Справа № 752/11710/13-а (2-а/752/214/13)
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/11456/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання протиправними дій при виплаті нарахованої пенсії, зобов'язання виплатити її відповідно до чинного законодавства за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій відповідача протиправними в частині відмови у нарахуванні йому пенсії, починаючи з 02.03.2008 року по 02.03.2011 року, та виплати її за 12 місяців одночасно, а решти - щомісячно рівними частинами, що не перевищують місячний розмір пенсії, та зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії за вказаний період у зазначений спосіб.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року скасовано рішення суду першої інстанцій та прийнято нове, яким частково задоволені позовні вимоги.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року, Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва звернулось до суду з касаційною скаргою, в який просить її скасувати та залишити в силі постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2013 року, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 08.06.1981 року обіймаючи посаду судді, досяг 60 - річного віку, однак, не скористався своїм правом на відставку відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, продовжував працювати та звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про оформлення йому пенсії як державному службовцю лише 02.03.2011 року.

Позивач звернувся до УПФУ з заявою про оформлення йому пенсії як державному службовцю 02.03.2011 року. Ці обставини знайшли своє підтвердження в рішенні суду (постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013 року)

З 02.03.2011 року Управлінням Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва позивачу була призначена пенсія як державному службовцю.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу у 2007р. виповнилось 60 років, але останній продовжував працювати, право на відставку відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів», чинного на той час, не використовував. До управління Пенсійного фонду України звернувся з заявою про оформлення йому пенсії як державний службовець.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 05.04.2013 р. та 18.04.2013 р. (.а.с. 12, 13) звертався з заявами до управління Пенсійного фонду України про нарахування йому пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 02.03.2008 р., оскільки він 01.09.2007р. досяг пенсійного віку, однак з об'єктивних причин звернувся за оформленням пенсії лише 02.03.2011 р. При цьому останній вказує на можливість задоволення його вимог з урахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

УПФУ було надано відповіді на зазначені заяви відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було порушено прав позивача, а тому законні підстави для задоволення позову відстуні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний адміністративний суд дійшов протилежного висновку та задовольнив позовні вимоги з посиланням на те, УПФУ повинно було розглянути зазначені вище заяви та прийняти рішення не відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а на засіданні відповідної комісії УПФУ та прийняти вмотивоване рішення згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Свої висновки обґрунтовував наступними правовими нормами.

Згідно положень ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно положень Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 від 25.11.2005 року, затвердженої відповідно до зазначеного закону, заява про призначення пенсії працюючим громадянам і членам їх сімей (у зв'язку з втратою годувальника) та про відстрочку часу її призначення відповідно до Закону подається працівником (членом його сім'ї у зв'язку з втратою годувальника) до управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах (далі - орган, що призначає пенсію) через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації).

Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший (п. п. 2, 5 Порядку).

УПФУ було надано відповіді на зазначені заяви відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 14,15).

Враховуючи те, що УПФУ було надано відповіді на зазначені заяви відповідно до Закону України «Про звернення громадян», між тим, в заявах позивача йдеться мова про призначення пенсії та її перерахунок, а розгляд даних заяв передбачається у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з прийняттям відповідного рішення то суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив обставини справи, повно дослідив докази по справі та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року - без змін, оскільки суд апеляційної інстанцій не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець