Справа № 2а-349/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2016 р. м. Київ К/800/33272/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Ганнусівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, третя особа - ОСОБА_5 про визнання частково недійсними рішень ради за касаційними скаргами ОСОБА_5 та Ганнусівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (далі - Ганнусівська сільська рада) на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року ОСОБА_4 в Тисменицькому районному суді Івано-Франківської області пред'явила позов до Ганнусівської сільської ради, ОСОБА_5 про визнання частково недійсними рішень ради.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2011 року змінено процесуальний статус відповідача ОСОБА_5, та визнано його третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

ОСОБА_4 позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Ганнусівської сільської ради від 21 серпня 2007 року їй надано дозвіл на складання технічної документації з земельно-кадастрової інвентаризації та виготовлення документів, що посвідчують право власності на землю в кількості 0,68 га.

Оскаржуваним рішенням Ганнусівської сільської ради від 19 серпня 2008 року внесено зміни у попереднє рішення ради від 21 серпня 2007 року у частині надання їй дозволу на приватизацію 0,60 га землі для ведення особистого селянського господарства, яким її фактично позбавлено права на приватизацію земельної ділянки.

Незважаючи на те, що вона постійно та законно користувалась земельними ділянками, призначеними для ведення особистого селянського господарства, уточненими площами 0,2890 га та 0,2936 га, Ганнусівська сільська рада оскаржуваним рішенням від 17 грудня 2008 року земельну ділянку площею 0,2890 га передала у приватну власність її колишньому чоловікові ОСОБА_5

Просила визнати незаконними та скасувати рішення Ганнусівської сільської ради від 19 серпня 2008 року № 158 у частині внесення змін до рішення від 21 серпня 2007 року № 83 про надання дозволу ОСОБА_4 на приватизацію земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та рішення від 17 грудня 2008 року № 189 у частині затвердження ОСОБА_5 уточнених площ з видачі державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,2890 га в урочищі "Оболонь" в с. Ганнусівка Тисьменецького району Івано-Франківської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2011 року, залишеною без зміни ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними та скасовано рішення Ганнусівської сільської ради:до рішення від 21 серпня 2007 року № 83 щодо надання дозволу ОСОБА_4 на приватизацію земельної ділянки площею0,60 га для ведення особистого селянського господарства;

- від 17 грудня 2008 року № 189 у частині затвердження ОСОБА_5 уточнених площ для видачі державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,2890 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Оболонь" в с. Ганнусівка Тисменицького району Івано-Франківської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

У касаційних скаргах ОСОБА_5 та Ганнусівська сільська рада, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять рішення судів скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу по суті позовних вимог, виходили із того, що спір в частині скасування рішення Ганнусівської сільської ради від 17 грудня 2008 року № 189 у частині затвердження

ОСОБА_5 уточнених площ та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку є публічно-правовим й підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає, що такий правовий висновок судів не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства з огляду на таке.

Кодекс адміністративного судочинства України, нормами якого керувалися суди першої та апеляційної інстанцій, набрав чинності з 01 вересня 2005 року.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Також згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

З матеріалі справи вбачається, що оскаржуваним рішенням від 17 грудня 2008 року Ганнусівська сільська рада затвердила уточнену площу земельної ділянки з видачі державного акту на право власності на землю третій особі ОСОБА_5 - 0,6290 га для ведення особистого селянського господарства, у тому числі земельної ділянки площею 0,2890 га під особисте селянське господарство в урочищі "Оболонь" в с. Ганнусівка Тисменицького району Івано-Франківської області.

Управлінням Держкомзему у Тисменицькому районі на підставі зазначеного рішення від 17 грудня 2008 року № 189 ОСОБА_5 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2.

Рішення Ганнусівської сільської ради реалізовано шляхом видачі Державного акту на право власності, а отже, воно вичерпало свою дію.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

У зв'язку із цим спір про скасування рішення Ганнусівської сільської ради від 17 грудня 2008 року № 189 не є публічно-правовим і не може бути вирішений відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155, 157 цього Кодексу.

Оскільки підстави позову в цій частині випливають зі спірних правовідносин, що мають цивільно-правовий характер, і цей спір не пов'язаний безпосередньо із здійсненням владних (управлінських) повноважень, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в зазначеній частині позовних вимог у цій справі підлягають скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону із закриттям провадження в адміністративній справі.

Також, судами встановлено, що іншим оскаржуваним рішенням відповідача від 19 серпня 2008 року № 158 внесено зміни у рішення від 21 серпня 2007 року

№ 83 у частині надання дозволу ОСОБА_4 на приватизацію 0,60 га землі для ведення особистого селянського господарства.

Конституційний Суд України у пункті п'ятому Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (Справа № 1-9/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні") зазначив, зокрема, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Згідно із статтею 150 Конституції України Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскарженими. У статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" міститься визначення про те, що рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Оскаржуване рішення суперечить правовій позиції, викладеній у зазначеному рішенні Конституційного Суду України.

Зазначені обставини та норми матеріального права вірно враховано судами під час вирішення спору в частині скасування рішення відповідача від 19 серпня 2008 року № 158.

Рішення судів у цій частині позовних вимог є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 та Ганнусівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Ганнусівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, третя особа - ОСОБА_5 про визнання частково недійсними рішень ради в частині визнання неправомірним та скасування рішення Ганнусівської сільської ради від 17 грудня 2008 року № 189 щодо затвердження ОСОБА_5 уточнених площ по видачі державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,2890 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Оболонь" в с. Ганнусівка Тисменицького району Івано-Франківської області, кадастровий номер НОМЕР_1, скасувати.

Провадження у справі у цій частині позовних вимог закрити.

В іншій частині постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року залишити без зміни.

Роз'яснити ОСОБА_4, що даний спір у відповідній частині може бути вирішений загальними судами у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.