Справа № 2-а-7508/11/1470
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 р.Справа № 2-а-7508/11/1470

Категорія:8.1.1Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м. Миколаєві на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2011 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м. Миколаєві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2011 року №, -

встановиЛА:

12 жовтня 2011 року, товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" (далі - ТОВ СП "НІБУЛОН", позивач) звернулось до суду із позовом про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення від 13.05.2011р. № Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві (далі - СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві, відповідач), яким відповідач зменшив позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 11047943,49 грн. за серпень 2008р. - грудень 2010р., визначив податкове зобов'язання в сумі 2630994,41 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 1973245,81 грн.

Податкове повідомлення - рішення прийняте на підставі акта СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві від 26.04.2011р. №503/40/14291113 про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ СП „НІБУЛОН" з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ під час відображення операцій з ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Свроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро-Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка" по звітним деклараціям з ПДВ за липень 2008р. - грудень 2010 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне:

- Закон України "Про податок на додану вартість" визначає зв'язок права на податковий кредит та отримання відшкодування ПДВ з бюджету з взаємовідносинами між позивачем та його першими контрагентами та не залежить від дій суб'єктів господарської діяльності за другими, третіми та іншими ланцюгами;

- у разі невиконання контрагентами платника податків зобов'язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для них. Зазначена обставина не може бути підставою для позбавлення добросовісного платника податків права

на його відшкодування у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальне підтвердження розміру податкового кредиту;

- Законом України "Про податок на додану вартість" не передбачена відповідальність платника податків за дії інших платників, в тому числі підприємств, установ, організацій, СПД - фізичних осіб, з якими позивач взагалі не мав господарських відносин;

- у позивача в наявності всі первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які повною мірою підтверджують проведення господарських операцій з першими прямими контрагентами, в тому числі факти сплати ПДВ в ціні придбання товарів (послуг), реальність переміщення сільськогосподарської продукції від постачальників до позивача та подальшу реалізацію сільськогосподарської продукції на експорт, а також надання послуг з перевезення та ремонту;

- відповідачем при проведенні позапланових виїзних перевірок ТОВ СП „НІБУЛОН" по кожному періоду, в якому у позивача виникало право на податковий кредит та право на бюджетне відшкодування перевірялись всі вищезазначені документи бухгалтерського та податкового обліку, порушень чинного законодавства податковою інспекцією встановлено та виявлено не було;

- відповідачем не доведено, що в результаті укладання між позивачем та його контрагентами і виконання договорів з додатками було порушено публічний порядок, встановлений в державі;

- укладені між ТОВ СП "НІБУЛОН" та його контрагентами договори з додатками не були ані удаваними, ані фіктивними, мають економічний ефект, є реальними, виконані в повному обсязі, відповідають положенням цивільного, господарського та податкового законодавства;

- вчинені позивачем господарські операції спричинили реальні зміни майнового стану ТОВ СП "НІБУЛОН" як платника податків;

- Закон України „Про систему оподаткування" для платників податків не передбачає обов'язку та не надає права вимагати від інших платників податків будь - які відомості щодо здійснення господарської діяльності, зазначене право надано саме контролюючим органам, в т.ч. податковій інспекції;

- Закон України „Про податок на додану вартість" не передбачає обов'язку або права одного платника податків контролювати показники податкової звітності по ПДВ іншого платника податків;

- на час укладання та виконання договорів з додатками прямих контрагентів було включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та вони мали свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість;

- органами державної податкової служби не прийнято заходів щодо забезпечення стягнення до Державного бюджету України сум бюджетної заборгованості з ПДВ;

- в акті невиїзної документальної перевірки вказується на привласнення окремими СПД, що беруть участь у ланцюгах поставок, бюджетних коштів в розмірі сум сплаченого у складі ціни товару ПДВ, невключення зазначених сум до податкових зобов'язань з ПДВ, наявність у них ознак фіктивності або наміру щодо ухилення від сплати податків. При цьому податковою інспекцією не зазначається та не надано ані про постанов про порушення кримінальних справ за ознаками ст.ст. 191, 205, 212 Кримінального кодексу України, ані вироків суду з таких справ, які набрали законної сили;

- не можна вважати достовірними та належними доказами дані Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та інших баз (систем) даних, адміністрування яких здійснюється державною податковою службою;

- невиїзна документальна перевірка проведена з порушенням 30-ти денного строку для її проведення, визначеного п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість";

- відповідач не є міжрайонною або об'єднаною спеціалізованою державною податковою інспекцією та не може здійснювати згідно Закону України "Про державну

податкову службу в Україні" функцій контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів.

Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з наступних підстав.

- наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України "Про податок на додану вартість" необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема, виданих податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування ПДВ, якщо відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій, або якщо угоди, результати яких відобразились в податковому обліку збільшенням податкового кредиту, є нікчемними в силу спрямованості на порушення публічного порядку, зокрема, на незаконне заволодіння майном держави (відшкодування ПДВ);

- право на нарахування податкового кредиту, крім наявності належним чином оформленої податкової накладної, обумовлюється наявністю ще й такої обставини, як реальність факту придбання платником податку товарів;

- протягом перевіряємого періоду суб'єкти господарської діяльності та ТОВ СП "НІБУЛОН" обмінювались документами на товари, зокрема, сільськогосподарську продукцію. Зазначені документи виписувались без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкта оподаткування, несплати податків, в зв'язку з чим дії ТОВ СП "НІБУЛОН" призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України;

- за наведених обставин наявність у ТОВ СП "НІБУЛОН" належно оформлених документів, необхідних відповідно до Законів України "Про оподаткування прибутку підприємств", "Про податок на додану вартість" для віднесення певних сум до валових витрат та податкового кредиту, зокрема виданих підприємствами - контрагентами видаткових, податкових, товарно - транспортних накладних, не є підставою для формування податкового кредиту та відшкодування ПДВ, оскільки відомості, які містяться в таких документах, є недостовірними;

- заходи щодо забезпечення стягнення відповідних сум до державного бюджету, анулювання свідоцтв про реєстрацію платників ПДВ, подання позовів щодо скасування свідоцтв про державну реєстрацію, реалізація права податкової застави та звернення на стягнення активів суб'єктів господарювання здійснюється органами державної податкової служби саме за місцем їх реєстрації;

- матеріали перевірки ґрунтуються на отриманих СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві актів перевірок контрагентів ТОВ СП "НІБУЛОН", а в разі встановлення в них порушень контрагентами ТОВ СП "НБІБУЛОН" своїх податкових зобов'язань, приписів господарського та цивільного законодавства (моральних засад), угоди на реалізацію товару на адресу ТОВ СП "НІБУЛОН" мають протиправний характер;

- в позові відсутнє посилання на офіційно отриману інформацію, згідно якої можна стверджувати, що Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України не отримала сертифікату (атестату) відповідності або позитивного експертного висновку за результатами державної експертизи;

- факт недекларування постачальниками позивача ПДВ, отриманого від останнього в складі ціни за продану продукцію або зменшення ними суми зобов'язань з ПДВ сумою податкового кредиту, який не відповідає податковим зобов'язанням їх постачальників, свідчить про спрямованість всіх укладених угод на порушення публічного порядку, зокрема, по причині того, що ці угоди направлені на незаконне заволодіння майном держави, а тому ці угоди є нікчемними і не можуть породжувати жодних наслідків.

Суд першої інстанції своєю постановою від 23 грудня 2011 року позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві від 13.05.2011 року №.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.04.2011р. СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві проведена невиїзна документальна перевірка ТОВ СП „НІБУЛОН" з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ під час відображення операцій з ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Свроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро-Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка" по звітним деклараціям з ПДВ за липень 2008р. - грудень 2010 року. За результатами невиїзної документальної перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві складено акт від 26.04.2011р. №503/40/14291113.

В висновках акта невиїзної документальної перевірки на сторінках 72-75 СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві встановлено, що:

1. На порушення п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 статті 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість" зі змінами та доповненнями завищено податковий кредит на суму 13 537 871,68, грн..

2. На порушення п.п.7.2.1 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.2 п.7.7 статті 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість" зі змінами та доповненнями, п.п.5.12.2, 5.12.3, 5.12.4 п.5 Порядку заповнення декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.97р. №166 (у редакції наказу ДПА України від 17.03.08р. №159), в результаті чого підприємством завищено бюджетне відшкодування на суму 11 047 943,49 грн.

3. Перевіркою встановлено відсутність поставок товарів, робіт, послуг та укладання угод з метою настання реальних наслідків. В зв'язку з тим, що угоди поставки є нікчемними, нікчемний правочин є недійсним в силу закону, такий нікчемний правочин не створює інших юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, у результаті порушення контрагентами ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Євроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро - Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка" своїх податкових зобов'язань, приписів господарського та цивільного законодавства (моральних засад), угоди, укладені з ТОВ СП „НІБУЛОН" на реалізацію товару на адресу останнього, мають протиправний характер. А такий правочин, в наслідок якого неправомірно віднесений ПДВ до складу податкового кредиту ТОВ СП „НІБУЛОН" по суті спрямований на незаконне заволодіння майном держави, суперечить інтересам держави і суспільства, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною 2 статті 228 Цивільного кодексу є нікчемним.

Крім того, неможливість реального здійснення ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Євроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро - Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка" вказаних операцій з урахуванням часу, кількості працівників на підприємстві, тобто відсутність необхідних умов для досягнення відповідних результатів економічної діяльності в силу відсутності управлінського та технічного персоналу, основних засобів, складських приміщень та транспортних засобів свідчить про відсутність у зазначених підприємств адміністративно - господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань.

Вищевикладене свідчить про відсутність у ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Євроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро - Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка" адміністративно господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по укладеним угодам та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань. Останнє, в свою чергу, свідчить про відсутність у них наміру створення правових наслідків. Тобто, такі угоди носять фіктивний характер".

ТОВ СП "НІБУЛОН" діяло без належної обачності і йому мало бути відомо про фактичний та адміністративно - майновий стан ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Євроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро - Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка", умови ведення цими підприємствами господарської діяльності та порушення, які ними допускались.

ТОВ СП "НІБУЛОН" до СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві подані заперечення від 28.04.2011р. №4408/12-27. СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві рішенням, оформленим листом від 12.05.2011р. №2200/10/40-029 про розгляд заперечень, відмовила в перегляді висновків акта перевірки від 26.04.2011р. №503/40/14291113.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві на підставі акта невиїзної документальної перевірки від 26.04.2011р. №503/40/14291113 прийняте податкове повідомлення - рішення від 13.05.2011р. №, яким згідно з п.20.1.4 п.20.1 ст20, п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, п.79.2 ст79 Податкового кодексу України та згідно з п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України за встановлені порушення п.п.7.2.1 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ,п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" зі змінами та доповненнями, п.п.5.12.2, 5.12.3, 5.12.4 п.5 Порядку заповнення декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.97 №166 (у редакції наказу ДПА України від 17.03.08 №159) підприємству зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 11 047 943,49 грн. (в т.ч. за серпень 2008р. - 2 673,80 грн., вересень 2008р. - 16 215,73 грн., жовтень 2008р. - 84 850,17 грн., листопад 2008р. - 45 012,12 грн., грудень 2008р. - 52 403,48 грн., січень 2009р. - 55 900,79 грн., лютий 2009р. - 180 369,86 грн., березень 2009р. - 149 172,46 грн., квітень 2009р. - 363 246,38 грн., травень 2009р. - 119 859,04 грн., липень 2009р. - 108 968,42 грн., серпень 2009р. - 66 292,65 грн., вересень 2009р. - 75 526,09 грн., листопад 2009р. - 335 832,23 грн., грудень 2009р. - 193 112,59 грн., січень 2010р. - 44 044,90 грн., лютий 2010р. - 65 764,33 грн., березень 2010р. - 745,85 грн., квітень 2010р. - 877 102,59 грн., травень 2010р. - 160 456,11 грн., червень 2010р. - 116 550,24 грн., липень 2010р. - 285 350,94 грн., серпень 2010р. - 1 462 543,78 грн., вересень 2010р. - 99 205,88 грн., жовтень 2010р. - 342 560,93 грн., листопад 2010р. -4 705 150,77 грн., грудень 2010р.- 1 039 031,36 грн.).

Як зазначено в податковому повідомленні - рішенні, у зв'язку з тим, що заявлені до відшкодування суми ПДВ на момент перевірки підприємству відшкодовано в розмірі 2 630 994,41 грн., відповідно до абз. 6 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями ТОВ СП „НІБУЛОН" визначено податкове зобов'язання з ПДВ та зобов'язано сплатити суму податку у розмірі 2 630 994,41 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 1 973 245,81 грн.

ТОВ СП "НІБУЛОН" 25.05.2011р. до ДПА у Миколаївській області подана скарга від 24.05.2011р. №5561/01-27 на податкове повідомлення - рішення від 13.05.2011р. №. Рішенням ДПА у Миколаївській області від 20.07.2011р. №1924/10/25-014 про результати розгляду скарги скаргу генерального директора ТОВ СП "НІБУЛОН" залишено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві від 13.05.2011р. № залишено без змін.

Позивачем 29.07.2011р. до Державної податкової служби України направлена повторна скарга від 28.07.2011р. №7950/01-27 на податкове повідомлення - рішення СДПІ по

роботі з ВПП у м. Миколаєві від 13.05.2011р. № та рішення ДПА у Миколаївській області від 20.07.2011р. №1924/10/25-014 про результати розгляду скарги. Рішенням ДПС України від 29.09.2011р. №2662/6/10-2115 податкове повідомлення - рішення від 13.05.2011р. № та рішення ДПА у Миколаївській області від 20.07.2011р. №1924/10/25-014 залишені без змін, а скарга ТОВ СП "НІБУЛОН" без задоволення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України встановлюється система оподаткування, податки і збори.

Згідно положень Закону України „Про податок на додану вартість", в тому числі тих, про порушення яких з боку ТОВ СП „НІБУЛОН" зазначає СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві в акті невиїзної документальної перевірки від 26.04.2011р. №503/40/14291113 та податковому повідомленні - рішенні від 13.05.2011р. №, вбачається наступне.

Пунктом 1.7 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість" визначено податковий кредит як суму, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначене згідно із цим законом. Пункт 1.8 ст.1 цього Закону встановлює, що бюджетним відшкодуванням є сума, яка підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим законом.

В підпункті 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" наводиться перелік позицій, які повинна містити податкова накладна при її заповненні.

Згідно до п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно до норми підпункту 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" суми податку, які підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт , послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

В свою чергу п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції до 16.06.2010р.) встановлює, якщо у наступному податковому періоді сума,- розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З 16.06.2010р. підпункт 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" діяв в наступній редакції та визначав, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду;

залишок від'ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах;

залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

З системного аналізу вищезазначених положень Закону України "Про податок на додану вартість" вбачається, що законодавець чітко визначає зв'язок права на отримання податкового кредиту та отримання відшкодування з бюджету з взаємовідносинами між підприємством - платником, яке має право на отримання відшкодування ПДВ з бюджету, та його першим контрагентом.

Закон України "Про податок на додану вартість" не передбачає відповідальності платника податків за дії інших платників, в тому числі підприємств, установ, організацій, СПД - фізичних осіб, з якими ТОВ СП „НІБУЛОН" взагалі не мало господарських відносин.

Крім того, суд зазначає, що для відшкодування з бюджету податку на додану вартість ЗУ „Про податок на додану вартість" не передбачає обов'язкової умови фактичного надходження цих сум до бюджету. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов'язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього. Зазначена обставина не може бути підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на його відшкодування у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Колегія суддів на підставі представлених та проаналізованих доказів господарської діяльності ТОВ СП «НІБУЛОН»приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі діючого законодавства правильно зроблено висновок про те, що позивачем при здійсненні господарських операції порушень податкового законодавства не встановлено.

Право ТОВ СП «НІБУЛОН»на бюджетне відшкодування та податковий кредит підтверджується договорами поставки, договорами з надання послуг перевезення, договорами з надання послуг з ремонту сільськогосподарської техніки, витягами реєстру отриманих та виданих податкових накладних, податковими накладними, видаткові накладні, платіжними дорученнями.

Договори складського зберігання зерна, складські квитанції, товарно-транспортні накладні, доручення на відвантаження експортних вантажів, вантажно-митні декларації свідчать про реальність господарської діяльності ТОВ СП «НІБУЛОН».

Згідно ч. І ст.16 та ч. І ст.20 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003р. №755-ІУ (із змінами і доповненнями) з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців створено Єдиний державний реєстр, відомості з якого є відкритими і загальнодоступними.

Відповідно до ст.18 цього Закону якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Статтею 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Крім того, згідно ст.59 Господарського кодексу України припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим кодексом, - за рішенням суду. Суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності.

На момент укладання договорів, додатків до них та їх виконання ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Євроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро - Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка" були зареєстровані, не припинені та не виключені з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, що підтверджується витягами та довідками.

У пункті 1.3 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" платника податку визначено як особу, яка згідно із цим законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особою, яка імпортує товари на митну територію України. Перелік осіб, які можуть бути платниками податку на додану вартість, визначено в ст.2 Закону України "Про податок на додану вартість". А в п.10.1 ст.10 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено осіб, відповідальних за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету.

Згідно з п.10.2 ст.10 Закону України №168/97-ВР платники податку, визначені у підпунктах „а", „в", „г", „д" п.10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Виходячи з норм діючого законодавства несплата податку прямими контрагентами ТОВ СП „НІБУЛОН" або їх контрагентами за ланцюгом в разі фактичного здійснення господарських операцій по поставці продукції, наданню послуг, проведенню розрахунків за них не впливає на формування податкового кредиту ТОВ СП "НІБУЛОН" та суму його бюджетного відшкодування.

З матеріалів справи колегія судді приходить до висновку, що ТОВ СП "НІБУЛОН" в повному обсязі перерахувало на користь контрагентів грошові кошти за поставлений товар (виконані роботи, надані послуги), в тому числі в ціні придбання і податок на додану вартість, що підтверджується рахунками на оплату та платіжними дорученнями. Тому відповідальність за його внесення (перерахування) до бюджету у разі позитивного значення повинні нести саме контрагенти ТОВ СП "НІБУЛОН".

Відповідно до пункту 25 „Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість", затвердженого наказом ДПА України від 01.03.2000р. №79 (із змінами і доповненнями) (яке діяло на момент проведення розрахунків з постачальником), реєстрація платників податку на додану вартість діє до дати анулювання, яке відбувається у випадках, визначених п.9.8 ст.9 Закону України „Про податок на додану вартість". Анулювання реєстрації здійснюється шляхом анулювання Свідоцтва та виключення платника податку на додану вартість з Реєстру.

В матеріалах справи міститься копії свідоцтв про реєстрацію ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Євроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро - Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка" платниками податку на додану вартість. Будь - яких посилань та доказів, які б підтверджували факт виключення контрагентів з реєстру платників ПДВ СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві наведено та надано не було.

За таких обставин суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що ТОВ СП „НІБУЛОН" та ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Євроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан - Агро", ТОВ "Агро-Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка" мали господарську правосуб'єктність, а саме визнану державою за певним суб'єктом господарювання можливість бути суб'єктом прав (мати і здійснювати господарські права та обов'язки, відповідати за їх належне виконання й мати юридичну можливість захищати свої права та законні інтереси від можливих порушень). Вищезазначені контрагенти ТОВ СП „НІБУЛОН" перебували на податковому обліку як платники ПДВ та, як наслідок, мали право на виписку та видачу ТОВ СП „НІБУЛОН" податкових накладних.

Закон України „Про систему оподаткування" від 25.06.1991р. №1251-XII (із змінами і доповненнями) для платників податків статтею 9 не передбачає обов'язку, а статтею 10 не надає права вимагати від інших платників податків будь - які відомості щодо здійснення господарської діяльності (в тому числі відносно реєстрації в якості платника податків, ведення регістрів податкового та бухгалтерського обліку, подання звітності, сплати податків до бюджету та інше).

Закон України „Про податок на додану вартість" не передбачає обов'язку або права одного платника податків контролювати показники податкової звітності по ПДВ або сплату ПДВ до бюджету іншими платниками податків. Зазначені обов'язки згідно Закону України „Про систему оподаткування", Закону України „Про державну податкову службу в Україні" та Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ покладені саме на органи державної податкової служби.

Пунктом 11 ст.11 ЗУ „Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. №509- XII (із змінами і доповненнями) встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановленому законами України мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законодавством. З цього приводу спеціальним законом з питань оподаткування , який зокрема установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) є Закон України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-111 (із змінами і доповненнями). Зазначений нормативно - правовий акт передбачає наступні можливості контролюючих органів:

- визначення суми податкового зобов'язання, нарахування пені та застосування штрафних (фінансових) санкцій (ст.ст.4, 16, 17);

- право податкової застави на активи платника податків, що має податковий борг, та продаж активів, які перебувають у податковій заставі (ст.ст. 8, 10);

- звернення стягнення на активи платника податків в рахунок його податкового боргу в судовому порядку.

Крім того, після 01.01.2011р. набрали чинності положення Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ, які визначають право органів державної податкової служби щодо: визначення сум податкових та грошових зобов'язань (ст.54);

- податкової застави на майно платника податків та продажу майна, що перебуває у податковій заставі (ст.ст. 88, 89, 95);

- застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та нарахування пені (ст.ст. 109 -132).

Зазначені можливості органами державної податкової служби реалізовані не були, жодного з доказів вчинення зазначених заходів органами державної податкової служби відповідачем надано не було.

З метою погашення податкових зобов'язань або податкового боргу контролюючими органами в повній мірі не були застосовані судові процедури, визначені Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З вищезазначеним висновком суд першої інстанції колегія суддів погоджується і вважає, їх такими, що ґрунтуються на діючому законодавстві.

В свою чергу, бездіяльність органів державної податкової служби призводить до порушення прав та законних інтересів ТОВ СП „НІБУЛОН", яке згідно до положень та вимог законодавства України має всі законні права на податковий кредит та своєчасне отримання з Державного бюджету України бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №12 "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України", під публічним порядком у цьому та інших випадках належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Як зазначено в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК:

правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК).

Таким чином, під правочин, що порушує публічний порядок, підпадає правочин, що спрямований (вчиняється з умислом) на порушення публічних нормативно - правових актів: Конституції України, валютного, митного, податкового, антимонопольного та іншого публічно - правового законодавства, у якому закріплені основи державного ладу, політичної системи, економічної безпеки держави, і у той же час є злочином. Це, зокрема, правочин, що спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина; незаконне відчуження або користування об'єктами права власності українського народу; правочин, спрямований на незаконний обіг вилучених з вільного обігу предметів або предметів, обіг яких обмежено; правочин, вчинений з метою порушення антимонопольного законодавства та спрямований на зайняття забороненими видами господарської діяльності, а також інші, спрямовані на порушення публічно - правових нормативних актів.

Таким чином, визначенню правочину як такого, що порушує публічний порядок, повинен передувати вирок суду про притягнення учасника (учасників) такого правочину до кримінальної відповідальності, який набрав чинності. А відповідно до ст.62 Конституції України належним доказом наявності умислу та вини особи у вчиненні злочину може бути лише обвинувальний вирок суду.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві не наведено та не надано вироки судів з кримінальних справ відносно притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб по розрахункам між ТОВ СП "НІБУЛОН" та ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Євроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро - Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка".

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що податковою інспекцією не доведено, що угоди, укладені між позивачем та ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки-С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД- ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Євроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро-Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка" спрямовані на порушення публічного порядку, порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Відсутні також підстави вважати, що укладені правочини суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою приховання сплати податків третіх осіб, отримання податкової вигоди та в силу ст.ст. 203, 215, 228 Цивільного кодексу України є нікчемними.

Зазначені договори з додатками не були ані удаваними, ані фіктивними, мають економічний ефект, що підтверджується первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. В акті невиїзної документальної перевірки податковою інспекцією не наведені докази та факти, які свідчили б про те, що зміст договорів з додатками не відповідає дійсним намірам сторін, та що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначених договорів.

Зміст укладених ТОВ СП "НІБУЛОН" правочинів не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особи, які вчинили ці правочини, мають необхідний обсяг цивільної дієздатності та спеціальної податкової правосуб'єктності. Волевиявлення учасників правочинів було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Правочини вчинені у формі, встановленій законом, і спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Витрати, які враховані ТОВ СП "НІБУЛОН" для визначення об'єкта оподаткування, визначені на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат.

Придбані (отримані) у вказаних суб'єктів господарювання товари (послуги) в подальшому використані позивачем в оподатковуваних операціях у межах його господарської діяльності як платника податку.

Отже, ТОВ СП "НІБУЛОН" дотримано таку необхідну умову для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість, як факт придбання товарів із метою їх використання в господарській діяльності.

Укладені ТОВ СП "НІБУЛОН" з контрагентами ТОВ "Агроникс-М", ПП фірма "Истоки - С", ТОВ "АГРО-ТА", ФГ "Давос", ПП "Ространсагро", ПП "Благодатне", ПП "НікЮТАС", ТОВ "Укрфорвард", ТОВ "Інтер Інвест-Агро-сервіс", СГД-ФО ОСОБА_5, ПП "Компаніагротрейд", ТзОВ "Євроопт ЛТД", ТОВ "Шер К", ТОВ "Ватикан-Агро", ТОВ "Агро - Грейн", ТОВ "Ковальзернотрейд", ТОВ "Українська зернова логістична компанія", ПП "Аліка" договори є реальними, такими, що виконані в повному обсязі та відповідають вимогам цивільного, господарського та податкового законодавства.

В акті невиїзної документальної перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві як на доказ посилається на інформацію, отриману за результатами використання Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

Судом першої інстанції дано оцінку посиланню податкового органу, що при проведені перевірки враховувалась інформація розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, передбачено Методичні рекомендації затверджені наказом Державної податкової адміністрації України від 18.04.2008р. №266.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційних системах" інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом (до якої відноситься і інформація, що міститься у Системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та в базах даних податкової звітності) повинна оброблятися в автоматизованій системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації (КСЗІ) з підтвердженою відповідністю. Для створення комплексної системи захисту інформації, яка є власністю держави, або інформації з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом, використовуються засоби захисту інформації, які мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері технічного та/або криптографічного захисту інформації.

Тобто перед застосуванням на території України органами державної податкової служби України Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та бази даних податкової служби повинні мати комплексні системи захисту інформації що мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері технічного та/або криптографічного захисту інформації Держслужби спецзв'язку і захисту інформації України.

Дані щодо податкової звітності та погашення податкових зобов'язань ТОВ СП «НІБУЛОН»зберігаються та обробляються вказаними вище системами (Базами), а вказана інформація є конфіденційною.

Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України не проводились державні експертизи у сфері технічного та/або криптографічного захисту інформації щодо комплексних систем захисту інформації в Системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та інших базах (системах) даних, адміністрування яких здійснюється державною податковою службою;

Державною службою спеціального зв'язку і захисту інформації України не видавались сертифікати (атестати) відповідності або позитивні експертні висновки за результатами таких державних експертиз.

Зазначене підтверджується листом від 11.07.2011р. №08/4-1727 Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не можна вважати достовірними та належними доказами дані Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та інших баз (систем) даних, адміністрування яких здійснюється державною податковою службою.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що застосовані до ТОВ СП „НІБУЛОН" штрафні (фінансові) санкції (штраф), передбачені абзацам 6 п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України не відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки контролюючим органом жодним чином не доведено фактів порушення ТОВ СП „НІБУЛОН" норм податкового законодавства, які б могли стати підставою для застосування до підприємства зазначених санкцій.

Згідно підпункту 7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" (норми, яка діяла у звітних періодах липень 2008р. - грудень 2010р.) встановлено, що протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірки заявлених у ній даних.

Разом з кожною із декларацій з липня 2008 року по грудень 2010 року, визначених в акті невиїзної перевірки, до податкового органу надано додаток №5 - розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

Невиїзна документальна перевірка ТОВ СП „НІБУЛОН" проведена 26.04.2011р. ( стор 2 акта від 26.04.2011р. №503/40/14291113), тобто з порушенням 30-ти денного строку для її проведення. А частиною 3 ст.70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії. Так, у постановах від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, від 01.06.2010р. у справі №21-573во10 та від 31.01.2011р. у справі №21- 47а10 Верховний Суд України дійшов висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, зазначена позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009р. в пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

У відповідності з висновком Комітету з питань фінансів, банківської діяльності, податкової та митної політики Верховної Ради України, викладеним в роз'ясненні від 26.05.2011р. №04-39/10-494, відносно того, що для отримання права на декларування бюджетного відшкодування платнику необхідно підтвердити право на податковий кредит та факт оплати постачальнику придбаного товару. А враховуючи те, що Законом України "Про податок на додану вартість" не було встановлено солідарної відповідальності платників при визначенні сум до сплати в бюджет і бюджетному відшкодуванню, не сплата податку на додану вартість до бюджету постачальником товарів не може бути підставою для не підтвердження бюджетного відшкодування для отримувача таких товарів.

Відповідно до ч.6 ст.19 Господарського кодексу України від 16.01.2003р. №436-ІУ (із змінами та доповненнями) органи державної влади і посадові особи зобов'язані здійснювати інспектування та перевірки діяльності суб'єктів господарювання неупереджено, об'єктивно і

оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб'єктів господарювання.

Згідно з ст.3 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. №509-ХІІ (із змінами і доповненнями) органи державної податкової служби у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно - правовими актами органів державної влади, а також рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань оподаткування, виданими у межах їх повноважень.

Пунктом 1 ст.10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. №509-ХІІ (із змінами і доповненнями) передбачено, що функції здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів покладені лише на міжрайонні та об'єднані спеціалізовані державні податкові інспекції. Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві не є міжрайонною або об'єднаною спеціалізованою державною податковою інспекцією та не може здійснювати згідно вищезазначеного нормативно - правового акту функцій контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зафіксоване СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві в акті невиїзної документальної перевірки від 26.04.2011р. №503/40/14291113 та податковому повідомленні рішенні від 13.05.2011р. № порушення положень п.п.7.2.1 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість" зі змінами та доповненнями та п.п.5.12.2, 5.12.3, 5.12.4 п.5 Порядку заповнення декларації декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.97р. №166 (у редакції наказу ДПА України від 17.03.08р. №159) не відповідає дійсним обставинам; СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві при проведенні невиїзної документальної перевірки вийшла за межі своєї компетенції, встановленої законом; податкове повідомлення - рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві від 13.05.2011р. № суперечить вимогам чинного законодавства України та підлягає визнанню протиправним і скасуванню, а позов задоволенню повністю.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м. Миколаєві, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2011 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон»до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в м. Миколаєві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2011 року №, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3