Справа № 2а-5897/10
Суддя: Савічев В. О.
Дата ухвалення: 2010-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5897/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2010 року.

Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 розглянувши у приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_2 до юридичної особи управління Пенсійного фонду України Автозаводського району у м. Кременчук Полтавської області про визнання протиправної відмови у перерахунку пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом відповідно до якого просить суд винести постанову, якою визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці здійснити перерахунок та виплату його пенсії з 12 січня 2005 року в розмірах передбачених ст. 50, ч.4 ст. 54, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та відмову встановити йому пенсію у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та встановити щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на момент виплати, зобов'язати управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці перерахувати та виплатити йому пенсію з 12 січня 2005 року на підставі ст. 50, ч.4 ст. 54, ч3, ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і зобовязати встановити безстроково основну державну пенсію в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та зобовязати встановити безстроково щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; визнати за ним право з 12.01.2005 року отримувати безстроково основну державну пенсію у розмірі не менше 10 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на момент виплати та визнати право отримувати безстроково додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров»ю з 12.01.2005 року у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на момент виплати; відшкодувати позивачу інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсій за кожен календарний місяць, починаючи з 12 січня 2005 року, помножити на коефіцієнти інфляції за всі наступні місяці, по момент фактичної виплати, без врахування коефіцієнту за місяць, коли ця сума була повинна нарахована; сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, з розрахунку за кожен календарний місяць, починаючи з12 січня 2005 року.

Відповідач надіслав до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких в задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі у звязку з його безпідставністю та пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини приходжу до наступних висновків.

ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А №079664 від 11.02.1998 року та вкладкою №170452 від 04.03.1998 року до вказаного посвідчення. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_2 з 01.12.1997 року безстроково встановлено I групу інвалідності, що підтверджується посвідченням серії А №079664 від 11.02.1998 року та довідкою сер. МСЕ №000251 від 01.12.1997 року.

ОСОБА_2К перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчук та отримує пенсію по інвалідності І групи з 15.06.1998 року відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням заробітної плати за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 10.01.87 по 31.01.87 р.р.

30.10.2010 року позивач звернувся з письмовою заявою до управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області з вимогою на підставі ст. 50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановити йому основну державну пенсію у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та встановити йому щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком та виплатити йому недоплачену частину пенсії з січня 2005 року.

Відповідно до листа управління Пенсійного фонду Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області від 08.11.2010 року №467/Л-07 в задоволенні заяви позивача щодо перерахунку пенсії відмовлено.

Вказана відмова відповідача у перерахунку позивачу пенсії є протиправною, при цьому виходжу з наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає в себе право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров»я, соціального захисту визначені та закріплені в Законі України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава взяла на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобовязалася відшкодовувати її за: пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, останньому з 01 грудня 1997 року було встановлено І групу інвалідності безстроково і положеннями ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивача віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ч.1 ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам І групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, особам віднесеним до категорії 1, Згідно ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», тобто до 01.01.2008 року, визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по І групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком.

За конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не норми постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та норми постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року, які істотне звужують обсяг встановлених Законом прав позивача.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523.

Вказана Постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону, а норми постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та норми постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року,, яким встановлено розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, суперечить положенням статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Право вимоги щодо перерахунку пенсії у осіб постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС І категорії у розмірах кратних мінімальній пенсії за віком, визначеної відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виникло 12 січня 2005 року, тобто з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 23.12.2004 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 28 цього Закону. Перерахунок пенсії провадиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Статтю 42 доповнено частиною третьою згідно із Законом від 23.12.2004 року і цей закон набрав чинності 12.01.2005 року.

Залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму статтею 63 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", статтею 65 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" , статтею 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", статтею 58 Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», статтею 1 Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати ", статтею 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік», було встановлено мінімальний прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, яким визначається мінімальний розмір пенсії за віком із 1 січня 2005 року в розмірі 332 гривні, із 1 січня 2006 року в розмірі 350 гривень, із 1 квітня 2006 року в розмірі 359 гривень, із 1 жовтня 2006 року в розмірі 366 гривень, із 1 січня 2007 року - 380 гривень, із 1 квітня 2007 року - 406 гривень, із 1 жовтня 2007 411 гривень, із 1 січня 2008 року 470 гривень, із 1 квітня 2008 року 481 гривня, з 1 липня 2008 року 482 гривні, з 1 жовтня 2008 року 498 гривень, з 1 листопада 2009 року 573 гривні, із 1 січня 2010 року 695 гривень, з1 липня 2010 року 706 гривень, 1 липня 2010 року 709 гривень, з 1 жовтня 2010 року - 723 гривні. з 1 грудня 2010 року - 734 гривні.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в такій редакції: особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров»ю у розмірах: інвалідам І групи 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інвалідам ІІ групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» текст статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по І групі інвалідності 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, по ІІ групі інвалідності 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, по ІІІ групі інвалідності 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 1990 року та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження: по І групі інвалідності 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, по ІІ групі інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, по ІІІ групі інвалідності в розмірі 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності 130 процентів прожиткового мінімуму, по ІІ групі інвалідності 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, по ІІІ групі інвалідності 11 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, дітям-інвалідам 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

22 травня 2008 року Конституційним Судом України винесено рішення за номером 10-рп, яким визнано неконституційними положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим для виконання на всій території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що починаючи з 22 травня 2008 року відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами статтею 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла до 1 січня 2008 року.

Стосовно правомірності нарахування відповідачем основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю внаслідок Чорнобильської катастрофи позивачу ОСОБА_2 з 1 січня до 22 травня 2008 року, тобто до винесення Конституційним Судом України рішення про неконституційність положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», суд надає юридичну оцінку діям відповідача, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 22 Конституції України передбачено, що при прийняття нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Згідно правової позиції, яку висловив Конституційний Суд України у абзаці 1 пункту 5 мотивувальної частини рішення № 6-рп/2007, зупинення законом України про державний бюджет України дії інших законів щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України не відповідає положенням Конституції України.

Згідно правової позиції, яку висловив Пленум Верховного суду України в Постанові № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з принципу верховенства права, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві ОСОБА_2К .в період з 1 січня 2008 року по 21 травня 2008 року, застосуванню підлягають частина 1 статті 50 та частина 4 статті 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла до 1 січня 2008 року, а не положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими істотно звужено обсяг встановлених законом прав.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на частину 5 статті 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не було внесено обмежень до застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині розміру виплат.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2010 року №331 прийнятої на виконання Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік», зобов'язано Пенсійний Фонд України здійснити починаючи з 1 січня 2010 року перерахунок пенсій інвалідам виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

Таким чином, з 12.01.2005 року позивач має право на отримання основної державної пенсії у розмірі не менше, ніж 10 мінімальних пенсій за віком, що передбачено ч. 4 ст. 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та додаткової пенсії за шкоду здоров'ю з 12.01.2005 року в розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленому в ст. 50 Закону, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зважаючи на статус позивача, вимоги Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи суд вважає, що позивач має право з 12 січня 2005 року отримувати: державну пенсію - у розмірі не менше десяти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" станом на момент виплати, а також - додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю - у розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст..99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено шестимісячний строк, який якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач дізнався про порушення його прав та звернувся до суду з позовом в межах строку встановленого законодавством, а тому підстав для вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду не вбачається і порушене право підлягає захисту.

Що стосується вимог щодо зобовязання відшкодувати позивачу інфляційні втрати та сплатити 3% річних від простроченої суми, то суд не бачить підстав для задоволення даних позовних вимог.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, приходжу до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159 - 163, 167, 183 2, 256 КАС України, ст.46 Конституції України, ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.ст. 50, 54, 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України Автозаводського району у м.Кременчук Полтавської області про визнання протиправної відмови у перерахунку пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з 12 січня 2005 року в розмірах передбачених ст. 50, ч.4 ст. 54, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та визнати протиправною відмову встановити ОСОБА_2 пенсію у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та встановити щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на момент виплати.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію з 12 січня 2005 року на підставі ч.1 ст. 50, ч.4 ст. 54, ч.3, ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Визнати за ОСОБА_2 право з 12.01.2005 року отримувати безстроково основну державну пенсію у розмірі не менше 10 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на момент виплати та визнати право ОСОБА_2 отримувати безстроково додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю з 12.01.2005 року у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на момент виплати.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Постанова судді підлягає негайному виконанню.

Оскарження постанови судді не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводського районний суд м. Кременчука Полтавської області на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним подання копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: