Справа № 348/1009/14-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Київ К/800/63649/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ТОВ «Струмок» на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ТОВ «Струмок» до Назавизівської сільської ради Надвірняського району Івано-Франківської області про визнання неправомірною бездіяльності,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправним і скасування рішення Назавизівської сільської ради №10-27/2014 від 07 лютого 2014 року «Про внесення змін і доповнень до договору від 18 червня 2012 року на виконання робіт на об'єкті «Регулювання і розчистка русла р. Бистриця в районі с. Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області» та визнання неправомірною бездіяльності посадових осіб Назавизівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області.

В обґрунтування позову зазначив, що 18 червня 2012 року з позивачем було укладено договір на проведення руслоочисних та русло регулювальних робіт. Рішенням Назавизівської сільської ради №10-27/2014 від 07 лютого 2014 року про внесення змін і доповнень до договору від 18 червня 2012 року було заборонено ТОВ «Струмок» проводити роботи по регулюванню, розчистці та вибиранню гравійно-піщаної суміші на даному об'єкті до прийняття відповідного рішення сесією сільської ради. Вважаючи таку заборону робіт неправомірною та порушенням порядку анулювання дозволу, позивач оскаржив її до суду.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2014 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року провадження у справі закрито. Суди дійшли висновку що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарсько-процесуального судочинства.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому послався на помилковість висновків судів про закриття провадження у справі.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд дійшли правильного висновку, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач діяв як учасник договірних правовідносин, а також те, що за змістом ст. 12 ГПК України та ст. 15 ЦПК України спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні договорів розглядаються в порядку господарського чи цивільного судочинства, в залежності від суб'єктного складу учасників.

Враховуючи наведене, суди дійшли правильного висновку, що позов, предметом якого є виконання договору на проведення руслоочисних та русло регулювальних робіт, не може бути розглянуто за правилами КАС.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ТОВ «Струмок» - залишити без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є. Донець