Справа № 338/662/15-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року Справа № 876/7325/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій з відмови в перерахунку призначеної пенсії та зобов'язання здійснити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні на пільгових умовах в півтора кратному розмірі загального стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та зобов'язання здійснити перерахунок його стажу роботи із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців за період роботи з 12.05.1980 року по 26.02.1991 року, з 27.02.1991 року по 15.08.1993 року, з 10.12.2000 року по 18.08.2010 року, а також просив зобовязати виплатити йому недоотримані кошти, починаючи з часу призначення пенсії.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог за період з лютого 2011 року по 04.11.2014 року залишено без розгляду.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2015 року позов задоволено. Зобовязано управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі провести з 05.11.2014 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 зарахувавши в пільговому обчисленні період роботи з 12.05.1980 року по 27.02.1982 року, з 17.03.1982 року по 31.12.1990 року, як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу. Вважає, що при ухваленні оскаржуваної постанови судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, а тому просить її скасувати та винести нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги аналогічно обґрунтуванням заперечень на позовні вимоги, зокрема просить врахувати, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року, таким чином розповсюдження пільг, щодо кратності зарахування стажу після 1991 року є безпідставними. Крім того, позивач не надав договір про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, або інші документи, які б засвідчували право позивача на пільги.

У відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, та згідно п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 12.05.1980 р. по 24.12.1980 р. - працював в Калуській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння Трест "Львовнефтегазорозведка" на посаді помічника бурильника і відряджений в Сургутську нафторозвідувальну експедицію (м.Сургут Сургутского района Тюменська область Ханти - Мансийский автономний округ); з 24.12.1980 р. по 27.02.1982 р. прийнятий переводом помічником бурильника в Сургутскую нафторозвідувальну експедицію м.Сургут Тюменська область (м. Сургут Сургутского района Ханти - Мансийский автономний округ); з 17.03.1982 р. по 30.09.1996 р. працював в Івано-франківському управлінні бурових робіт помічником бурильника вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру та на Україні з них: з 17.03.1982 р. по 26.02.1991 р. - робота вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), з 27.02.1991 р. по 14.08.1993 р. - робота вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), з 15.08.1993 р. по 30.09.1996 року робота на Україні; з 10.12.2000 р. по 05.04.2001 р. працював бурильником в ЗАТ "Спец УБР Туртас" в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Тюменська область Уватський район); з 06.04.2001 . по 06.01.2002 р. - працював бурильником в ОАО "Спец УБР" в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області); з 29.11.2002 р. по 15.07.2003 р. - працював машиністом бульдозера в ЗАТ «Учур» в районі Крайньої Півночі; з 02.06.2004 р. по 01.10.2004 . - робота на Україні; з 14.10.2004 р. по 09.06.2006 р. - працював в ТзОВ «Шамська нафтосервісна компанія» бурильником в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області); з 13.06.2006 р. по 30.06.2006 р. - працював бурильником в Нижневартовському філіалі ООО "Московская буровая компания" (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області); з 01.07.2006 р. по 31.05.2007 р., з 01.06.2007 року по 17.04.2008 р., з 28.04.2008 р. по 31.07.2008 р. - працював в Нижневартовському філіалі ТзОВ «ЗапСиббурнефть» вахтовим методом бурильником в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ-Югра Тюменської області);з 22.08.2008 р. по 26.12.2008 р. - працював в ЗАТ «Нижнєвартовськбурнефть» бурильником в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області); з 01.02.2009 р. по 05.04.2009 р., з 20.04.2009 р. по 26.01.2010 р. - працював в Нижнєвартовському філіалі ТзОВ «ЗапСиббурнефть» вахтовим методом бурильником в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ-Югра Тюменської області); з 07.06.2010 р. по 18.08.2010 р. - працював бурильником в ТзОВ «Буринженеринг» в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), що підтверджується довідками, що є в матеріалах пенсійної справи, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт №10 - 427 від 19.03.2015 р., архівною довідкою виданою адміністрацією міста Нижневартовськ від 03 вересня 2011 р. №П424, довідкою виданою ООО "Московская буровая компания Нижневартовский филиал" від 07 серпня 2008 р. №03-505, довідкою виданою ООО "ЗапСиббурнефть" Нижневартовский филиал від 07.08.2008 р. №03-506, довідкою виданою ООО "Буринженеринг" від 31.08.2010 р., які уточнюють особливий характер праці чи умови праці та трудовою книжкою.

Вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач не має правових підстав для зарахування в пільговому обчисленні періоду роботи позивача починаючи з 01.01.1991 року, оскільки абзац 1 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", передбачає пільгове зарахування стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року тільки за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген до 1 січня 1991 року. Отже, пільгове обчислення стажу роботи громадянам України, що працювали в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі з 01.01.1991 року не передбачено чинним законодавством України.

Також відсутні підстави для зарахування в пільговому обчисленні період роботи позивача з 28.02.1982 року по 16.03.1982 року як такий, що не підтверджений належними та допустимими доказами.

Поряд з тим, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за періоди його роботи з 12.05.1980 р. по 27.02.1982 р., з 17.03.1982 р. по 31.12.1990 р., оскільки з наданих ним документів в суду не виникло сумніву щодо факту роботи позивача в цей період в районі Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, користувався пільгами, передбаченими Указом від 10 лютого 1960 року.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції лише щодо підтвердження періоду роботи позивача з 12.05.1980 року по 27.02.1982 року в районах Крайньої Півночі та в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі та розповсюдження на нього пільг, передбачених Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі". Отже, суд правильно встановив, що відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у пільговому розрахунку стажу за цей період.

В частині задоволення позовних вимог за періоди роботи позивача з 17.03.1982 року по 31.12.1990 року суд апеляційної інстанції не погоджується та вважає в цій частині висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки такі не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (ст. 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

У наведеній довідці Прикарпатського управління бурових робіт №10-427 від 19.03.2015 року вказано, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась у режимі 15 робочих днів у місяць у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах по 12 годин за добу. До заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалися додаткові відпустки.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду України викладеній, зокрема, у постановах від 27.10.2015 року, від 02.12.2015 року, які у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України мають враховувати суди загальної юрисдикції під час застосування відповідних норм права.

Отже, в задоволеній частині позовних вимог про визнання неправомірною відмову відповідача та зобовязання його зарахувати в пільговому обчисленні періоди роботи з 17.03.1982 року по 31.12.1990 року необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції порушено норм матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає частковому скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківському області задовольнити частково.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2015 року у справі №338/662/15-а в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, зарахувавши в пільговому обчисленні період роботи з 17.03.1982 року по 31.12.1990 року як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців скасувати та в цій частині винести нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у цій частині.

В решті постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2015 року у справі №338/662/15-а залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_2