сільська рада, Великозліївська сільська рада, Грабівська сільська рада, Гучинська сільська рада, Задеріївська сільська рада, Клубівська сільська рада, Мохначівська сільська рада, Неданчинцька сільська рада, Новоукраїнська сільська рада, Новояриловицька сільська рада, Павлівська сільська рада, Петрушівська сільська рада, Пушкарівська сільська рада, Добрянська селищна рада, Радульська селищна рада, чим порушено п. 286.2 ст. 286 розділу XIII Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з вказаними вище висновками, Чернігівське МУВГ надіслало до ДПІ у Ріпкинському районі заперечення на акт камеральної перевірки від 29.07.2015 № 507 (а.с. 35-36).

Листом від 06.08.2015 за № 1476/9/15-105 Головне управління ДФС у Чернігівській області повідомило, що висновок до акта перевірки від 22.07.2015 № 213/15-115/01034314 залишається без змін, а заперечення - без задоволення (а.с. 37-38).

11.08.2015 відповідачем, на підставі висновків акту камеральної перевірки Чернігівського МУВГ та відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу донараховано штрафні (фінансові) санкції з земельного податку з юридичних осіб в сумі 2720,00 грн. (а.с. 40).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням відповідача Чернігівське МУВГ оскаржило його в адміністративному порядку (а.с. 41-43, 47, 50-58), однак рішеннями Головного управління ДФС у Чернігівській області та ДФС України про результати розгляду скарги останнє залишене без змін, а скарги - без задоволення (а.с. 48-49, 58-59).

Судом встановлено, що 18.02.2015 Чернігівським МУВГ до ДПІ у Ріпкинському районі подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) з додатками, в якій відображено земельну ділянку площею 0,2741 за адресою: смт. Ріпки, вул. Лісна, 17-а, код за КОАТУУ , що належить позивачу на підставі державного акту від 04.02.2005 серія ЯЯ № 370169 (а.с. 19-24).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із п.п. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Дана норма кореспондується зі ст. 269 Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно їх обтяжень».

Відповідно до п. 286.1, п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Згідно із п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Аналізуючи норми чинного законодавства суд робить висновок, що при подачі податкової декларації з плати за землю платник податку зобов'язаний вказати в ній земельні ділянки, власником чи користувачем яких він є. При цьому підставою для нарахування земельного податку є дані отримані з державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб, в тому числі, при справлянні плати за землю.

Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр» орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки надає органу державної реєстрації прав інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав доступ до перегляду кадастрових карт (планів) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також абзацом другим ч. 1 ст. 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі і право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Також право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до абзацу другого п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку подання інформації про платників податків, об'єкти оподаткування та об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів» від 21.12.2011 № 1386 Держгеокадастр та Мін'юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі:

Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 № 1051 облік кількості та якості земель ведеться до 2015 року в порядку та за формами, що діють на день набрання чинності цією постановою.

Одночасно суд зазначає, що облік кількості земель, що здійснювався за формами державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем) з 01.01.2015 не ведеться, та не відповідає вимогам до даних Державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельних ділянок, тобто дані кількісного обліку не підміняють дані Державного земельного кадастру.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що Відділ Держгеокадасту у Ріпкинському районі Чернігівської області надав ДІП у Ріпкинському районі неповну інформацію про земельні ділянки позивача, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, як передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку подання інформації про платників податків, об'єкти оподаткування та об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів», а тому відповідач не зобов'язаний був керуватися нею при винесенні спірного рішення.

Судом встановлено, що Чернігівське МУВГ на правах постійного користувача має земельну ділянку за адресою: смт. Ріпки, вул. Лісна, 17-а, Ріпкинського району, Чернігівської області, площею 0,2741 га, на підставі рішення Ріпкинської селищної ради від 31.03.2004.

Вищевказане підтверджується актом про право постійного користування земельною ділянкою від 04.02.2005 серія ЯЯ № 370169 та витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.10.2015 (а.с. 18, 55-57).

Як вбачається з листів Відділу Держземагенства у Ріпкинському районі Чернігівської області від 31.07.2015 за № 2299/2-15 та Відділу Держгеокадасту у Ріпкинському районі Чернігівської області від 13.10.2015 за № 8-28-99.2-788/15-15 (а.с. 39, 46) за Чернігівським МУВГ у постійному користуванні дійсно обліковуються земельні ділянки площею 304,2741 га, з них на території: Великовіської сільської ради - 13,0000 га; Вербицької сільської ради - 5,0000 га; Великозліївської сільської ради - 2,0000 га; Грабівської сільської ради - 26,0000 га; Гучинської сільської ради - 2,0000 га; Задеріївської сільської ради - 69,0000 га; Клубівської сільської ради - 7,0000 га; Мохначівської сільської ради - 24,0000 га; Неданчицької сільської ради - 1,0000 га; Новоукраїнської сільської ради - 6,0000 га; Новояриловицької сільської ради - 38,0000 га; Павлівської сільської ради - 5,0000 га; Петрушівської сільської ради - 43,0000 га; Пушкарівської сільської ради - 2,0000 га; Добрянської сільської ради - 2,0000 га; Радульської сільської ради - 39,0000 га; Ріпкинської селищної ради - 20,2741 га (в т.ч. в межах смт. Ріпки - 0,2741 га).

Відповідно до звітів по формі 22 всі дані були перенесені до державної статистичної звітності кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем).

Однак правовстановлюючі документи на вказані вище земельні ділянки відсутні, крім земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0020 за адресою смт. Ріпки, вул. Лісна, 17-а, Ріпкинського району, Чернігівської області, загальною площею 0,2741 га., на яку видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою.

Факт наявності у користуванні Чернігівського МУВГ зареєстрованої земельної ділянки площею 0,2741 га підтверджується також актом звірки відомостей про наявні земельні ділянки згідно даних Державного земельного кадастру на які оформлено право користування земельною ділянкою за Чернігівським МУВГ по Ріпкинському району станом на 01.01.2015, підписаний поважними представниками позивача та Відділу Держземагенства у Ріпкинському районі Чернігівської області, скріплений печатками установ (а.с. 25).

Тобто з наведеного вбачається, та представниками сторін не заперечувалось, що за Чернігівським МУВГ дійсно, згідно статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), обліковуються земельні ділянки на території Ріпкинського району загальною площею 340,2741 га, що підтверджується довідками (а.с. 107, 112, 113), однак державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою здійснено лише щодо земельної ділянки за адресою: смт. Ріпки, вул. Лісна, 17-а, Ріпкинського району, Чернігівської області, площею 0,2741 га, з кадастровим номером :02:002:0020.

Суд зазначає, що виникнення права власності чи користування земельною ділянкою пов'язане виключно із державною реєстрацією відповідного правового акта, на підставі якого таке право надане. За відсутності державної реєстрації земельна ділянка не може вважатися такою, що знаходиться у власності або є орендованою для особи, яка фактично використовує таку земельну ділянку.

Таким чином, оскільки державна реєстрація права постійного користування Чернігівським МУВГ проведена лише щодо земельної ділянки площею 0,2741 га, то позивач обґрунтовано при подачі до ДПІ у Ріпкинському районі податкової декларації з плати за землю вказав лише зазначену ділянку. За наведених обставин, суд вважає, що застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України є незаконним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 11.08.2015 № .

Встановивши, на підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, що позивачем не було порушено вимог Податкового кодексу України при складанні податкової декларації з плати за землю за 2015 рік, а саме: правомірно відображено в ній лише зареєстровану земельну ділянку площею 0,2741 га, суд вважає, що позовні вимоги Чернігівського МУВГ про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення рішення ДПІ у Ріпкинському районі від 11.08.2015 № мають бути задоволені.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Чернігівського міжрайонного управління водного господарства задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області від 11.08.2015 № .

Стягнути з Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області (вул. Святомиколаївська, 83, смт. Ріпки, Чернігівська область, 15000, ) на користь Чернігівського міжрайонного управління водного господарства (), за рахунок бюджетних асигнувань, судові витрати в сумі 1218,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна