Справа № 812/1560/15
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1560/15

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Михальченко Д.С.

та

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 № Ф-215-25,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Відповідач) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 № Ф-215-25.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

Позивач є фізичної особою-підприємцем, зареєстрована та перебуває на обліку в Рубіжанській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, є платником єдиного внеску на підставі статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2414-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2414-VI). Керуючись пунктом 9-4 Розділу VIII Закону № 2414-VI 06.11.2014 Позивачем до Відповідача направлено дві відповідні заяви: про повернення надміру та/або помилково сплаченої суми єдиного соціального внеску в період з 14.04.2014 по 05.11.2014; про звільнення від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закон № 2414-VI з 14.04.2015.

27.05.2015 отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 № Ф-215-25 на суму 2535,90 грн, яка була оскаржена. Вважає, що вимога сформована з порушенням Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, та Конституції України, через не проведення документальної перевірки, відповідно відсутності акту за її наслідками, неподання звітності платника єдиного внеску за 2015 рік. З посиланням Відповідача в рішенні від 15.10.2015 № 8583/99-99-10-01-07-25, яким вимогу про сплату боргу залишено без змін, на необхідність подачі заяви та сертифікату Торгово-промислової палати України, Позивач не погоджується, зазначає, що відповідну заяву до фіскального органу подала, а обов'язковість подачі сертифікату Торгово-промислової палати, на її думку, не знаходить своє підтвердження у чинному законодавстві і є вільним трактуванням законодавчих норм.

Просить скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 № Ф-215-25 на суму 2535,90 грн, сформовану Рубіжанською ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області.

Позивач в судовому засіданні доводи, зазначені в позовній заяви підтримала.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав заперечення проти адміністративного позову, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції послався на наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 протягом 2014 року та І кварталу 2015 року перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку і звітності відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 16.12.13.

Отже, відповідно до статей 4, 6 Закону № 2414-VI ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та несе обов'язки з нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску в установлені строки та в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, у зв'язку з несплатою позивачем єдиного соціального внеску ІV квартал 2014 року та за І квартал 2015 року, керуючись статтею 25 Закону № 2464-VI було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму 2535,90 грн.

Зазначена вимога була надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 25.05.2015 та, відповідно до поштового повідомлення, вручена особисто ОСОБА_1 27.05.2015 про що свідчить особистий підпис Позивача (а.с. 39).

Стосовно посилання позивача на проведення антитерористичної операції і поширення на неї положень пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-V зазначив, що його застосування можливе лише при наявності у сукупності наступних факторів: належність території здійснення підприємницької діяльності позивача до переліку, зазначеного у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»; наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції; подання заяви платника єдиного внеску до органу доходів і зборів за основним місцем обліку не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

В судове засідання представник відповідача не прибув, надав до суду клопотання від 02.02.2016 № 238-10-09 (а.с. 128), в якому просив розглянути справу без участі представника Рубіжанської ОДПІ.

З урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив розглядати справу за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов наступного.

Позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), зареєстрована як фізична особа підприємець 04 грудня 2013 року та є платником єдиного податку (а.с. 8, 9).

06.11.2014 Позивач звернулась до Відповідача із заявою від 06.11.2014 б/н про звільнення від виконання обовязків, визначених у статті 2 Закону України від 08.07.2010 № 2414-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2414), на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану та заявою від 06.11.2014 б/н про повернення надміру та/або помилково сплачену суму єдиного соціального внеску (а.с. 10, 40).

Листом від 11.11.2014 № 2697/1703/603 Відповідач повідомив Позивача про неможливість визначити чи розповсюджується дія Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на м. Рубіжне (а.с. 39).

Листом від 11.11.2014 № 2698/1703/603 Відповідач у відповідь на лист Позивача від 06.11.2014 б/н, про відсутність у Рубіжанської ОДПІ законних підстав для повернення сплачених зобовязань з єдиного соціального внеску (а.с. 41).

Зазначені листи надіслані Позивачу листом з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, та отримані останнім 15.12.2014 (а.с. 39).

Відповідно до вимог частини 4 статті 25 Закону № 2464 Позивачем на підставі облікових даних з картки особового рахунку страхувальника сформована вимога від 20.05.2015 № Ф-215-25 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 2535,90 грн (а.с. 11).

Вимога від 20.05.2015 № Ф-215-25 про сплату боргу (недоїмки) отримана відповідачем 27.05.2015, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 11, 36).

Зазначена вимога оскаржена Позивачем в адміністративному порядку та рішенням ГУ ДФС у Луганській області від 03.07.2015 № ФОП-35/12-32-10-04/08 скарга Позивача залишена без задоволення, а вимога Рубіжанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області від 20.05.2015 № Ф-215-25 без змін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Пунктом 3-1 частини 1 статті 1 Закону України від 08.07.2010 № 2414-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2414) визначено, що органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України № 2464 облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (частина 2 статті 5 Закону № 2464).

Відповідно до частини 11 статті 9 Закону № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Частиною 12 статті 9 Закону № 2464 встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Таким чином, відповідно до вимог Закону № 2464 ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець повинна нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі єдиний внесок.

Наряду з викладеним суд враховує наступне.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення прийнято Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669).

Відповідно до статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 передбачено внесення змін до деяких законів України.

Зокрема, частиною 4 статті 11 передбачено внесення змін до Закону № 2464, а саме Розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9.3 такого змісту:

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Згідно із статті 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Крім того, відповідно до статті 101 Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків» (далі Порядок № 577) документом - підставою для прийняття керівником (заступником керівника) контролюючого органу рішення про списання безнадійного боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), є відповідний сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, що засвідчує настання форс-мажорних обставин у податкових правовідносинах та використовується при списанні безнадійного податкового боргу відповідно до статті 101 Податкового кодексу України.

З наведеного можна зробити висновок, що саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обов'язків, передбачених частино 2 статті 6 Закону № 2464.

В свою чергу слід зазначити, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р» не регулює питання щодо умов та порядку сплати єдиного внеску. Зазначені правовідносини врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в силу п. 9.3 Розділу VIII якого, Позивач може бути звільнений від його сплати за умови дотримання відповідної процедури, - надання документу, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, а саме - є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачем відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України не отримувався, тобто форс-мажорні обставини не підтверджені.

До того ж Позивачем взагалі заперечується обов'язковість подачі сертифікату Торгово-промислової палати, оскільки на її думку, ця умова не знаходить своє підтвердження у чинному законодавстві і є вільним трактуванням законодавчих норм.

Дане твердження суперечить встановленому законодавчому порядку, оскільки наслідком звільнення платника від виконання обовязку є визнання недоїмки по сплати єдиного внеску безнадійним боргом та списання її відповідно до Порядку № 577, який передбачає прийняття рішення керівником контролюючого органу лише на підставі наявності сертифікату Торгово-промислової палати.

Тобто єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

З матеріалів справи встановлено, що Позивачем не коректно обрано спосіб захисту своїх прав, в супереч визначеному порядку за відсутності необхідних документів, визначених законом, Позивач зверталась із заявою про повернення надміру та/або помилково сплачену суму єдиного внеску (а.с. 40), що не передбачено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», замість встановленого законом порядку визнання недоїмки безнадійним боргом.

Щодо посилання Позивача на порушення підстав для формування вимоги від 20.05.2015 № Ф-215-25, суд зазначає, що пунктом 3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень, а пункт 4 зазначеної інструкції, на який посилається Позивач містить лише посилання на різні види вимог, які формуються окремо для юридичної особи та фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про правомірність дій Відповідача при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 № Ф-215-25, та відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

У звязку із відмовою в задоволені позову судові витрати зі сплати судового збору Позивачу не відшкодовуються.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 05 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО», ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2015 № Ф-215-25 відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 10 лютого 2016 року.

Суддя ОСОБА_2