Справа № 2а-946/11/1370
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Справа № 2а-946/11/1370

12 год. 09 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Приймак С.І.,

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова до ОСОБА_3 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів.

Суть справи.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/48881/14 від 28.10.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 04.12.2015 року вищевказану справу прийнято до провадження.

У судовому засіданні 02.02.2016 року на підставі ст. 55 КАС України допущено заміну позивача на його процесуального правонаступника, а саме: Державну податкову інспекцію у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до листа львівського ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області № 9/2074 від 31.08.2010 року повідомлено, що відповідач зареєструвала 15.12.2009 року автомобіль марки VOLKSWAGEN (д.н.з. НОМЕР_1) 2000 р.в. та 19.09.2009 року автомобіль марки VOLKSWAGEN (д.н.з. НОМЕР_2) 2001 р.в. оскільки відповідач є платником податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації в України відтак зобовязана сплатити податок з власників транспортних засобів до бюджету Залізничного району м. Львова всього 49220,00 грн. В результаті, відповідачем вказаний борг не сплачено, вжиті контролюючим органом заходи не мали позитивних результатів, що мало наслідком звернення позивача із означеним позовом до суду.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив такий задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив. Зазначив, що позивачем не надано доказів з вини ОСОБА_4, ні фактів вчинення саме ним дій, спрямованих на незаконну реєстрацію транспортних засобів. Крім того ствердив, що згідно з вироком Шевченківського районного суду № 1-233/11 від 01.07.2013 року встановлено, що податок з власників транспортних засобів на загальну суму 49220,00 грн., який позивач просить стягнути з ОСОБА_3, не надійшов до місцевого бюджету Залізничного району з вини засудженого ОСОБА_5 З врахуванням вищевикладеного, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Заступником голови ДПА у Львівській області 28.04.2010 року скеровано запит № 9504//10/17-108/174 щодо надання інформації про проведення першої реєстрації автомобілів ввезених на територію України.

31.08.2010 року Львівським ВРЕР ДАІ Управління Державтоінспекції ГУ МВС України у львівській області надано відповідь про фізичних осіб, яким впродовж 2008-2010 років здійснювалась перша реєстрація вантажних автомобілів в Україні та сплата податку стосовно яких підлягає перевірці /а.с.5/.

Так серед таких осіб зазначено ОСОБА_3, за якою зареєстровано транспортні засоби: 15.12.2009 року VOLKSWAGEN Т4 (№ кузова WV1ZZZ70ZYH124Є48), ВС3266АР; 19.09.2009 року VOLKSWAGEN Т4 (№ кузова WV1ZZZ70ZYH003935), ВС30138СА /а.с.6/.

Згідно з вказаною інформацією сума податку що підлягала сплаті становила 24610,00 грн. за кожен автомобіль, фактична сума ПТЗ, сплачена платником згідно даних облікових реєстрів податкового органу: сплата відсутня.

Згідно з розрахунком суми податку, що підлягає сплаті з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу загальна сума податкової заборгованості ОСОБА_3 становить 49220,00 грн. /а.с.7/.

Згідно з довідкою № 30607/9/19-023/1626 від 09.11.2010 року ДПІ у Залізничному районі повідомило про ненадходження вказаних коштів до бюджету залізничного району від відповідача /а.с.8/.

Крім того, на запрошення позивачем відповідача для дачі пояснень, ОСОБА_3 не зявилася /а.с.9/

Оскільки, вищевказані кошти не надійшли до бюджету, Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова звернулася із відповідним позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності Податкового кодексу України, тобто до 01.01.2011 року, то до таких слід застосовувати положення наступних Законів: Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,Про систему оподаткування, Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (втратили чинність) у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників визначаються Законом України Про систему оподаткування № 1251-XII від 25.06.1991 року (далі Закон України № 1251).

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1251 під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Згідно зі ст. 14 Закону України № 1251 до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами (ст. 20 Закону України № 1251).

Податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах встановлюється Законом України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів № 1963-XII від 11.12.1991 року в редакції чинній на момент спірних правовідносин (далі Закон України № 1963).

Згідно зі ст. 1 Закону України № 1963 платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст. 2 цього ж Закону об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі.

Перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу (ст. 3 Закону України № 1963).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України № 1963 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами (ч. 6 ст. 5 Закону України № 1963).

Сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників (ч.5 ст. 6 Закону України № 1963).

Відповідно до ст. 7 Закону України № 1963 у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України № 2542-III від 21.06.2001 року (втратив чинність) податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

З врахуванням вищевикладеного, проведенню державної реєстрації транспортного засобу обовязково передує попередня сплата за нього податку з власників транспортних засобів.

Реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку тягне за собою відповідальність посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які здійснили таку реєстрацію.

Тому, відсутність надходження податку в дохід бюджету не є підставою для стягнення їх з відповідача.

Відповідно до ч. 1 п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМ України № 1371 (далі - Порядок), державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Згідно з ч. 4 п. 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом МВС № 379 (далі - Інструкція) встановлено, що працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.

Згідно п. 3.11. Інструкції після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕП ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції для проведення реєстрації транспортного засобу посадовими особами РЕП ДАІ приймаються до розгляду письмові заяви власників транспортного засобу.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції особа власника транспортного засобу або уповноваженої ним особи встановлюється на підставі паспорта громадянина України або іншого документа, що його замінює.

Представником відповідача в судовому засіданні надано пояснення, що ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_6 а пізніше ОСОБА_7 та надала таким доручення на купівлю за кордоном автомобіля, його розмитнення та реєстрацію. Відповідач не була присутньою при проведенні реєстрації вказаних транспортних засобів, однак вказані особи запевнити ОСОБА_3, що всі необхідні дії для реєстрації транспортного засобу виконано в повному обсязі. Однак, їй згодом стало відомо про зловживання службовим становищем працівниками Львівського ВРЕР ДАІ, та щодо яких порушено кримінальні справи.

Судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що 01.07.2013 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено вирок в кримінальній справі № 1-233/11 по обвинуваченню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що раніше працював на посаді начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 365 КК України (номер судового рішення в Єдиному реєстрі судових рішень 33195653); вирок набрав законної сили.

Як пояснив представник відповідача, злочинні дії вказаної особи не були повязаними з реєстрацією автомашин на ОСОБА_3 та не поступленням коштів до бюджету. В той же час, стосовно фахівця, який проводив реєстрацію транспортних засобів, щодо яких виникли спірні правовідносини, відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю в діях складу злочину. Тобто, начальник ВРЕР та спеціаліст виконали усі дії щодо реєстрації транспортних засобів.

З кримінальної справи № 181-0311 постановою виділено в окреме провадження кримінальну справу стосовно працівників банку та невстановлених осіб осіб, в т.ч. Львівського ВРЕР які привласнили кошти одержані як податок з власників транспортних засобів при першій реєстрації транспортного засобу. Станом на момент розгляду адміністративної справи рішення у вказаній кримінальній справі не прийнято.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2. ст. 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд акцентує увагу на практиці Європейського суду з прав людини.

У справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …. адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржувані рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

В той же час, позивачем у процесі розгляду адміністративної справи не наведено жодних обєктивних доводів щодо наявності в діях відповідача ознак неправомірності, як і не доведено правомірності донарахування йому суми податку з власників транспортних засобів.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати зі сторін не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 08.02.2015року.

Суддя Кравців О.Р.