Справа № 461/3508/13-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Справа № 876/11220/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Кузьмича С.М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 7 жовтня 2015 року по справі № 461/3508/13-а за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської Ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради за участю третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу Держземагентства у м. Львові Львівської області про скасування наказу та рішення,-

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2011 року позивач звернувся з адміністративним позовом до відповідачів, яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить скасувати наказ Департаменту землеустрою та планування забудови міста виконкому Львівської міської ради народних депутатів №164 від 30 березня 1998 року «Про передачу в приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки на вул.Карпатській,123 у м. Львові» та рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №258 від 24 квітня 1998 року «Про затвердження наказів Департаменту землеустрою та планування забудови міста щодо регулювання земельних відносин» в частині затвердження наказу Департаменту землеустрою та планування забудови міста №1654 від 164 від 30 березня 1998 року».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач проживає на ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до технічного паспорту її помешкання облаштоване двома виходами: перший парадний, другий вихід на земельну ділянку, який зєднує вул. Тарнавського із вулицею Карпатською, на якій впродовж багатьох років розташована господарська будівля (сарай), яким вона користується. Проте, ОСОБА_4, яка є власником будинку №23 на вул. Карпатській у м. Львові почала встановлювати огорожу, яка закриває вихід з квартири та прохід на вул. Карпатську, та до господарської споруди. ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0340 га на вул. Карпатській,23 у м. Львові відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Управлінням земельних ресурсів у м. Львові 28 серпня 2009 року, на підставі спадкування за її батьком ОСОБА_4, згідно з заповітом від 21 липня 2008 року. ОСОБА_4 став власником земельної ділянки в порядку приватизації згідно наказу Департаменту землеустрою та планування забудови міста №164 від 30 березня 1998 року, у звязку із чим було виготовлено та зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю №221 від 20 жовтня 1998 року. Вважає. що наказ Департаменту землеустрою та планування забудови міста є незаконним, оскільки винесений з порушенням вимог чинного на той час законодавства, а саме наказ прийнятий без наявності необхідних та достатніх документів, що підтверджують розмір земельної ділянки чи передачу її у користування заявнику та рішення про передачу у власність земельної ділянки могло бути прийняте виключно ухвалою Львівської міської ради, а не наказом Департаменту землеустрою та планування забудови міста.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 7 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

З таким рішенням суду не погодився позивач. Подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що оскарженими рішеннями порушено, діючий на момент прийняття таких рішень, порядок передачі земельної ділянки у власність, а відтак такі рішення підлягають скасуванню.

Оскільки в справі відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в порядку передбаченому статтею 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого Львівським обласним державним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 15серпня 1997 року, будинок з приналежними до нього будівлями, спорудами, який розташований у м.Львові на вул.Карпатській, 23 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_4

29 вересня 1997 року ОСОБА_4, звернувся з заявою на імя директора Департаменту землеустрою та планування забудови міста, якою просить передати йому безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 315 м2 на вул. Карпатській, 23 у м. Львові для обслуговування будинку який належить йому на праві приватної власності.

Наказом Департаменту землеустрою та планування забудови міста №164 від 30 березня 1998 року, вирішено: надану в користування земельну ділянку, площею 340 м2 передати безоплатно в приватну власність ОСОБА_4 для обслуговування житлового будинку №23 на вул. Карпатській у м. Львові, який належить йому на праві приватної власності, а земельну ділянку заїзд площею 373,5 м2 залишити в спільному користуванні мешканців будинку №17, 19, 21, 23 на вул. Карпатській. Гр. ОСОБА_4 через спеціалізовану землевпорядну організацію забезпечити виготовлення документації для видачі Державного акта на право приватної власності на землю і встановлення меж ділянки в натурі. Львівському міському управлінню земельних ресурсів зареєструвати державний акт на право власності на землю. Землевласнику забезпечити цілодобовий доступ до існуючих на території ділянки інженерних мереж для їх ремонту, обслуговування, дотримуватись правил використання земель в охоронній зоні міста і не чинити перешкод при будівництві нових. Наказ затвердити рішенням виконкому Львівської міської ради.

Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про затвердження наказів департаменту землеустрою та планування забудови міста щодо регулювання земельних відносин» №258 від 24 квітня 1998 року, затверджено накази Департаменту землеустрою та планування забудови міста, які видані у 1998 році: №126, 127, 129, 131-155, 159- 171, 173-177, 179, 180, 182, 185-194, 196-204, 207, 208, 210.

Відповідно до додатку до рішення виконкому №258 від 24 квітня 1998 року, до затвердження виконкомом підлягає зокрема і наказ департаменту землеустрою та планування забудови міста №164 від 30 березня 1998 року «Про передачу в приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки на вул. Карпатській,23 у м. Львові».

Ухвалою Львівської міської ради №39 від 23 липня 1998 року Про регулювання земельних відносин у м. Львові, Львівська міська рада вирішила: Делегувати департаменту землеустрою та планування забудови міста виконавчого комітету Львівської міської ради такі повноваження з питань регулювання земельних відносин за попереднім погодженням з постійною комісією землекористування, будівництва та архітектури: передача громадянам України у приватну власність земельних ділянок для обслуговування власних будинків, ведення садівництва, городництва, обслуговування власних гаражів; надання земельних ділянок для спорудження індивідуальних житлових будників за рахунок вилучення частини земельних ділянок фізичних осіб - землекористувачів при їх згоді; надання земельних ділянок у постійне користування юридичним особам для обслуговування існуючих будівель і споруд, які є їхньою власністю, у межах раніше наданих ділянок; зміна меж існуючих земельних ділянок відповідно до фактичного використаним на підставі матеріалів інвентаризації землі; надання земельних ділянок у короткотермінову оренду та тимчасове користування ( до 3-х років ) без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень; продовження терміну дії користування земельною ділянкою, наданою в тимчасове користування па новий термін; зміна функціонального призначення земельної ділянки, згідно з висновками головного управління архітектури і містобудування та постійної депутатської комісії землекористування будівництва і архітектури; розширення раніше наданих ділянок за попереднім погодженням відповідних служб; накази департаменту землеустрою та планування забудови міста і питань перелічених в пунктах 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 затверджуються згідно з регламентом на найближчій сесії міської ради.

12 серпня 1998 року інженер землевпорядник Львівського міського управління земельних ресурсів склав акт про те, що 12 серпня 1998 року, згідно проекту відводу земельної ділянки, здійснив винос на місцевості меж земельної ділянки ОСОБА_4 для обслуговування житлового будинку розташованої на вул. Карпатській, 23 і по рішенню Львівської міської ради №258 від 24 вересня 1998 року передано вказану земельну ділянку в користування ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 липня 2008 року, ОСОБА_2 від ОСОБА_4 отримала у спадок земельну ділянку площею 0,0340 га, яка розташована в місті Львові на вул..Карпатській,23, передану для обслуговування житлового будинку, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 20 жовтня 1998 року.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Управлінням земельних ресурсів у м. Львові 28 серпня 2009 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, розташованої на вул. Карпатській, 23 у м. Львові, площею 0,0340 га, із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку.

Предметом позову у даній справі є скасування наказу Департаменту землеустрою та планування забудови міста виконкому Львівської міської ради народних депутатів №164 від 30 березня 1998 року «Про передачу в приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки на вул.Карпатській,123 у м. Львові» та рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №258 від 24 квітня 1998 року «Про затвердження наказів Департаменту землеустрою та планування забудови міста щодо регулювання земельних відносин» в частині затвердження наказу Департаменту землеустрою та планування забудови міста №1654 від 164 від 30 березня 1998 року».

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у період виникнення спірних правовідносин земельні відносини у м. Львові були врегульовані відповідно до рішення Львівської міської ради від 1 березня 1996 року № 94 «Про розмежування повноважень між виконавчими комітетом, головою виконкому, департаментами і районними адміністраціями», згідно з пунктом 6.1 якого визначено, що до повноважень Департаменту землеустрою і планування забудови міста Львівської міської ради віднесено вирішення питання передачі громадянам у приватну власність раніше наданих земельних ділянок згідно норм Земельного кодексу України, що затверджується рішенням міськвиконкому чи ради (вирішення вказаного питання делегувалось Виконавчому комітету Львівської міської ради за рішеннями Львівської міської ради - Ухвала Львівської міської ради від 11 вересня 1992 року «Про делегування повноважень з питань землекористування виконкому Львівської міської ради народних депутатів», Ухвала Львівської міської ради від 29 вересня 1994 року «Про делегування повноважень з питань землекористування виконавчому комітету Львівської міської ради народних депутатів»). Таким чином, під час видачі первинного державного акту на право власності на землю на ім'я ОСОБА_4 орган місцевого самоврядування діяв відповідно до вказаного порядку, а тому немає підстав для визнання його у судовому порядку недійсним із зазначених у позовній заяві.

Крім того з аналізу технічної документації на виготовлення оспорюваних державних актів на право власності на земельну ділянку на вул. Карпатській, 23 зрозуміло, що під час їх видачі були погоджені межі спірної земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, що стверджується актом встановлення і узгодження меж земельної ділянки громадянина від 7 квітня 1998 року.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати на положення пункту 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 1 березня 2013 року земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Відповідно до частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Оскільки порядок набуття права приватної власності на земельну ділянку регулюється нормами цивільного і земельного законодавства, дана справа не є публічно-правовим спором, а отже, й не підлягає вирішенню у відповідності з нормами КАС України.

Відповідно до статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155, 157 цього кодексу.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки спірні правовідносини не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, то ухвалу суду першої інстанції слід скасувати і провадження у справі закрити.

Керуючись статтями 157, 195, 197, 198, 203, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 7 жовтня 2015 року по справі № 461/3508/13-а скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

ОСОБА_5