Справа № 804/16177/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача-1 ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до відповідача-1 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_6, Відповідача про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_5 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відповідача 1 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_6, Відповідача 2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що не включення Позивача у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, протиправно позбавляє позивача права на повернення суми грошових коштів за його банківським вкладом.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_6, у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. В обґрунтування своєї позиції посилався на письмові заперечення, в яких зазначає, що за результатом проведення перевірки правочинів, укладених банком, Комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку №1 до Протоколу), укладені між ОСОБА_7 та фізичними - особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами ОСОБА_7, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З огляду на викладені обставини, вважає дій відповідача-1 обґрунтованими та правомірними.
Відповідач 2 в судове засідання не зявився, про дату час та місце повідомлений належним чином у відповідності до приписів Кодексу адміністративного судочинства України. Заперечень на адміністративний позов до суду не надав.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
02 березня 2015 р. Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 150 про віднесення ПАТ "Дельта банк" до категорії неплатоспроможних.
02.03.2015 р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 51 про запровадження тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Дельта банк" з 03.03.2015 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта банк» - ОСОБА_6.
Тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Дельта банк» запроваджено строком на 6 місяців з 03 березня 2015 по 02 вересня 2015 року включно рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015 року.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 poкy строк здійснення тимчасової адміністрації у ПAT «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 рогу включно.

Постановою Національного ОСОБА_7 України №664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 5 статті 38 Закону.

З матеріалів справ вбачається, що Позивач отримав від Тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» лист повідомлення тимчасової адміністрації №8821/2986 від 23.09.2015 р. Цим листом Позивача було повідомлено, що згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Договір № 012-03454-230215 від 23.02.2015 є нікчемним. Також було наголошено, що відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Надаючи правову оцінку правомірності дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_6, оформлених листом №8821/2986 від 23.09.2015 р., щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №012-03454-230215 від 23.02.2015 р. «Найкращий від Миколая», укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Позивачем, суд зазначає наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (надалі Закон України від 23 лютого 2012 року №4452-VI).

Статтею 3 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI закріплено правовий статус Фонду. Так, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

Згідно статті 4 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, такі функції: здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

У відповідності до пункту 17 частини першої статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

В силу частини 1 статті 36 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Статтею 37 вказаного Закону України визначено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Згідно частини 1 статті 46 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обовязків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку (частина 5 статті 45 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI).

Частиною 1 статті 26 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI закріплено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У відповідності до статті 27 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року передбачає, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За приписами Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 та зареєстрованого в Міністерствіюстиції України 7 вересня 2012 року за №1548/21860 (надалі Положення від 09.08.2012 року №14), вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 8 Розділу І Положення), а Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про ліквідацію банку як юридичної особи (пункт 11 Розділу І Положення).

Згідно пункту 4 розділу ІІ Положення від 09.08.2012 року №14банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку повинен здійснити, зокрема:

- протягом тижня з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку - аналіз стану бази даних (установити записи про вкладників, у яких відсутні або некоректно введені реквізити) та порівняння інформації, що зазначена у базі даних, на повну відповідність даним з копій документів вкладників із справ з оформлення рахунків та усунення всіх виявлених помилок (за наявності);

- формування файлів та архівування бази даних про вкладників відповідно до вимог розділу II Правил;

- направлення до Фонду файлів бази даних разом із супровідним листом;

- направлення до Фонду файлів, зокрема, із переліком вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону.

У пункті 5 розділу ІІ Положення від 09.08.2012 року №14 закріплено, що Фонд здійснює аналіз та перевірку файлів D та Z на предмет відсутності помилкових записів та правильності розрахунку гарантованих сум у файлі Z.

Результати перевірки файлів разом із супровідним листом передаються уповноваженій особі Фонду. У супровідному листі вказується статус прийняття файлу (прийнято без помилок / прийнято з помилками), а також зазначаються сума і кількість безпомилкових записів та сума і кількість записів з помилками. Файл з помилками передається уповноваженій особі Фонду для перевірки та доопрацювання, зокрема засобами електронної пошти Національного банку України.

Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду(пункт 2 розділу ІV Положення від 09.08.2012 року №14).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 4 розділу ІV Положення від 09.08.2012 року №14).

Розділом V «Правил формування та ведення баз даних про вкладників», затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 липня 2012 року №3 та зареєстрованих в Міністерствіюстиції України 23 серпня 2012 року за №1430/21742 (надалі Правила від 09 липня 2012 року №3), визначені особливості ведення бази даних у банках, що віднесені до категорії неплатоспроможних.

Зокрема, у разі прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних банк виконує дії, визначені пунктом 4 розділу II Положення №14.

При виплаті за рахунок цільової позики Фонду коштів за вкладами за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, інформаційний рядок з полем «N рядка у файлі» цього вкладника зберігається в базі даних, у тому числі якщо залишок коштів після виплати буде нульовим.

Згідно розділу VI Правил від 09 липня 2012 року №3 банк розробляє внутрішній документ про порядок формування бази даних про вкладників, збереження інформації, що введена в базу даних, а також наказом визначає осіб, відповідальних за формування та збереження інформації. Відповідальні особи призначаються щодо кожного відокремленого підрозділу і банку - юридичної особи.

Після отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних керівник банку забезпечує передачу бази даних у повному обсязі уповноваженій особі Фонду.

Судом встановлено, що Відповідач 1 не включив позивача до переліку, сформованого відповідно до статті 27 Закону від 23 лютого 2012 року №4452-VI, що призвело до не включення останнього в затверджений фондом реєстр вкладників.

Проте виключення позивача із такого переліку є порушенням Розділу V Правил від 9 липня 2012 року №3, згідно якого з дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних значення полів «номер рядка у файлі D» та «номер рядка у файлі Z» не повинні змінюватись до дати початку ліквідації банку, якщо така подія настане, та до дати завершення ліквідації. При цьому номер рядка у файлі D набуває змісту ідентифікатора рахунку вкладника, а номер рядка у файлі Z - ідентифікатора вкладника.

Також суд вважає безпідставними доводи Відповідача 1, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я Позивача, надходили внаслідок «дроблення» великого депозиту з метою відшкодування грошових коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки кошти фактично надійшли.

Зазначена правова позиція підтверджується Ухвалою ВАСУ від 06.10.2015 року по справі № 826/918/15, Постановою ВАСУ від 06.10.2015 року по справі № 826/1164/15, Ухвалою ВАСУ від 05.11.2015 року по справі № 826/20850/14, Постановою ВАСУ від 12.01.2016 року по справі № 826/12161/15.

Окрім цього, Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно із частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Також, відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Зазначені обґрунтування відповідають Ухвалі ВАСУ від 03.11.2015 року по справі № 826/854/15, Постанові ВАСУ від 03.11.2015 року по справі № 826/1209/15, Ухвалі ВАСУ від 16.12.2015 року по справі № 806/1210/15.

Проте, Відповідачем 1 не наведено та не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Таким чином, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_6 щодо не включення Позивача до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд також погоджується із позовними вимогами про зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки зобов'язання Уповноваженої особи включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є безумовною підставою для включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за відсутністю при цьому у Фонду альтернативної поведінка.

Аналогічна правова позиція зазначена в ухвалі ВАСУ від 03.11.2015 року по справі № 826/1209/15, Постанові ВАСУ від 24.12.2015 року по справі № 826/20652/14, Постанові ВАСУ від 17.12.2015 року по справі № 826/3307/15, Постанова ВАСУ від 09.12.2015 року по справі № 826/1199/15, Постанові ВАСУ від 04.12.2015 року по справі № 826/13160/14, Ухвалах від 09.06.2015 року по справі №К800/16057/15, від 05.11.2015р. по справі №К/800/34354/15 та Постанові від 06.10.2015 р. по справі №К/800/20942/15.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1461, 1 461,60 грн. підлягає компенсації за користь бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Відповідача 1 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_6, Відповідача 2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_6 щодо невключення ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та неподання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по Договору банківського вкладу (депозиту) №012-03454-230215 від 23.02.2015 року.

Зобов'язати Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_6 сформувати додатковий перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, у який включити ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) за Договором банківського вкладу (депозиту) №012-03454-230215 від 23.02.2015 року у розмірі 4 500,00 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 03 березня 2015 року 111 692.96грн. та подати додатковий перелік до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Договору банківського вкладу (депозиту) №012-03454-230215 від 23.02.2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 1 461,60 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня 60 копійок).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 29 січня 2016 року

Суддя ОСОБА_1