Справа № 804/18981/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2016 р. м.Київ К/800/26608/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю представника відповідача - Глушковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» звернулось з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів, в якому просило скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30 травня 2014 року №110010000/2014/20037; визнати недійсним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 30 травня 2014 року №110010000/2014/600064/1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про безпідставність винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Вважає, що прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України є протиправними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із правомірності дій відповідача щодо прийняття рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, у зв'язку із наявністю у поданих документах розбіжностей та ненаданням позивачем витребуваних додаткових документів, що не дозволило митниці провести митне оформлення за заявленою вартістю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського»; постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року скасовано; позов Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» задоволено; скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30 травня 2014 року №110010000/2014/20037; визнано недійсним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів від 30 травня 2014 року №110010000/2014/600064/1.

Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем було подано усі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів, а відповідачем не доведено, що позивач заявив неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість ввезених товарів, неможливість застосування основного методу визначення митної вартості цих товарів чи наявність у поданих декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документах розбіжностей, наявність ознак їх підробки або відсутність у них всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Дніпропетровська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на невірне застосування та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року.

Дніпропетровська митниця ДФС у касаційній скарзі зазначає про правомірність коригування заявленої позивачем митної вартості та винесення картки відмови у прийнятті митної декларації у зв'язку з виявленими розбіжностями у поданих документах та ненаданням декларантом витребуваних додаткових документів.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» з метою митного оформлення товару (вогнетривка суміш неорганічних речовин алюмосилікатного типу вогнетривів у вигляді порошку та дрібних камінців: вогнетривкий бетон марки CRITERION 80РЕ - 12 000 тонн), ввезеного на підставі укладеного з «VESUVIUS POLAND SP.Z О.О.», Польща зовнішньоекономічного договору від 28 січня 2014 року №14-0156-12, надано митниці митну декларацію від 30 травня 2014 року №110010000/2014/020769, у якій митна вартість товару визначена з використанням основного методу визначення митої вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у розмірі 11094 євро або 177621,80 грн.

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами, від 29 квітня 2014 року № 110/2012/0001471; міжнародна автомобільна накладна (CMR) № 161878 від 26 травня 2014 року; довідка транс. №062Д/712 від 30 травня 2014 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 30 вересня 2013 року; комерційна пропозиція від 30 вересня 2013 року № 13/09/30; рахунок-фактура (інвойс) від 26 травня 2014 року № 131403711; пакувальний лист від 26 травня 2014 року № 151403595; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація № 1 від 28 січня 2014 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 28 січня 2014 року №14-0156-12; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю від 26 травня 2014 року № 2730; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю від 26 травня 2014 року № 2730; сертифікат про походження товару загальної форми PL/MF/AK 0036011 від 26 травня 2014 року; інші некласифіковані документи: КТ-110-0246-2012 від 10 лютого 2012 року; лист виробника б/н від 26 травня 2014 року; с.я. б/н від 26 травня 2014 року; копія митної декларації країни відправлення від 26 травня 2014 року №14РL351010Е0035813; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів, від 30 травня 2014 року № 110010000.2014.020769.

Під час здійснення митного контролю у митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення декларантом митної вартості та достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей, а саме:

1) відсутні документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів до кордону України. Декларантом митна вартість товару заявлена на умовах поставки DAP ст.Правда. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» терміном DAP передбачено включення до ціни товару витрат на перевезення до зазначеного місця призначення. Транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товарів, подання яких, згідно ст.53 Митного кодексу України, є обов'язковим незалежно від умов поставки, на яких здійснюється ввезення товару в Україну, позивачем не подані.

Крім того, позивачем не подані платіжні документи, які є обов'язковими для подання до митниці, якщо рахунок сплачено.

Згідно контракту від 28 січня 2014 року покупець перераховує 50% вартості кожної замовленої партії товару шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого рахунку від продавця, другі 50% покупець перераховує протягом 20 банківських днів з дати постачання такої партії товару.

Декларантом надано копію листа виробника від 26 травня 2014 року б/н щодо зміни умов оплати, що суперечить вимогам п.12.2 зовнішньоекономічного контракту.

Документи щодо проведення розрахунків за контрактом №14-0156-12 не надано, що унеможливлює перевірку числового значення заявленої митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тому, у митниці були всі підстави вважати, що на момент здійснення митного оформлення 50% вартості товару було сплачено;

2) копія митної декларації країни відправлення від 26 травня 2014 року №14РL351010Е0035813 не містить відомостей необхідних для перевірки та підтвердження числових значень складових митної вартості, заповнена іноземною мовою та надана без перекладу;

3) дата прайс-листа виробника товару від 30 вересня 2013 року б/н не кореспондується із специфікацією від 28 січня 2014 року №1 до контракту. Вказаний прайс-лист містить відомості щодо ціни товару на рівні 829,50 EUR/т без урахування транспортування та без визначення умов постачання. Крім того, зазначеним прайс-листом виробник пропонує для продажу товари лише одному покупцеві.

Надана комерційна пропозиція від 30 вересня 2013 року №13/09/30 за датою також не кореспондується із специфікацією від 28 січня 2014 року №1 до контракту, містить вартість вищу, ніж визначена прайс-листом 924,50 EUR/т;

4) надані декларантом документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення: перевезення; складські витрати, навантажувально-розвантажувальні витрати, витрати з експедирування вантажу.

Умовами контакту від 28 січня 2014 року №14-0156-12 передбачено, що вартість пакування та маркування включено до вартості товару та визначено умови постачання DAP-Дніпродзержинськ, які передбачають несення продавцем витрат доставки до місця призначення.

У заяві позивача, яка викладена у листі від 30 травня 2014 року №062Д/712, зазначено про неможливість підтвердження транспортних витрат по території України, тому з урахуванням умов постачання DAP Дніпродзержинськ відповідно до п.10 ст.58 Митного кодексу України - вартість транспортування від виробника до пункту призначення є складовою вартості товару за контрактом, заявленої декларантом як митна вартість.

Відповідно п.10 ст.58 Митного кодексу України - складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. Отже, наявні обґрунтовані підстави для сумніву у повноті врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару.

За відомостями наданої ПАТ «ДМКД» міжнародної транспортної накладної CMR від 26 травня 2014 року перевізником імпортованого товару є ФОП ОСОБА_4, Львівська область, проте відсутні відомості щодо відносин продавця, покупця та зазначеного транспортувально-експедиційного підприємства.

Отже, на момент проведення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару документи, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів до кордону України ПАТ «ДМКД» не було надано.

Митницею запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; відповідно ст.254 Митного кодексу України - переклад копії митної декларації країни відправлення.

Декларант відмовився надати будь-які інші документи щодо підтвердження митної вартості, про що свідчить відповідний запис від 30 травня 2014 року у декларації митної вартості.

У зв'язку із ненаданням декларантом додаткових підтверджуючих документів, наявності сумнівів щодо достовірності поданих документів та відсутністю даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, 30 травня 2014 року митним органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600064/1, відповідно до якого митну вартість скориговано до 1,5133 EUR/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2 ґ) відповідно до ст.64 Митного кодексу України, та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №110010000/2014/20037.

У графі 33 рішення зазначено, що митницею, відповідно до ст.337 Митного кодексу України здійснено контроль співставлення, за результатами якого встановлено, що за МД (ІМ40) від 18 грудня 2013 року №110010000/2013/023110 та від 23 грудня 2013 року №110010000/2013/023136 позивачем ввозився такий самий товар, такого ж виробника, але за ціною значно вищою, ніж заявлена за спірним митним оформленням, а саме - 1,5133 EUR/кг. Крім того, наявні оформлення товару походженням з Німеччини, що ввезений на співставних комерційних рівнях, має близький хімічний склад, фізичні характеристики, сферу застосування: МД (ІМ40) від 31 березня 2014 року №110050004/2014/200573, від 28 квітня 2014 року №110050004/2014/200815, від 29 квітня 2014 року №110050004/2014/200829. Рівень заявленої декларантом митної вартості вогнетривкого бетону CRITERION 80 РЕ - 0,9245 EUR/кг - нижчий, ніж в електронних документах, пов'язаних з перевіркою даних за МД - 1,51 EUR/кг.

В подальшому задекларований товар випущений у вільний обіг зі сплатою митних платежів згідно із заявленою митною вартістю та надання гарантій.

17 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» звернулося до митниці із зверненням від 17 квітня 2014 року №062Д/1053 про розгляд питання стосовно відкликання рішення про підвищення митної вартості від 30 травня 2014 року №110010000/2014/600064/1, виданого за митної декларацією від 30 травня 2014 року №110010000/2014/020769, у зв'язку з наданням декларантом додаткових документів, а саме: висновку Торгово-промислової палати України від 13 червня 2014 року №ГО-2490; заявки на транспорт від 26 травня 2014 року №SP-TRE-991450484 з перекладом; рахунку-фактури від 26 травня 2014 року №69/UA/2014 про вартість перевезення товару з перекладом; експортну декларацію від 26 травня 2014 року №14PL351010Е0035813 з перекладом.

У відповіді від 22 липня 2014 року №4693/04-50-50 на вказане звернення Дніпропетровська митниця Міндоході, за результатами розгляду додатково поданих документів, повідомила позивача про відсутність підстав для визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішення від 30 травня 2014 року №110010000/2014/600064/1.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

У відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів або часткове надання витребуваних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

В даних спірних правовідносинах у митниці під час проведення контролю за визначенням митної вартості товару виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості, оскільки встановлено, що подані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності. За вказаними обставинами митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до норм митного законодавства. При цьому відповідач, відповідно до наведених законодавчих норм надав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи коригування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак позивач витребуваних документів на підтвердження заявленої митної вартості не надав. Враховуючи встановлені розбіжності та відмову позивача від надання додаткових документів у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, що дало митниці підстави для визначення митної вартості товарів за резервним методами згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України; митниця у рішенні послідовно довела неможливість застосування попередніх методів; рішення та картка відмови за формою та змістом відповідають встановленим законом вимогам.

За вказаними обставинами колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України винесені у межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, з урахуванням наданих декларантом документів, а тому підстав для їх скасування не вбачається. Суд першої інстанції прийняв вірне рішення про відмову в позові з підстав його необґрунтованості. Висновки суду апеляційної інстанції про задоволення позову є помилковими.

У відповідності із ст.226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року скасувати.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді