Справа № 2а-12243/11/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

в порядку письмового провадження

м. Київ

За позовом

Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Айрон консалт»

про

стягнення 750715,58 грн.

Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айрон консалт»заборгованості у розмірі 750715,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не сплачена заборгованість, тому позивач просить стягнути з відповідача заявлену суму на підставі рішення суду.

Відповідач заперечення проти позову не надав, докази належного повідомлення про розгляд справи знаходяться в матеріалах справи.

Справа вирішується на підставі наявних в ній доказів та матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення його представника, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

згідно облікової картки відповідача за останнім рахується заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 750715,58 грн.

Заявлена заборгованість виникла внаслідок наступного.

Згідно декларації № 431298 від 07.10.2010 відповідачем самостійно визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 202824,00 грн., яке самостійно ним не було сплачено.

Враховуючи, що станом на 07.10.2010 (дата проведення нарахованих сум по особовій картці платника) у ТОВ «АЙРОН КОНСАЛТ», існувала переплата по ПДВ в сумі 1000,00 грн., сформована внаслідок сплати підприємством поточних платежів, сума податкового боргу по податку на додану вартість станом на 07.10.2010 становила 201824,00 грн.

Згідно уточнюючого документу № 459496 від 01.08.2010 відповідачем самостійно визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 212965,00 грн., яке ним не сплачено.

Станом на 01.11.2010 підприємством самостійно сплачено суму в розмірі 340,00 грн., в зв'язку з чим податковим органом нараховано пеню в сумі 2.26 грн.

Станом на 02.11.2010 підприємством самостійно сплачено суму в розмірі 600,00 грн., в зв’язку в чим податковим органом нараховано пеню в сумі 3,96 грн.

Саном на 04.11.2010 підприємством самостійно сплачено суму в розмірі 200,00 грн., в зв'язку з чим податковим органом нараховано пеню в сумі 1,43 грн.

Станом на 11.11.2010 підприємством самостійно сплачено суму в розмірі 600,00 грн., в зв’язку з чим позивачем нараховано пеню в сумі 5,36 грн.

Станом на 23.11.2010 підприємством самостійно сплачено суму в розмірі 170,00 грн., в зв’язку з чим позивачем нараховано пеню в сумі 2,02 грн.

Станом на 24.11.2010 підприємством самостійно сплачено суму в розмірі 300,00 грн., в зв’язку з чим платнику податку нараховано пеню в сумі 3,67 грн.

Станом на 25.11.2010 підприємством самостійно сплачено суму в розмірі 900,00 грн., з огляду на що податковим органом нараховано пеню в сумі 11,25 грн.

Згідно декларації № 566417 від 26.11.2010 платником податку самостійно визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 156945,00 грн., яке ним не сплачено.

Станом на 30.11.2010 підприємством самостійно сплачено суму в розмірі 100,00 грн., з огляду на що йому нараховано пеню в сумі 1,38 грн.

Станом на 16.12.2010 підприємством самостійно сплачено суму в розмірі 810,00 грн., в зв’язку з чим йому нараховано пеню в сумі 14,46 грн.

Згідно декларації № 603719 від 24.12.2010 платником податку самостійно визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 183129,00 грн., яке ним самостійно не було сплачено.

Станом на 29.12.2010 підприємством самостійно сплачена сума в розмірі 100,00 грн., в зв'язку з чим податковим органом нараховано пеню в сумі 2,11 грн.

Станом на 11.01.2011 підприємством самостійно сплачено суму в розмірі 200,00 грн., в зв'язку з чим податковим органом нараховано пеню в сумі 4,84 грн.

Станом на 01.02.2011 підприємством відповідача самостійно сплачена сума 400,00 грн., з огляду на що податковим органом нараховано пеню в сумі 11,82 грн.

Таким чином станом на день подання позову сума узгодженого податкового зобов'язання становить 750715,58 грн.

На день розгляду справи заявлена до стягнення заборгованість відповідачем не сплачена, що останнім не спростовано.

Аналізуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України “Про систему оподаткування” (що діяв на час виникнення спірних правовідносин), платники податків зобов’язані, зокрема, сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Ненарахування та несплата податків з коштів (доходів), отриманих від здійснення господарської діяльності, є порушенням інтересів держави та суспільства.

Згідно ст. 2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” (що діяв на час спірних правовідносин), завданнями органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 N 2181-III, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, (Далі –Закон № 2181) є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Підпунктом 4.1.4. Закону № 2181 встановлено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

б) календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

в) календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

г) календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону № 2181 податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Пунктом 1.3 ст. 1 Закону № 2181 податковий борг (недоїмка) визначається як податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Підпунктом 4.1.1. пункту 4.1 статті 4 Закону 2181 встановлено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

п.п. 5.3.1 Закону № 2181 встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

пп. 5.2.2. Закону № 2181 встановлено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

Процедура адміністративного оскарження здійснюється тим контролюючим органом, який надіслав платнику податків податкове повідомлення, відповідно до своєї компетенції, визначеної цим Законом.

Згідно з пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181 узгоджена сума податкового зобов’язання, не сплачена платником податків у строки, визначені статтею 5 вказаного Закону, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідач не спростував жодних фактів з приводу необґрунтованості позовних вимог та жодних доказів про сплату узгоджених податкових зобов’язань не надав.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону № 2181 встановлено, що підставою для примусового стягнення активів платників податків в рахунок погашення його податкового боргу є виключно рішення суду.

Разом з тим, з 01.01.2011 Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В порядку пункту 20.1.18 статті 18 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заявленої заборгованості у розмірі 750715,58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити адміністративний позов повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В.Кротюк