Справа № 423/327/15-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/41566/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання рішення протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2015 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся в Попаснянський районний суд Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач), в якому просив суд визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах неправомірними та зобов'язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах з моменту звернення до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області з 23.10.2014 року.

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 30 червня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_4.

Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області від 20 січня 2015 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно п.«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_4» та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_4 пенсію згідно п.«з» статті13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу його звернення до Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області із відповідною заявою, тобто з 23 жовтня 2014 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2015 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області задоволено.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 30 червня 2015 року скасовано

Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 23 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Рішенням відповідача від 20 січня 2015 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. Рішення мотивовано тим, що в трудовій книжці позивача відсутні записи, що підтверджують пільговий стаж, позивачем не надано уточнюючу довідку підприємства. Крім того, позивач не надав довідку про заробітну плату за період роботи з 26 липня 1980 року до 31 грудня 1982 року та з 1 січня 1998 року до 6 серпня 1998 року, а також наказ про атестацію робочого місця за період з 1994 року по 23 серпня 2002 року, у зв'язку з чим документи позивача не були направлені до Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області для підтвердження пільгового трудового стажу.

Відповідно до п.«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), право на пенсію мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Згідно із п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній», якщо в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, які містять відомості про роботу. Щодо пільгового стажу, то пункт 20 Порядку встановлює, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, які визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, таким чином для заліку пільгового трудового стажу необхідна довідка підтверджуюча особливий характер робіт, яка повинна відповідати вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2006 року № 920.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1, погодженою з Міністерством праці та соціальної політики України, Міністерством фінансів України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105, затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що враховуються до трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Для підтвердження надаються такі документи:

- заява про підтвердження стажу роботу;

- довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємств, що підтверджує ліквідацію підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;

- трудова книжка (оригінал);

- документи, видані архівними установами, зокрема:

а) довідка про заробітну плату;

б) копії документів про проведення атестації робочих місць;

в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про відсутність).

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку підтвердження періодів роботи, що враховуються до трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно записів у трудовій книжці пільговий стаж водія вантажного а/т зайнятого на технологічних перевезеннях породи обчислювався позивачу з 26 липня 1980 року по 3 липня 1998 року.

Додатками до наказу Первомайського автотранспортного підприємства 10971 №37 від від 23 серпня 2002 року затверджено атестацію робочих місць для водіїв автомобіля КРАЗ та ЗИЛ, а також слюсаря з ремонту паливної апаратури.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, довідкою №7 від 6 травня 2005 року, показанями свідків підтверджено стаж роботи позивача з 26 липня 1980 року по 30 квітня 1996 року на посаді водія автомобіля КАМАЗ, зайнятого в технологічному процесі зі шкідливими та важкими умовами праці.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України ( далі - Мінпраці ) від 1 вересня 1992 року №41 ( далі - Методичні рекомендації ).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що встановлені вказаною статтею, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року (справа №21-519а14) та від 17 березня 2015 року (справа №21-585а14).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не надано доказів проведення атестації його робочого місця до 23 серпня 2002 року.

Позивачем надано довідку, яка підтверджує заробітну плату лише за період з 1 січня 1983 року по 31 грудня 1987 року, але не за весь спірний період з 26 липня 1980 року по 3 липня 1998 року згідно трудової книжки чи з 26 липня 1980 року по 30 квітня 1996 року, що підтверджує довідка №7 від 6 травня 2005 року.

З урахуванням викладеного, Вищий адміністративний суд України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, а тому у задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії необхідно відмовити.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції не скасовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді