Справа № П/811/1972/15
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року Справа № П/811/1972/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Система безпеки К

до відповідача Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про скасування податкових повідомлень-рішень.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Система безпеки К (далі позивач) з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі відповідач), у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (Т.1, а.с. 196-206) просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, НОМЕР_1 від 03 лютого 2015 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Система безпеки К, податковим органом неправомірно встановлено порушення позивачем приписів Податового кодексу України щодо формування витрат та податкового кредиту за взаємовідносинами з рядом контрагентів. Відтак, безпідставно, на думку позивача, винесено і оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

У судовому засіданні та у додаткових письмових поясненнях до позову (Т.2, а.с. 222-240, Т.5, а.с. 172-174), позивач неодноразово наголошував на тому, що формування податкового кредиту та витрат за господарськими операціями з ПП Глобал-торг, ПП Артсіті, ПП Віста Торг, ПП Інтеко Трейд, ТОВ Фірма Пром Інвест, ТОВ Спец-торг, ТОВ Бізпромсервіс відбулося на підставі реального здійснення таких операцій та супроводжувалося складенням усіх необхідних документів, передбачених Податковим кодексом України та Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідач проти позову заперечив та наголосив, що ним законно та обґрунтовано винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки перевіркою ТОВ Система безпеки К виявлено факт формування позивачем податкового кредиту та витрат за взаємовідносинами із субєктами господарювання, які не мають умов для здійснення фінансово-господарської діяльності та, проводячи безтоварні господарські операції, надають вигоду третім особам (Т.1,а.с.90-91).

З огляду на неприбуття у судове засідання представників сторін, належно повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, з урахуванням поданого позивачем клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника (Т.7,а.с.173), на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув дану справу у порядку письмового провадження

Розглянувши у письмовому провадженні подані представниками позивача і відповідача документи і матеріали, заслухавши попередньо у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Система безпеки К зареєстроване як юридична особа Кіровоградським міським управліням юстиції 30 липня 2011 року.

З 31 грудня 2014 року по 13 січня 2015 року посадовими особами Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ Система безпеки К з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість та доходів та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток по взаємовідносинах з ПП Глобал-торг за період з 01 грудня 2011 року по 28 лютого 2013 року, ПП Артсіті з 01 грудня 2011 року по 28 лютого 2013 року, ПП Віста Торг з 01 березня 2013 року по 30 квітня 2013 року, з 01 червня 2013 року по 31 серпня 2013 року, ПП Інтеко Трейд з 01 березня 2013 року по 30 квітня 2013 року, з 01 червня 2013 року по 31 липня 2013 року, ТОВ Фірма Пром Інвест за лютий, березень 2013 року, ТОВ Спец-торг за січень 2013 року, ТОВ Бізпромсервіс за серпень, вересень 2013 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 19 січня 2015 року №11/11-23-22-02/37795656, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: приписів статті 44 Податкового кодексу України, Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, у звязку з непідтвердженням документально задекларованих обсягів об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств, що призвело до його завищення на суму 3 913 379,00 грн. (у тому числі за 2011 рік, за І квартал 2012 року, І півріччя 2012 року, за ІІІ квартали 2012 року, за 2012 рік, за 2013 рік) при цьому встановлення заниження податку на прибуток на суму 799 532,00 грн.; пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 782 676,00 грн. в частині взаємовідносин з ПП Глобал-торг, ПП Артсіті, ПП Віста Торг, ПП Інтеко Трейд, ТОВ Фірма Пром Інвест, ТОВ Спец-торг, ТОВ Бізпромсервіс за період з січня по грудень 2012 року, січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень 2013 року (Т.5, а.с.154-165).

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення від 03 лютого 2015 року:

- №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 978 345,00 грн. (за основним платежем 782 676,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 195 669,00 грн.);

- №, яким ТОВ Система безпеки К збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 982 596,00 грн. (за основним платежем 786 077,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 196 519,00 грн.) (Т.1а.с.11-12).

Як вбачається матеріалів справи, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення базуються на висновках акту перевірки про завищення ТОВ Система безпеки К витрат та податкового кредиту в результаті безпідставного формування таких витрат та кредиту за господарськими операціями позивача з його контрагентами (ПП Глобал-торг, ПП Артсіті, ПП Віста Торг, ПП Інтеко Трейд, ТОВ Фірма Пром Інвест, ТОВ Спец-торг, ТОВ Бізпромсервіс), які не мали реального характеру.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Регулювання відносин у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, кола суб'єктів податкових правовідносин та відповідальності за порушення податкового законодавства здійснюється Податковим кодексом України.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Такі вимоги кореспондуються і з іншими положеннями Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, суд наголошує, що недоведеність чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість формування платником податків податкового кредиту, зокрема, недоведеність здійснення певних операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на формування цих податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та, у зв'язку, з цим юридично дефектних первинних документів.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції та формування податкового кредиту з податку на додану вартість, слід з'ясувати, зокрема: - рух активів у процесі здійснення господарської операції; - установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; - установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

В обов'язковому порядку необхідно дослідити наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку. Так, перевірці підлягають доводи податкового органу, що свідчать про відсутність ділової мети у діях платника податку, зокрема у разі подальшого продажу придбаного товару нижче за ціну придбання; придбання товарів (послуг) у посередників за наявності прямих контактів з їх виробниками; придбання послуг, використання яких не може мати позитивного впливу на результати господарської діяльності платника податку тощо.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування податкового кредиту та витрат позивача з його контрагентами у перевіреному періоді у розрізі фактичного здійснення відповідних господарських операцій.

Основними видами діяльності ТОВ Система безпеки К за КВЕД є, зокрема, електромонтажні роботи (43.21), неспеціалізована оптова торгівля (46.90), роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (47.78), діяльність приватних охоронних служб (80.10).

Позивач стверджує, що з метою здійснення своєї статутної діяльності надання охоронних послуг - у перевірений період придбавав у ПП Глобал-торг, ПП Артсіті, ПП Віста Торг, ПП Інтеко Трейд, ТОВ Фірма Пром Інвест, ТОВ Спец-торг, ТОВ Бізпромсервіс засоби та прилади, необхідні для належного виконання таких функцій.

Так, ТОВ «Система безпеки К» надало до суду копії договору поставки від 26 липня 2013 року №01/07 укладеного, з ТОВ Бізпромсервіс, договору №5 від 01 квітня 2013 року, укладеного з ПП Віста торг, договору поставки №51 від 30 січня 2013 року, укладеного з ТОВ Фірма Пром-Інвест, договору поставки від 29 січня 2013 року, укладеного з ПП Спец-торг (продавець), договору купівлі-продажу №13, укладеного 02 листопада 2011 року з ТОВ Глобал-торг та договору купівлі-продажу №21 від 13 листопада 2011 року, укладеного з ПП Артсіті (Т.1,а.с.26-35).

Разом з тим, специфікації до таких договорів відсутні, а предметом договору зазначено «різне»; у деяких договорах графа «предмет договору» не заповнена.

Не спростовуючи того, що за правилами ділового обороту зміст та обсяг поставки у кожному випадку можуть визначатися сторонами додатково, суд наголошує, що навіть за таких умов спірні операції поставки повинні супроводжуватись оформленням замовлень на поставку продукції, наданням постачальниками технічної документації, оформленням гарантійних талонів на технічні засоби тощо.

Водночас, на посвідчення факту вчинення господарських операцій з ПП Глобал-торг, ПП Артсіті, ПП Віста Торг, ПП Інтеко Трейд, ТОВ Фірма Пром Інвест, ТОВ Спец-торг, ТОВ Бізпромсервіс, позивачем надані до суду лише податкові накладні, видаткові накладні та платіжні доручення (Т.1,а.с.207-250; Т.2, а.с.1-214, 245-250; Т.3,а.с.1-27, 32-54, 59-250; Т.4, а.с.1-251; Т.5, а.с.1-148).

Згідно вказаних документів, у вищевказаних контрагентів ТОВ «Система безпеки К» придбавало: контролери, системи контролю доступу, системи відеонагляду, гарнітури до радіостанцій, монтажні комплекти для оповіщувачів, охоронні пожежні, радіохвильові однопозиційні оповіщувачі, цифрові відеореєстратори, датчики рзбиття скла, модулятори, мікрофони, електричні вентилятори, адресні теплові випромінювачі та інші товари.

Позивач пояснив, що такі товари придбавалися ним для якісного надання охоронних послуг за відповідними договорами з ТОВ Інвестиційно-промислова компанія Полтавазернопродукт, ЗАТ Агропромислове об'єднання Цукровик Полтавщини, ТОВ Глобинський переробний завод, ТОВ Агрофірма Хорольська (Т.5,а.с.208-211;Т.7,а.с.24-27,58-61,95-98,110-113) та, відповідно, були встановлені на охоронюваних обєктах замовників таких послуг.

Разом з тим, пунктами 1.3 договорів, які передбачають надання позивачем (виконавцем) охоронних послуг вказаним субєктам господарювання (замовникам) обумовлено, що наявність засобів охорони і безпеки, додаткова потреба в цих засобах, а також терміни їх впровадження зазначаються в первинному акті обстеження, який складається виконавцем, погоджується замовником під час укладення договору і є його невідємною частиною.

При цьому пункти 8.1. таких договорів містять застереження, за яким обладнання охоронюваного обєкта технічними засобами охорони, а також засобами охорони, пожежної сигналізації, ремонт та експлуатаційне обслуговування цих засобів здійснюється за рахунок замовника.

Проте, первинні акти обстеження охоронюваних обєктів у матеріалах справи відсутні, так само не надані позивачем і докази включення у вартість наданих охоронних послуг вартості придбаного та встановленого на охоронюваних обєктах обладнання.

З огляду на викладене, суд не враховує надані позивачем акти встановлення засобів охорони на обєктах, підписані в односторонньому порядку працівниками ТОВ «Система Безпеки К», як належний доказ використання придбаних у ПП Глобал-торг, ПП Артсіті, ПП Віста Торг, ПП Інтеко Трейд, ТОВ Фірма Пром Інвест, ТОВ Спец-торг, ТОВ Бізпромсервіс товарів у власній господарській діяльності (Т.3,а.с.6-25,43-52,70-79,100-105,126-137.158-172,193-212,233-250;Т.4.а.с.1-2,22-40,62-78,102-122,134-143,161-172,191-206,227-241;Т.5, а.с.51-62, 83-110,123-140).

За таких умов суд вважає недоведеним і факт наявності ділової мети позивача на укладення правочинів з ПП Глобал-торг, ПП Артсіті, ПП Віста Торг, ПП Інтеко Трейд, ТОВ Фірма Пром Інвест, ТОВ Спец-торг, ТОВ Бізпромсервіс.

Крім того, у контексті спірних правовідносин виникають обгруновані сумніви щодо вказаних позивачем обставин придбання та використання товару з огляду на часові та просторові показники.

Наприклад, згідно наявних у матеріалах справи видаткових накладних, 28 травня 2012 року позивачем були придбані у ПП «Артсіті» (м. Кіровоград) системи контролю доступу (Т. 3, а.с. 118).

Згідно актів встановлення засобів охорони, того ж дня ці системи контролю доступу були доставлені та встановлені позивачем на дванадцяти охоронюваних обєктах, розташованих у різних районах Полтавської області (Т.3, 126-137).

Так само, згідно матеріалів справи придбані у ТОВ «Бізпромсервіс» (м. Київ) 27 вересня 2013 року датчики розбиття скла, відповідно до актів встановлення засобів охорони протягом того ж дня були встановлені на вісімнадцяти обєктах у Полтавській області (Т.5, а.с. 123-140).

Крім того, суд зауважує, що окремі видаткові накладні, надані позивачем на посвідчення факту отримання товарів від постачальників, не містять відомостей про особу, яка такі товари отримала, а відтак не дозволяють достеменно встановити осіб, які брали участь у спірних господарських операціях (Т.5, а.с. 76, 78, 80).

У свою чергу, у видаткових накладних, де отримувачем зазначено ОСОБА_1 (водій ТОВ «Система безпеки К»), та у довіреностях, виданих йому на отримання товарно-матеріальних цінностей, візуально різняться підписи такої особи (наприклад, Т.1, а.с. 241 та Т. 5, а.с. 200).

Критично суд оцінює й пояснення позивача в частині, що стосується обставин доставки товару, придбаного у ТОВ «Спец-торг» та ТОВ Фірма Пром Інвест до місцезнаходження позивача.

Так, зареєстрованим місцезнаходженням вказаних субєктів господарювання є м. Київ. Водночас, місцем складання відповідних видаткових накладних, якими засвідчується фактичне отримання придбаного товару, вказане м. Кіровоград (Т. 5, а.с. 223, 225, 227, 229, 231, 233, 235, 237, 241, 243, 245, 247, 249).

За таких умов надані позивачем докази щодо використання ТОВ «Система безпеки К» орендованого автомобіля для доставки товару (Т.5,а.с.175-177) у вказаних епізодах не пояснюють обставин, за яких ймовірна передача товару та підписання видаткової накладної відбулися у м. Кіровограді.

Викладені обставини у сукупності з виявленими відповідачем фактами щодо фіктивної діяльності спірних постачальників (ПП Глобал-торг, ПП Артсіті, ПП Віста Торг, ПП Інтеко Трейд, ТОВ Фірма Пром Інвест, ТОВ Спец-торг, ТОВ Бізпромсервіс, Т.5, а.с. 154-165) розцінюються судом як доказ безтоварності розглядуваних операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку ТОВ «Система безпеки К».

Підсумовуючи, суд робить висновок, що податковим органом правомірно, із дотриманням вимог підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, донараховано ТОВ Система Безпеки К податкові зобовязання з податку на додану вартість та податку на прибуток.

Викладене вище дає підстави для висновку й про обґрунтоване нарахування спірними податковими повідомленнями-рішеннями штрафних санкцій у розмірі та порядку, що визначені статтею 123 Податкового кодексу України (Т.1, а.с. 92, 93).

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно. У свою чергу, у межах принципу змагальності, установленого статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не довів суду обгрунтованості своїх вимог.

У звязку з ухваленням судового рішення на користь субєкта владних повноважень та відсутністю з його сторони документально підтверджених судових витрат, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відсутні правові підстави для застосування наслідків частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2