Справа № 2а-18121/10/2670
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2011-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 січня 2011 року < Час проголошення > № 2а-18121/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С. при секретарі судового засідання Шмігелю Т.В., розглянувши адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ді Сі Україна»
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва
проскасування рішень,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати недійсними податкові повідомлення-рішення №/0 від 17.02.2009, №/1 від 01.04.2009 та рішення про результати розгляду первинної скарги №1976/10/25-026 від 27.03.2009, прийняті ДПІ у Шевченківському районі міста Києва.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 13.01.2011 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 14.01.2011, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

23.01.2009 за результатами документальної невиїзної перевірки ТОВ «Джі Ді Сі Україна»ДПІ у Шевченківському районі міста Києва було складено Акт № 99/23-12/35134501 (далі Акт перевірки), яким, зокрема, встановлено порушення позивачем пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»внаслідок завищення податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 53778,43 грн.

17.02.2009 на підставі Акту перевірки відповідно до пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №/0, яким у звязку з порушенням пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 65667 грн., в тому числі штрафні санкції 21889 грн.

В подальшому, за результатами оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі міста Києва прийнято рішення №1976/10/25-026 від 27.03.2009, яким скарга ТОВ «Джі Ді Сі Україна»задоволена частково, а спірне податкове повідомлення-рішення скасоване в частині донарахування позивачу податку на додану вартість у розмірі 12499,50 грн. (в тому числі штрафні санкції у розмірі 4166,5 грн.), у звязку з чим ДПІ у Шевченківському районі міста Києва винесено податкове повідомлення-рішення №/1 від 01.04.2009, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 53168 грн., в тому числі штрафні санкції 17723 грн.

Як встановлено судом, позивачем були укладені договори про надання юридичних послуг №07/01-09 та про надання інформаційно-консультаційних послуг №28/06-07 з ТОВ «Фешен Люкс»(свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 37129431) (далі Договори), на виконання яких у період з вересня 2007 по січень 2008 ТОВ «Фешен Люкс»надавало послуги ТОВ «Джі Ді Сі Україна», що підтверджується належним чином оформленими актами здачі-приймання наданих послуг та податковими накладними. З платіжних доручень з відмітками банку про їх виконання та банківських виписок, копії яких залучені до матеріалів справи, видно, що останній надані послуги оплатив повністю, в тому числі сплативши в їх ціні податок на додану вартість.

З аналізу Акту перевірки видно, що підставою для висновку позивача про неправомірність формування податкового кредиту стало визнання рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18.07.2006 у справі № 4132 недійсними з моменту реєстрації установчих документів ТОВ «Фешен Люкс»та Свідоцтва платника податку на додану вартість №37129431 від 19.10.2006.

Водночас, юридичним наслідком скасування державної реєстрації підприємства на підставах визнання його установчих документів недійсними є здійснення ліквідаційної процедури, під час якої вирішуються питання про задоволення вимог кредиторів, зокрема держави. Сам факт скасування державної реєстрації підприємства не спричиняє недійсності всіх правочинів, укладених з моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

З наданого до матеріалів справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців судом встановлено, що на момент підписання спірних Договорів, актів здачі-приймання наданих послуг та податкових накладних, юридична особа ТОВ «Фешен Люкс»не була припинена.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, які не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а у разі імпорту робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

При цьому в пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків із використанням кредитних дебетових карток чи комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Законі України «Про податок на додану вартість» передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Відповідно до змісту пп. 7.2.3 та 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з п. 9.8 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" реєстрація платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Відповідно до п. 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 165 від 30.05.1997р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037 податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Як видно з матеріалів справи, свідоцтво про реєстрацію ТОВ «Фешен Люкс»як платника податку на додану вартість було анульовано 26.12.2008 року. Таким чином, враховуючи, що на момент складання відповідних податкових накладних ТОВ «Фешен Люкс»було зареєстроване платником податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність у нього права на складання податкових накладних.

Крім того, судом встановлено, що зобовязання за Договорами між ТОВ «Джі Ді Сі Україна»та ТОВ«Фешен Люкс»виконувались сторонами у повному обсязі, що підтверджується відповідними актами здачі-приймання наданих послуг та податковими накладними, платіжними дорученнями з відмітками банку про їх виконання та банківськими виписками, копії яких залучені до матеріалів справи.

Отже, сума податку на додану вартість у розмірі 43778 грн., віднесена ТОВ «Джі Ді Сі Україна»до податкового кредиту у період з вересня 2007 року по січень 2008 року, підтверджується податковими накладними, оформленими відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 165 від 30.05.1997р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за № 233/2037. Відповідна сума ПДВ позивачем сплачена в вартості наданих послуг, що підтверджується платіжними дорученнями з відмітками банку про їх виконання та банківськими виписками.

Враховуючи викладене, формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі виписаних ТОВ «Фешен Люкс»податкових накладних, за висновком суду, є правомірним та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Відтак, викладений в Акті перевірки висновок ДПІ у Шевченківському районі м. Києва про завищення ТОВ «Джі Ді Сі Україна»податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 53778,43 грн. є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи, а винесені на його підставі спірні податкові повідомлення-рішення, а також рішення про результати розгляду первинної скарги безпідставні та неправомірні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення ним спірних податкових повідомлень-рішень.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Водночас, з аналізу п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України видно, що вимога про визнання нечинним рішення може стосуватися лише нормативно-правового акта, а вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним) індивідуального акта (рішення) виключає вимогу про скасування цього ж акта, оскільки правові наслідки застосування обох згаданих вимог в даному випадку співпадають. Вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений ч. 4 ст. 11 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що за змістом пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, остаточне рішення вищого (центрального) органу контролюючого органу за заявою платника податків не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене у судовому порядку, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом скасування спірних податкових повідомлень-рішень №/0 від 17.02.2009, №/1 від 01.04.2009 та рішення про результати розгляду первинної скарги №1976/10/25-026 від 27.03.2009, прийнятих ДПІ у Шевченківському районі міста Києва.

За таких умов, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України на його користь з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ді Сі Україна»задовольнити повністю.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 17.02.2009, №/1 від 01.04.2009, а також рішення про результати розгляду первинної скарги №1976/10/25-026 від 27.03.2009, прийняті Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі міста Києва.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Ді Сі Україна»(04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 21-Д) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп. (три гривні 40 коп.).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_1