Справа № 527/2846/15-а
Суддя: Левицька Т. В.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/2846/15-а
провадження № 2-а/527/10/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретарі Папенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта міліції інспектора ВДАІ Якимівського РВ МВС України ОСОБА_2, Якимівського відділу поліції головного управління національної поліції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови серії ПС2 № 508017 від 05.09.2015 року в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до лейтенанта міліції інспектора ВДАІ Якимівського РВ МВС України ОСОБА_2, Якимівського відділу поліції головного управління національної поліції у Запорізькій області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та скасування постанови серія ПС2 № 508017 від 05.09.2015 року по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05.09.2015 року інспектором ВДАІ ОСОБА_2 в його присутності протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на місці не виносилися про що він ніде не розписувався. При зупинці автомобіля, яким він керував. Жодних доказів, що підтверджують факт вчинення ним порушення ПДР в протоколі та постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, свідки не були присутні. Крім цього, при розгляді справи про адміністративне правопорушення названий працівник ДАІ порушив вимоги ст. 268 КУпАП, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою. Вважає дану постанову незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Оскільки про наявність даної постанови він дізнався лише 02.12.2015 року, коли одержав постанову державного виконавця відділу ДВС Глобинського РУЮ про відкриття виконавчого провадження, вважає, що строк оскарження постанови пропущено з поважної причини, а тому просить поновити пропущений строк звернення до суду .

До судового засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідачі інспектор ВДАІ Якимівського РВ МВС України ОСОБА_2 та представник Якимівського відділу поліції головного управління національної поліції у Запорізькій області у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно п. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд вважає, що справу можливо вирішувати на підставі наявних у ній доказів, за відсутності відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Стосовно вимог позивача щодо поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.288 КпАП України постанову органу, посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями встановленими цим Кодексом.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. (ч.2 ст.99 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.3 ст.99 КАС України).

Згідно ст. 289 КпАП України каргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.І ст.102 КАС України).

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

Враховуючи те, що позивач дізнався про наявність даної постанови лише 02.12.2015 року, коли одержав постанову державного виконавця відділу ДВС Глобинського РУЮ про відкриття виконавчого провадження,чим порушено вимоги ст. 285 ч. 1 КпАП України, оскільки відповідач повинен був надіслати порушнику копію постанови протягом трьох днів з дня її винесення, суд вважає, що строк оскарження, передбачений ст. 289 КпАП України пропущений з поважних причин і його слід поновити.

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача ОСОБА_1 інспектором Якимівського РВ МВС України ОСОБА_2 05.09.2015 року було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої 05.09.2015 року о 08 год. 58 хв. в селі Шелюги, 19 км а/д Якимівка-Кирилівка, позивач, керуючи автомобілем AUDIO-10, державний номерний знак НОМЕР_1 рухався із швидкістю 96 км/год, чим перевищив швидкість на 36 км/год. Дане порушення було зафіксовано за допомогою радіолокаційного вимірювача швидкості руху «Візир0812469», згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно зі ст. 19 Конституції України постає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставах, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. Судячи зі змісту постанови, фіксація проведена приладом «Візир». Проте, зазначений пристрій не може відноситись до вказаних законом спеціальних технічних засобів, які працюють в автоматичному режимі. Фотофіксація вказаним пристроєм може здійснюватись лише за допомогою безпосереднього втручання особи, яка повинна провести його налаштування, наведення на конкретний автомобіль та сам фотознімок.

При цьому, порядок дій співробітників ДПС встановлюється Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1111 від 13.11.2006 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2006 року за № 1243/13117.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» з метою захисту інформації, яка є власністю держави, або інформації з обмеженим доступом (до якої відноситься і інформація, отримана за допомогою приладу «Візир») вимога щодо захисту якої встановлена законом, повинні використовуватися засоби захисту інформації, які мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері технічного та/або криптографічного захисту інформації (далі -КСЗІ) з підтвердженою відповідністю. Підтвердження відповідності здійснюється за результатами державної експертизи в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» на Держспецзв'язок покладається обов'язок щодо організації та координації разом з центральним органом виконавчої влади у сфері стандартизації, метрології та сертифікації робіт з проведення сертифікації засобів криптографічного та технічного захисту інформації, а також організації та проведення державної експертизи у сфері криптографічного то технічного захисту інформації.

Тобто, перед застосуванням на території України прилад «Візир» повинен був пройти державну експертизу в Держслужбі спецзв'язку і захисту інформації України.

Матеріали справи не містять та суду не надано експертного висновку або сертифіката відповідності приладу «Візир».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, підписи та пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 відсутні. В порушення вимог ст. 251 КУпАП інспектором Якимівського РВ МВС України не були встановлені та опитані свідки, які б могли підтвердити факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Пункт 1.6 Розпорядження МВС України № 466 від 21.05.2009 року «Про організацію роботи підрозділів ДАІ» зазначає «Виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР України (фото, - відеоматеріалів, показів свідків тощо). Жодного з цих доказів при розгляді адміністративної справи відносно позивача не має.

Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 185 від 22.02.2001 року зазначає: «У випадках, передбачених КпАП України, до протоколу вносяться прізвища, імя та по батькові двох свідків правопорушення, адреси їх місця проживання, а також ставляться підписи свідків».

Пунктом 24 Постанови ПВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КпАП України. Зокрема, у постанові потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, винесеній відносно позивача, відсутні докази порушення ним правил дорожнього руху.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень субєкту владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Частиною четвертою даної статті Закону передбачено, що субєкт владних повноважень зобовязаний надати суду всі документи і матеріали, які у нього маються і можуть бути використані, як докази по справі. З вказаної норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, їм була направлена позовна заява з пропозицією надати відзив на позовну заяву та докази, які підтверджують факт скоєння правопорушення, але жодних доказів надано не було.

Докази того, що позивачем було перевищено встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на тридцять шість кілометрів на годину, в матеріалах справи відсутні (відповідачами під час розгляду справи у суді не надано матеріалів адміністративної справи, носія з записом відео фіксації правопорушення, а також інших доказів того, що саме позивач 05.09.2015 року о 08 год. 58 хв. в селі Шелюги 19 км а/д Якимівка-Кирилівка, керуючи автомобілем AUDIO-10, державний номерний знак НОМЕР_1рухався із швидкістю 96 км/год, чим перевищив швидкість на 36 км/год).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає не доведеною винність позивача у скоєнні правопорушення, вказаного в постанові по справі про адміністративне правопорушення, тому адміністративний позов в частині скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 14-1, 280 КпАП України, ст. ст. 10, 69-71, 158-163, 167 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1строк звернення до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 508017 від 05 вересня 2015 року, винесену інспектором ВДАІ Якимівського РВ МВС України лейтенантом міліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень визнати протиправною та скасувати.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Т.В. Левицька