Справа № 490/7025/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 лютого 2016 року м. Київ К/800/53945/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Розваляєва Т.С., перевіривши на предмет відповідності вимогам закону касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про зобов`язання провести перерахунок пенсії та виплатити заборгованість,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив зобов`язати Миколаївський обласний військовий комісаріат та Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області провести перерахунок пенсії з його останнього посадового окладу в розмірі 4427000 крб. замість 4209000 крб., встановленому в розрахункові дні з 01 грудня 1995 року по 06 грудня 1995 року та який відповідає окладу за аналогічною посадою, але в інших частинах, які виконують інші завдання, а також виплатити заборгованість в сумі 20190,77 грн. відповідно до порівняльного розрахунку пенсії за період з 12 жовтня 1996 року по 01 січня 2010 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року, зазначений позов у частині вимог за період з 12 жовтня 1996 року по 21 січня 2009 року залишено без розгляду.

В іншій частині позовних вимог постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року, відмовлено.

Судами встановлено, що позивач проходив службу в Збройних Силах та з 31 жовтня 1995 року звільнений в запас за підпунктом «б» пункту 65 (за віком) Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, та з 06 грудня 1995 року наказом № 215 командира в/ч від 01 грудня 1995 року № 42933 виключений зі списків особового складу та знятий зі всіх видів забезпечення.

06 грудня 1995 року позивачу призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон).

14 грудня 1995 року позивачем подана заява про призначення йому пенсії, в якій у пункті 6 вказано, що його посадовий оклад складає 4209000 крб. До вказаної заяви доданий грошовий атестат позивача, в якому, в тому числі, визначено його посадовий оклад у розмірі 4209000 крб. Виходячи з такого розміру посадового окладу позивачу призначена пенсія.

В 2009 році пенсія позивача перераховувалась 01 січня 2009 року, 01 квітня 2009 року, 01 липня 2009 року та 01 жовтня 2009 року з урахуванням посадового окладу в розмірі 1085,00 грн., що відповідає розміру посадового окладу заступника начальника інженерно-авіаційної служби в/ч НОМЕР_1 та позивачем не оскаржується.

Відмовляючи в задоволенні позову в зазначеній частині позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із відсутності факту порушення прав позивача в спірний період (з 22 січня 2009 року по 01 січня 2010 року).

Обґрунтовуючи свою правову позицію, суди послались на положення частини третьої статті 63 Закону, згідно з якою усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного із видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду про залишення її без змін, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій ставить питання про скасування таких рішень та направлення справи для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 грудня 2015 року касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 213 КАС України. Недоліки касаційної скарги усунуті заявником у строк, установлений судом.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які би дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини п`ятої статті 214 КАС України,

у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про зобов`язання провести перерахунок пенсії та виплатити заборгованість.

Суддя Т.С. Розваляєва