Справа № 826/3774/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/44550/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Корінець Ю.О.,

за участю:

представника позивача Чорного О.А.,

представника Міністерства економічного

розвитку і торгівлі України Базюнь Ю.О.,

представника Публічного акціонерного товариства

«Державний експортно-імпортний банк України» Липської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Селтон» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селтон» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Селтон» (надалі - позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (надалі - Міністерство, відповідач), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства, оформлене листом №4122-09/89 від 12 лютого 2014 року щодо відмови у наданні висновку про продовження строків по імпортним операціям за зовнішньоекономічним контрактом № 22 від 26 вересня 2013 року, укладеним між компанією WeldlogicEuropeLtd (Об'єднане Королівство Великобританії) та Товариством (надалі - Контракт);

- зобов'язати відповідача розглянути лист Товариства щодо надання висновку про продовження строків по імпортним операціям за Контрактом.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив оскаржені судові рішення скасувати, ухваливши нове, яким позовні вимоги Товариства задовольнити.

Відповідач надіслав заперечення на касаційну скаргу Товариства. Вказав, що на підставі наданих Товариством документів Міністерство не мало можливості встановити, що товар, який поставляється, є складним технічним виробом, а операції щодо його поставки є операціями з поставки складних технічних виробів, що виключає можливість надання висновку про продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями за Контрактом. Враховуючи вищезазначене, просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі також - Банк) надіслав до суду письмові пояснення. Зазначив, що реєстр митних декларацій, який свідчить про ввезення на територію України продукції за Контрактом до граничного строку розрахунків (13 січня 2014 року) до Банку не надходив, висновок Міністерства щодо продовження строків розрахунків позивача за Контрактом до Банку не надано. У зв'язку з цим Банк як агент валютного контролю включив зазначену операцію до Звіту про резидентів - суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, які перевищили встановлені законодавством терміни розрахунків за експортними, імпортними операціями, станом на 1 лютого 2014 року. Відтак, просив суд врахувати викладене при розгляді касаційної скарги Товариства.

Заслухавши доповідь судді, представників позивача, відповідача, третьої особи, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 вересня 2013 року між позивачем та компанією WeldlogicEuropeLtd (Об'єднане Королівство Великобританії) укладено контракт № 22 на поставку обладнання на загальну суму 500 000,00 дол. США.

15 жовтня 2013 року, згідно умов Контракту, Товариством був перерахований авансовий платіж в сумі 16 861,25 дол. США.

У зв'язку з невчасною поставкою фірмою-нерезидентом товару, позивач листом № 431 від 16 січня 2014 року звернувся до Міністерства щодо надання висновку про продовження строків відстрочки по імпортним операціям за зовнішньоекономічними операціями, що здійснюються відповідно до Контракту. До даного листа позивачем додано наступні документи:

інвойс W6292 від 1 жовтня 2013 року

контракт поставки

переклад інвойсу

платіжне доручення № 55 від 15 жовтня 2013 року

інвойс № 1310940 від 7 жовтня 2013 року

контракт поставки TOPAS № 23 від 3 жовтня 2013 року

переклад інвойсу

платіжне доручення № 56 від 17 жовтня 2013 року

свідоцтво про державну реєстрацію Товариства.

Листом від 12 лютого 2014 року № 4122-09/89 відповідач повідомив Товариство, що за наданим пакетом документів неможливо визначити кінцевий термін поставки товару, так як положення розділу 3, щодо термінів поставки Контракту суперечать положенням інвойсу до Контракту, у зв'язку з чим зазначено, що у разі надання додаткових документів - Міністерство розгляне можливість надання висновку.

Не погоджуючись із відмовою Міністерства, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що оскаржуване рішення є таким, що прийняте з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для його скасування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із даним висновком судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції від 4 липня 2013 року, що була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення; надалі - Закон № 185/94-ВР) передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Так, правлінням Національного банку України 16 листопада 2012 року прийнято постанову № 475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», якою встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону № 185/94-ВР, повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

З матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2013 року Товариство здійснило авансовий платіж за Контрактом. Встановлений законодавством 90-денний строк для здійснення розрахунку за товар закінчився 13 січня 2014 року, а позивач звернувся до Міністерства із відповідним листом 16 січня 2014 року.

Таким чином, Товариство звернулось до відповідача із листом щодо продовження строку для здійснення розрахунку за Контрактом після спливу встановленого законодавством строку.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 185/94-ВР строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

Частиною другою статті 6 Закону № 185/94-ВР передбачено, що порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

2 грудня 2007 року постановою Кабінету Міністрів України N 1409 було затверджено Порядок продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2 Порядку до операцій, що здійснюються резидентами, належать, зокрема, імпортні операції з поставки устаткування частинами або складних технічних виробів, що потребують установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення їх у дію на місці експлуатації, а також з поставки складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів. Зазначені операції відносяться до договорів поставки складних технічних виробів.

Відповідно до пункту 4 Порядку для одержання висновку резидент подає до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України такі документи:

1) складений у довільній формі лист-звернення, що містить дані про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення, із зазначенням суми заборгованості та обґрунтуванням необхідності продовження встановленого строку на певний період;

2) засвідчені в установленому порядку:

- копія зовнішньоекономічного договору (контракту), в якому зазначаються адреса та банківські реквізити іноземних контрагентів. Якщо договір укладено іноземною мовою, заявник додає його переклад на українську мову;

- копії документів, що підтверджують здійснення зовнішньоекономічної операції, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, вантажних митних декларацій, коносамента, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг).

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України розглядає подані резидентом документи протягом 10 робочих днів після їх реєстрації і видає висновок або письмово відмовляє у його видачі із зазначенням підстави.

Відповідно до підпунктів 3.1., 3.2. параграфу 3 Контракту обладнання виготовляється та пред'являється Продавцем Покупцеві для випробувань протягом 23 тижнів, з дати оплати авансу у відповідності з параграфом 4 цього контракту;

Обладнання доставляється Продавцем Покупцю протягом 3 тижнів з дати отримання позитивного акцепту від Покупця за результатами тестування. Покупець повідомляє Продавцю адресу доставки обладнання додатково під час оформлення позитивного акцепту за результатами тестування. Дострокова поставка допускається.

Часткова відвантаження не допускається. Згідно параграфа 4 оплата за товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця і відповідно до умов, зазначених в рахунок-фактурах. Платежі за цим контрактом здійснюються Покупцем окремо за кожну партію відповідно з доданими рахунок-фактурами на рахунок Продавця.

Згідно з проформою інвойсу № 22 від 26 вересня 2013 року оплата товару здійснюється наступним чином:

35 % суми сплачується разом із замовленням;

55% суми перед забіром вантажу;

20% суми - протягом 30 днів після забору продукції;

Відвантаження товару - 20-22 тижня після отримання передоплати.

З вищенаведеного вбачається, що Положення розділу 3 Контракту, щодо термінів поставки, суперечить положенням проформи інвойсу W 6292, що унеможливлює встановити кінцевий термін поставки товару, адже не вбачається жодних посилань на встановлення саме інвойсами умов оплати та поставки на кожну окрему партію товару.

Окрім того, позивач у своїй касаційній скарзі наголошував на тому, що обладнання, яке поставлялось є технічно складним, поставці товару передує його випробування, а для безпосереднього випробування обладнання також потрібен певний проміжок часу, строк якого сторонами не обумовлений. Однак, строк випробування в подальшому впливає на загальний строк поставки такого обладнання.

Виходячи з вищезазначеної проформи інвойсу, максимальний термін виготовлення та транспортування товару становить 154 дні.

Згідно з пунктом 2 Порядку, до операцій, що здійснюються резидентами, належать, зокрема, імпортні операції з поставки устаткування частинами або складних технічних виробів, що потребують установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення їх у дію на місці експлуатації, а також з поставки складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів. Зазначені операції відносяться до договорів поставки складних технічних виробів.

Наведене вказує на те, що даний товар не є складним технічним виробом, так як термін виготовлення та транспортування товару не перевищує 180 днів.

Отже, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, колегія суддів зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись стаття ми 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Селтон» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.