Справа № 804/8987/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2015 р. Справа № 804/8987/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТЕК» до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСТЕК» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень №000672201 та №000682201 від 06.07.2015 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з результатами перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення платником податків порушення норм податкового законодавства, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях.
У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що висновки про вчинені позивачем порушення, зроблені в акті перевірки, відповідають фактичним обставинам, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
За результатами перевірки складено акт від 08.06.2015 року №65/04-10-22-01-33577755, у висновках якого встановлено, що підприємством позивача допущено порушення:
- п.п.14.1.27, 14.1.36, 14.1.231 п.14.1 ст.14, п.п.14.1.231, п.п.14.1.39, п.п.14.1.13, .п.14.1.191, п.п.14.1.185, п.п.14.1.179, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст. 138, п. 138.8 ст.138, п.44.1 ст.44, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.135.5.4, п.135.1, п.137.10, п.185.1, п.187.1, п. 188.1, п. 198.1, п.198.2, п. 193.1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями); ст. 3, 42, 180, 55 Господарського Кодексу України, ст. 11, 14, 655, 662, 658, 203, 215, 228 Цивільного Кодексу України, ст. 2, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.1.2, п.2.1, п.2.4, п.п.2.15 та п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704, що призвело до:
- заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 3 654 134,00 грн.;
- заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 58 579,00 грн.
Окрім того, встановлено завищення валових доходів на загальну суму 16 227 525,00 грн., завищення валових витрат на 15 786 105,00 грн., а також завищення податкових зобовязань на 3 346 768 ,грн. та завищення податкового кредиту на 3 173 068,00 грн.
06 липня 2015 року податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № 000672201, яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ «РОСТЕК» з податку на прибуток на 4 567 668,00 грн., з яких за основним платежем 3 654 134,00 грн., за штрафними санкціями 913 534,00 грн.; та № 000682201, яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ «РОСТЕК» з податку на додану вартістьна 73 224,00 грн., з яких за основним платежем 58 579,00 грн., за штрафними санкціями 14 645,00 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-ХГУ (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704, первинні документи (на паперових і машино зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до статті 42 Господарського Кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями), з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (відповідно до ст.1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отриманню прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством).
Відповідно до статті 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підпришництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
«... Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-ХГУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до вимог пункту 198.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (із змінами і доповненнями): ... Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.
У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України закріплено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Стосовно зазначеного в акті перевірки заниження валового доходу на 19 473 030,00 грн., завищення валового доходу на 16 227 525,00 грн., завищення валових витрат на 15 485 352 грн., а також завищення податкових зобовязань з податку на додану вартість на 3 346 768,00 грн. та завищення податкового кредиту на 3 314 489,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.
В розділі 3.1.1 акту перевірки зазначено, що в ході перевірки доходу від операційної діяльності було встановлено, що на його формування мала вплив реалізація товарно-матеріальних цінностей на ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» на суму 16 227 525,00 грн.
На думку контролюючого органу, підприємством в порушення підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України занижено за перевіряємий період валовий дохід на 19 473 030,00 грн. у звязку з тим, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення операцій та встановлено відсутність обєктів оподаткування по операціях з продажу товарів підприємствам-покупцям.
Внаслідок вищевказаного, згідно акту перевірки, спростовано правові підстави та документальне підтвердження щодо реальності господарських операцій між ТОВ «РОСТЕК» з контрагентами покупцями, тому фактично використаний товар/послуги в господарській діяльності були отримані від невстановлених осіб, тобто повинні бути включені до складу валового доходу як безоплатно отриманий товар/послуги в розмірі 19 473 030,00 грн.
Однак суд зазначає, що жодного обґрунтування завищення валового доходу на 16 227 525,00 грн. перевіряючими в акті перевірки не наведено.
Також, в розділі 3.1.2 акту перевірки зазначено, що підприємством завищено витрати операційної діяльності за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, які сформовані при придбанні підприємством сировини у ТОВ «Родавтокрид», ТОВ «Магнетпром» та ТОВ «Метсільвер» на суму 15 485 352,00 грн.
Також суд звертає увагу, що жодного обґрунтування завищення валових витрат на 15 485 352,00 грн. податковим органом в акті перевірки не наведено.
Однак, на сторінці 8 акта перевірки податковим органом зазначено, що завищення валового доходу на 16 227 525,00 грн. було встановлено внаслідок того, що ТОВ «РОСТЕК» не було придбано товар у контрагентів постачальників, а саме ТОВ «Родавтокрид», ТОВ «Магнетпром» та ТОВ «Метсільвер», то й не було реалізації макулатури на ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат».
Також в акті зазначено, що на розрахунковий рахунок ТОВ «РОСТЕК» було перераховано кошти за начебто реалізовану макулатуру у розмірі 19 473 030,00 грн. Внаслідок вищевказаного, на думку контролюючого органу, спростовано правові підстави та документальне підтвердження щодо реальності господарських операцій між ТОВ «РОСТЕК» з контрагентами покупцями, тому фактично використаний товар/послуги в господарській діяльності були отримані від невстановлених осіб, тобто повинні бути включені до складу валового доходу як безоплатно отриманий товар/послуги.
З наведеного відповідачем зроблено висновок, що ТОВ «РОСТЕК» в порушення підпункту 135.5.4 Податкового кодексу України не включено до складу валового доходу за перевіряє мий період суму отриманого доходу від невстановлених осіб у розмірі 19 473 030,00 грн.
В розділі 3.2.1 акту перевірки встановлено завищення податкових зобовязань на 3 346 768,00 грн., які були нараховані підприємством за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року при реалізації готової продукції ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат».
У розділі 3.2.1 акту перевірки описані взаємовідносини підприємства з ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» із зазначенням договору поставки з додатками, видаткових накладних та податкових накладних, які підтверджують здійснення поставки товару та нарахування податку на додану вартість.
Як вбачається з акту перевірки, жодного обґрунтування завищення податкових зобовязань на 3 346 768,00 грн. в акті не наведено.
В розділі 3.2.2 акту перевірки встановлено завищення податкового кредиту на 3 114 489,00 грн., який був сформований підприємством за наслідками придбання товару у ТОВ «Родавтокрид», ТОВ «Магнетпром» та ТОВ «Метсільвер».
В обґрунтування неправомірності нарахування підприємством податкового кредиту в розмірі 3 114 489,00 грн. в розділі 3.2.2 акту перевірки податковим органом зазначено наступне.
ТОВ «Метсільвер» згідно бази даних АІС «Податковий блок» перебуває на обліку в ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька у стані 3 (прийнято рішення про припинення). Згідно бази даних АІС «Податковий блок» у ТОВ «Метсільвер» відсутні основні засоби, відсутні наймані працівники та обєкти оподаткування.
Згідно бази даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Метсільвер» протягом 2012-2013 років не купував продукцію, яку в подальшому було реалізовано ТОВ «РОСТЕК», тому дослідити походження придбаного товару не є можливим.
В наданих позивачем товарно-транспортних накладних не зазначено адресу навантаження та розвантаження вантажу, що унеможливлює дослідити реальність здійснення господарських операцій.
В ході проведення перевірки було встановлено, що придбану продукцію ТОВ «РОСТЕК» було реалізовано на ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат».
Отже, на думку перевіряючи, згідно акту перевірки, не можливо підтвердити фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «Метсільвер» на загальну суму податку на додану вартість 2 197 803,00 грн.
ТОВ «Магнетпром» згідно бази даних АІС «Податковий блок» перебуває на обліку в ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька. Згідно бази даних АІС «Податковий блок» у ТОВ «Магнетпром» відсутні основні засоби, звіт про кількість працюючих до ДПІ за основним місцем обліку не подавало, що свідчить про відсутність найманих працівників.
Згідно бази даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Магнетпром» протягом 2012-2013 років не купував продукцію, яку в подальшому було реалізовано ТОВ «РОСТЕК», тому дослідити походження придбаного товару не є можливим.
Підприємством не надано договір № 101/09-12 на придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Магнетпром». В наданих товарно-транспортних накладних не зазначено адресу навантаження та розвантаження вантажу, що унеможливлює дослідити реальність здійснення господарських операцій. Також до перевірки не надані податкові та видаткові накладні за вересень 2012 року.
В ході проведення перевірки було встановлено, що придбану продукцію ТОВ «РОСТЕК» було реалізовано на ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат».
Отже, згідно акту перевірки, не можливо підтвердити взаємовідносини з ТОВ «Магнетпром» на загальну суму податку на додану вартість 461 040,00 грн.
Також в акті перевірки зазначено, що згідно бази даних АІС «Податковий блок» було встановлено, що підприємство мало взаємовідносини з ТОВ «Родавтокрид» на загальну суму податку на додану вартість 455 644 грн.
За даними відповідача, ТОВ «Родавтокрид» перебуває на обліку в Ленінській ОДПІ, стан припинено, але не знято з обліку.
Згідно бази даних Єдиного реєстру податкових накладних у ТОВ «Родавтокрид» відсутні податкові накладні на придбання товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому були реалізовані ТОВ «РОСТЕК».
Позивачем до перевірки було надано постанову Генеральної прокуратури України м.Донецька від 25.10.2012 року, згідно якої були вилучені фінансово-господарські документи у ТОВ «РОСТЕК» за період з 01.01.2011 року по 30.09.2012 року.
В звязку з тим, що, на думку контролюючого органу, Генеральна прокуратура України м. Донецька знаходиться на непідконтрольній на даний час Україні території, неможливо отримати первинні документи, які б підтверджували фінансово-господарські взаємовідносини між контрагентами.
В ході проведення перевірки також було встановлено, що придбану продукцію ТОВ «РОСТЕК» було реалізовано на ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат».
Отже, перевіряючи ми зроблено висновок, що не можливо підтвердити взаємовідносини з ТОВ «Магнетпром» на загальну суму податку на додану вартість 455 644,00 грн.
Наведені доводи відповідача суперечать вимогам Податкового кодексу України стосовно порядку та підстав нарахування витрат, доходів, податкового кредиту та зобовязань з податку на додану вартість у податковому обліку та повністю спростовуються фактичними обставинами справи, які підтверджуються наявними у матеріалах справи первинними документами.
Суд дійшов висновку, що доводи відповідача не дають змоги зрозуміти підстав збільшення ним валового доходу позивача на 19 473 030,00 грн., оскільки суперечать самі собі.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 01.11.2011 року між ТОВ «РОСТЕК» та ТОВ «Родавтокрид» був укладений договір про постачання вторинної сировини № 01/11-11, за умовами якого ТОВ «Родавтокрид» зобовязане було поставити вторинну сировину (макулатуру), а ТОВ «РОСТЕК» прийняти та оплатити вказаний товар.
На виконання умов договору в період з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року ТОВ «Родавтокрид» поставило позивачу вторинну сировину вагою 3 234,4 тон загальною вартістю 2 733 866,00 грн., в тому числі з податку на додану вартість 455 644,41 грн.
ТОВ «РОСТЕК» прийняло та оплатило поставлений товар в безготівковій формі, що підтверджується належним чином оформленими платіжними дорученнями, які надавались до перевірки та залученні до матеріалів під час судового розгляду справи.
На виконання вимог статті 201 Податкового кодексу України в момент виникнення податкових зобовязань ТОВ «Родавтокрид» виписало та передало ТОВ «РОСТЕК» податкові накладні на загальну суму 2 733 866,00 грн., в тому числі з податку на додану вартість 455 644,41 грн., який був включений позивачем до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів.
Також судом встановлено, що 01.09.2012 року між ТОВ «РОСТЕК» та ТОВ «Магнетпром» був укладений договір про постачання вторинної сировини № 101/09-12, за умовами якого ТОВ «Магнетпром» зобовязане було поставити макулатуру, а ТОВ «РОСТЕК» прийняти та оплатити вказаний товар.
На виконання умов договору в період з 01.09.2012 року по 31.12.2012 року ТОВ «Магнетпром» поставило позивачу макулатуру вагою 2 719,0 т загальною вартістю 2 766 240,00 грн., в тому числі з податку на додану вартість 461 040,00 грн.
ТОВ «РОСТЕК» прийняло та оплатило поставлений товар в безготівковій формі, що підтверджується належним чином оформленими платіжними дорученнями, які надавались до перевірки та наявні у матеріалах справи.
На виконання вимог статті 201 Податкового кодексу України в момент виникнення податкових зобовязань ТОВ «Магнетпром» виписало та передало ТОВ «РОСТЕК» податкові накладні на загальну суму 2 766 240,00 грн., в т тому числі з податку на додану вартість 461 040,00 грн., який був включений позивачем до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів.
З матеріалів справи також вбачається, що 02.01.2013 року між ТОВ «РОСТЕК» та ТОВ «Метсільвер» був укладений договір про постачання вторинної сировини № 003/01-13, за умовами якого ТОВ «Метсільвер» зобовязане було поставити макулатуру, а ТОВ «РОСТЕК» прийняти та оплатити вказаний товар.
На виконання умов договору в період з 01.01.2013 року по 28.02.2014 року ТОВ «Метсільвер» поставило позивачу макулатуру вагою 11 427,113 тон загальною вартістю 14 457 466,75 грн.
ТОВ «РОСТЕК» прийняло та оплатило поставлений товар в безготівковій формі, що підтверджується належним чином оформленими платіжними дорученнями, які надавались до перевірки та наявні у матеріалах справи.
На виконання вимог статті 201 Податкового кодексу України в момент виникнення податкових зобовязань ТОВ «Метсільвер» виписало та передало позивачу податкові накладні на загальну суму 13 186 816,74 грн., в тому числі з податку на додану вартість 2 197 802,88 грн., який був включений ТОВ «РОСТЕК» до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів.
Як встановлено актом перевірки, вся макулатура, придбана підприємством у ТОВ «Родавтокрид», ТОВ «Магнетпром» та ТОВ «Метсільвер», після її переробки була поставлена ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат».
Вартість готової продукції в момент її поставки на ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» включалась підприємством до складу доходів з одночасним включенням собівартості такої продукції до складу витрат, що не заперечується актом перевірки.
Окрім того, при придбанні сировини у ТОВ «Родавтокрид», ТОВ «Магнетпром» та ТОВ «Метсільвер» та наступному продажі готової продукції з такої сировини ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» сума податку на додану вартістьвключалась позивачем до складу податкового кредиту та податкових зобовязань з податку на додану вартість відповідно, що також не заперечується відповідачем.
Придбана у наведених контрагентів сировина доставлялася власним автомобільним транспортом ТОВ «РОСТЕК» на заготівельні майданчики підприємства, перероблялася на виробничих потужностях позивача та реалізовувалася ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» для використанні у виробництві паперових та картонних виробів.
Як вбачається з наданих до матеріалів справи первинних документів, господарські операції з придбання сировини та подальшої реалізації готової продукції оформлялись належним чином первинними документами, які підтверджують факт поставки товару та його оплату.
Наведені вище обставини свідчать про те, що придбання сировини у наведених контрагентів та подальша реалізація готової продукції здійснювалась підприємством з дотриманням вимог цивільного та податкового законодавства.
Сировина придбавалась підприємством у ТОВ «Родавтокрид», ТОВ «Магнетпром» та ТОВ «Метсільвер», що підтверджується належним чином оформленими первинними документами, даними бухгалтерського обліку та самим актом перевірки з посиланням на бази даних податкового органу.
Посилання у акті перевірки на те, що товар був придбаний підприємством у невстановлених осіб спростовується обставинами здійснення господарських операцій з контрагентами, поставкою товару та його оплатою на підставі конкретних правочинів з конкретними підприємствами, а також даними самого акту перевірки, який фактично підтверджує, що сировина придбавалась у ТОВ «Родавтокрид», ТОВ «Магнетпром» та ТОВ «Метсільвер» та в наступному готова продукція з цієї сировини відвантажувалась на користь ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат».
Операції з придбання та продажу мали реальний характер, що серед іншого підтверджується використанням придбаної сировини у виробничій діяльності позивача та подальшим відвантаженням в таких самих обсягах готової продукції на користь ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат», яке використовує її у власному виробництві.
Вся придбана підприємством сировини була використана в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності ТОВ «РОСТЕК», яка саме і полягає у заготівлі макулатури, її переробці та реалізації.
В акті перевірки відповідач дійшов висновку про відсутність факту здійснення господарських операцій із придбання макулатури позивачем у ТОВ «Родавтокрид», ТОВ «Магнетпром», ТОВ «Метсільвер» та подальшої реалізації переробленої продукції на користь ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» виключно з тієї підстави, що ТОВ «Родавтокрид», ТОВ «Магнетпром» та ТОВ «Метсільвер» за твердженнями відповідача в своїй податковій звітності не відобразили за той період належного обсягу основним засобів, кількості працівників та придбаних товарів, які, на думку відповідача, необхідні для здійснення таких операцій.
При цьому жодних порушень норм Податкового кодексу України або інших норм законодавства в діях позивача податковий орган в ході перевірки не встановив. Також відповідач не навів жодних рішень суду або інших офіційних документів, які встановлюють юридично значимі факти, які підтверджують наявність в діяльності контрагентів позивача недоліків, на які посилається відповідач. Отже, посилання відповідача на недоліки в роботі контрагентів позивача є недоведеним припущенням відповідача.
Жодних порушень у акті перевірки при реалізації товару від позивача на ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» також не зазначено.
Також відповідачем не доведено, з яких підстав він визначає вартість отриманого позивачем від «невстановлених осіб» товару в сумі 19 473 030,00 грн., якщо сам відповідач не визнає факту реалізації позивачем переробленої макулатури на ПАТ «Київський картонно-паперовий комбінат».
Наведена правова позиція, підтверджується і Верховним судом України в постанові від 31 січня 2011 року по справі 21-47а10.
У ході розгляду справи щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Ей.СІ.Дж», ТОВ «Донтехспецбуд», ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат», ТОВ «Тотті Ойл», ТОВ «Метан-2010», ТОВ «Пластеко», ТОВ «Альянс машинобудівних заводів», ТОВ «Паралель-М ЛТД» суд встановив наступне.
Стосовно правовідносин позивача з ТОВ «Ей.Сі.Дж» перевіркою зазначено, що неможливо підтвердити взаємовідносини за липень та грудень 2012 року на загальну суму з податку на додану вартістьв розмірі 2 183,00 грн., а також витрати на загальну суму 10 915,00 грн., у звязку з наступним:
- встановлені розбіжності в системі автоматизованого співставлення АІС «Податковий блок»;
- до перевірки не надано договір;
- до перевірки не надані податкові, видаткові накладні за липень 2012 року.
У липні 2012 року ТОВ «Ей.СІ.ДЖ.» поставило позивачу та встановило термінал FM 4200 та ємкісний датчик рівня пального «ДРП» загальною вартістю 5 300,00 грн., в тому числі з податку на додану вартість 883,34 грн., а також надало послуги з моніторингу транспорту на суму 1260,00 грн., в тому числі з податку на додану вартість 210,00 грн., що підтверджується належним чином оформленими видатковою накладною та актом надання послуг. Позивач здійснив оплату наведеного обладнання для автомобілів та послуг, що підтверджується банківськими виписками.
У грудні 2012 року ТОВ «Ей.СІ.ДЖ.» також поставило позивачу та встановило термінал FM 4200 та ємкісний датчик рівня пального «ДРП» загальною вартістю 5 100,00 грн., в тому числі з податку на додану вартість 850,00 грн., а також надало послуги з моніторингу транспорту на суму 1 440,00 грн., в тому числі з податку на додану вартість 240,00 грн., що підтверджується належним чином оформленими видатковою накладною та актом надання послуг. Позивач здійснив оплату наведеного обладнання для автомобілів та послуг, що підтверджується банківськими виписками.
В момент здійснення попередньої оплати позивачем суми податку на додану вартість за наведеними операціями були включені до складу податкових зобовязань ТОВ «Ей.СІ.ДЖ.» та були виписані відповідні податкові накладні, на підставі яких позивач включив суми з податку на додану вартість до складу податкового кредиту, що підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість.
Вартість придбаних послуг та обладнання в розмірі 10 916,66 грн. без урахування податку на додану вартість були включені позивачем до складу витрат в податковому обліку.
Всі документи по взаємовідносинами з ТОВ «Ей.СІ.ДЖ.» за липень та грудень 2012 року, у тому числі договір, податкові та видаткові накладні, акт надання послуг надавались позивачем під час перевірки та надані до суду у ході розгляду справи.
В ході перевірки щодо правовідносин позивача з ТОВ «Донтехспецбуд» відповідачем зазанчено, що неможливо підтвердити взаємовідносини за грудень 2012 року на суму податку на додану вартість 1 188,33 грн. та витрати на 5 940,00 грн., оскільки до перевірки жодних первинних документів по взаємовідносинам не надано.
Наявними у матеріалах справи первинними документами підтверджується, що в грудні 2012 року ТОВ «Донтехспецбуд» встановило на автомобілі ТОВ «РОСТЕК» додатковий обігрівач системи опалювання та кабіни водія, що підтверджується актом про приймання виконаних робіт № 0103 від 11.12.2012 року.
На підставі рахунку № 0174 від 11.12.2012 року ТОВ «РОСТЕК» оплатило вказані роботи в сумі 7 130,00 грн., в тому числі податку на додану вартість 1 188,33 грн.
На підставі отриманої від ТОВ «Донтехспецбуд» податкової накладної № 5002 від 11.12.2012 року сума податку на додану вартість в розмірі 1 188,33 грн. була включена позивачем до складу податкового кредиту.
Вартість робіт без урахування податку на додану вартість була включена до складу втрат в податковому обліку, а сума сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту.
Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, всі документи щодо належного оформлення виконаних робіт та їх оплати надавались відповідачу під час проведення перевірки, а також надані до матеріалів справи.
У акті перевірки щодо правовідносин з ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат» відповідачем зазначено, що неможливо підтвердити взаємовідносини за березень 2014 року на суму податку на додану вартість 6 732,00 грн. та витрати на суму 33 660,00 грн. з наступних причин:
- встановлені розбіжності в системі автоматизованого співставлення АІС «Податковий блок»;
- ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат» не надавався звіт 1-ДФ щодо кількості працюючих працівників;
- до перевірки не надані товарно-транспортні накладні, які б підтверджували транспортування продукції.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2013 року між ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат» та ТОВ «РОСТЕК» укладений договір № 723, за умовами якого ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат» зобовязалось поставити, а ТОВ «РОСТЕК» прийняти та оплатити товар в кількості, якості та за цінами згідно специфікацій.
Протягом березня 2014 року ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат» поставило нашому підприємству ящики поліпропіленові, плівку стрейчеву, плівку поліетиленову на загальну суму 609 312,60 грн., в тому числі з податку на додану вартість 101 552,10 грн., що підтверджується видатковими накладними.
Окрім того, ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат» поставляло позивачу наведений товар 02.02.2014 року на суму 40 394,81 грн., в тому числі з податку на додану вартість 6 732,47 грн., а також 10.01.2014 року на суму 26 381,2 грн., в т тому числі з податку на додану вартість 4 396,87 грн., що підтверджується видатковими накладними.
Придбання товарів у ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат» відбувалось шляхом його вивозу транспортом позивача з магазинів роздрібних мереж в м.Донецьку.
Факт перевезення вантажу від торгівельних мереж підтверджується товарно-транспортними накладними, які , як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, надавались під час перевірки та наявні у матеріалах справи.
В момент поставки товару ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат» виписало податкові накладні від 10.01.2014 року № 984, від 02.02.2014 року № 1119, від 02.03.2014 року № 1016, від 03.03.2014 року № 1087, від 04.03.2014 року № 1088, від 05.03.2014 року № 1089, від 06.03.2014 року № 1090, від 07.03.2014 року № 1091, від 10.03.2014 року № 1092, від 28.03.2014 року № 1443 на загальну суму 676 088,61 грн., в тому числі з податку на додану вартість 112 681,44 грн.
Витрати на придбання товарів у ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат» були включені до складу витрат в податковому обліку в сумі 507 760,50 грн.
Сума податку на додану вартість в розмірі 64 706,96 грн. (за податковими накладними № 984 від 10.01.2014 року, № 1119 від 02.02.2014 року, № 1092 від 10.03.2014 року, № 1443 від 28.03.2014 року) була включена позивачем до складу податкового кредиту в періоді отримання відповідних податкових накладних в березні 2014 року, що підтверджується податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2014 року.
Розрахунки за придбані товари були здійснені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог сторін, які виникли внаслідок наявності грошових вимог позивача до ПАТ «Рубежанський картонно-тарний комбінат» за поставлену нами останньому макулатуру за договором № 722 від 06.12.2013 року.
Також у акті перевірки зазначено, що неможливо підтвердити взаємовідносини позивача з ТОВ «ТОТТІ ОЙЛ» за червень, вересень-грудень 2014 року на загальну суму податку на додану вартість 21 556,00 грн. та витрати на суму 107 780,00 грн. з таких причин:
- ТОВ «ТОТТІ ОЙЛ» не подавався звіт 1-ДФ щодо кількості працівників;
- згідно бази даних АІС «Податковий блок» у ТОВ «ТОТТІ ОЙЛ» відсутні основні засоби;
- до перевірки не надані видаткові накладні за червень, вересень-грудень 2014 року.
Як вбачається з наданих позивачем первинних документів, 26.01.2012 року між ТОВ «ТОТТІ ОЙЛ» та ТОВ «РОСТЕК» укладений договір поставки № 26/01/12, за умовами якого ТОВ «ТОТТІ ОЙЛ» зобовязалось поставляти через мережу АЗС (ГАЗС, АГНКС) у власність ТОВ «РОСТЕК» нафтопродукти в асортименті (дизельне пальне, неетильоване пальне А-98, А-95, А-95 Premium, А-92, А-76, газ пропан-бутан, газ метан), а ТОВ «РОСТЕК» зобовязалось приймати товар на АЗС (ГАЗС, АГНКС) та оплачувати його на умовах попередньої оплати.
Всього у періодах червень, вересень-грудень 2014 року ТОВ «РОСТЕК» перерахувало ТОВ «ТОТТІ ОЙЛ» оплату за нафтопродукти в загальній сумі 121 000,00 грн., в тому числі з податку на додану вартість 20 166,67 грн.
У періодах червень, вересень-грудень 2014 року ТОВ «ТОТТІ ОЙЛ» поставило ТОВ «РОСТЕК» газ метан для заправки вантажних автомобілів позивача на загальну суму 131 246,88 грн., в тому числі з податку на додану вартість 21 874,48 грн.
В момент виникнення податкових зобовязань за наслідками місяця ТОВ «ТОТТІ ОЙЛ» виписувало позивачу податкові накладні, в тому числі за червень, вересень-грудень 2014 року на загальну суму 131 246,88 грн., в тому числі з податку на додану вартість 21 874,48 грн.
На сторінці 75 акту перевірки невірно зазначена сума з податку на додану вартість за податковою накладною № 41 від 31.12.2014 року в розмірі 28 530,28 грн., замість вірної суми з податку на додану вартість 26 619,08 грн.
Вартість придбаного пального в розмірі 109 372,40 грн. без податку на додану вартість була включена до складу витрат позивача, а сума податку на додану вартість в розмірі 21 874,48 грн. до складу податкового кредиту.
Всі первинні документи, на підставі яких відбувалось формування витрат та податкового кредиту надані до матеріалів справи, а також надавались до перевірки та описані в описі наданих документів.
Податковим органом у акті перевірки встановлено, що неможливо підтвердити взаємовідносини ТОВ «РОСТЕК» з ТОВ «Метан-2010» за червень 2014 року на суму податку на додану вартість 4 177,00 грн. та витрати на суму 20 885,00 грн. у звязку з наступним:
- ТОВ «Метан-2010» не подавало звіт 1-ДВ щодо кількості працівників;
- згідно бази даних АІС «Податковий блок» у ТОВ «ТОТТІ ОЙЛ» відсутні основні засоби;
- до перевірки не надані податкові накладні за червень 2014 року;
- до перевірки не надані чеки, які видаються постачальником.
Наявними в матеріалах справи первинними документами підтверджується, що 17.03.2014 року між ТОВ «Метан-2010» та ТОВ «РОСТЕК» укладений договір поставки газу № 134, за умовами якого ТОВ «Метан-2010» зобовязалось організовувати та забезпечувати газом метаном автотранспорт ТОВ «РОСТЕК», а ТОВ «РОСТЕК» зобовязалось прийняти та оплатити поставлений газ.
Протягом червня 2014 року ТОВ «Метан-2010» заправило автомобілі ТОВ «РОСТЕК» метаном на загальну суму 12 531,18 грн., в т тому числі з податку на додану вартість 2 088,53 грн., що підтверджується видатковими накладними.
Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, накладна за № РН 1006010 від 10.06.2014 року на суму 553,52 грн., яка зазначена в акті перевірки, в господарській діяльності підприємства не оформлювалась, в податковому обліку не відображалась.
В момент виникнення податкових зобовязань у червні 2014 року ТОВ «Метан-2010» виписувало позивачу податкові накладні на загальну суму 12 531,18 грн., в тому числі з податку на додану вартість 2 088,53 грн.
Протягом червня 2014 року ТОВ «РОСТЕК» сплатило на користь ТОВ «Метан-2010» 10 120,00 грн. за придбаний газ.
При заправці ГАЗС постачальника виписувала водіям чеки, які підкріплювались під подорожні листи та разом з ними надавались відповідачу до перевірки. Окрім того, постачальником були надані позивачеві відомості обліку видача газу за червень 2014 року, які також надавались до перевірки, що не спростовано відповідачем.
На підставі належним чином оформлених первинних документів та податкових накладних вартість придбаного газу без податку на додану вартість в розмірі 10 442,65 грн. була включена позивачем до складу витрат, а сума податку на додану вартість в розмірі 2 088,53 грн. була включена до складу податкового кредиту періоду, в якому були отримані податкові накладні липні 2014 року.
Податкові накладні, виписані постачальником у квітні та травні 2014 року, які перелічені в акті перевірки, на загальну суму 22 349,25 грн., в тому числі з податку на додану вартість 3 724,88 грн., були включені до складу податкового кредиту періоду, в якому були отримані податкові накладні - червні 2014 року.
Як встановлено судом, позивач не включав до складу податкового кредиту червня 2014 року суму податку на додану вартість в розмірі 4 177,00 грн. та, відповідно, не включав до складу витрат в податковому обліку 20 885,00 грн., які були зменшені відповідачем за результатом перевірки.
Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Пластеко» відповідачем у акті перевірки зазначено, що неможливо підтвердити взаємовідносини у липні 2014 року на суму податку на додану вартість 2 824,00 грн. та витрати на суму 14 120,00 грн., оскільки до перевірки не надано жодних підтверджуючих документів щодо придбання продукції у ТОВ «Пластеко» у липні 2014 року.
Відповідно до пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.
Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:
а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;
б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.
Як встановлено судом, позивачем 31.07.2014 року на користь ТОВ «Пластеко», з яким позивач перебував у договірних правовідносинах, був помилково здійснений платіж в загальній сумі 31 000,00 грн., в ому числі з податку на додану вартість 5 166,67 грн.
На підставі виписаної ТОВ «Пластеко» податкової накладної позивач включив до складу податкового кредиту липня 2014 року суму податку на додану вартість в розмірі 2 342,57 грн., що підтверджується додатком 5 до податкової декларації за липень 2014 року.
В наступному податковому періоді ТОВ «Пластеко» виписало позивачу розрахунок коригування до податкової накладної, на підставі якого позивач зменшив суму податкового кредиту на включену раніше суму 2 342,57 грн., про що свідчить наданий позивачем розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації за серпень 2014 року.
Інша частина податку на додану вартість в розмірі 2 842,10 грн. не включалась позивачем до податкового кредиту взагалі, оскільки позивач відносив суму податку на додану вартість до податкового кредиту пропорційно сумі використання податку на додану вартість в оподатковуваних операціях, відсоток якого був розрахованих та застосовувався позивачем по правовідносинам з ТОВ «Пластеко».
Сума в розмірі 14 120,00 грн., на яку відповідачем було зменшено витрати позивача в податковому обліку, взагалі не відносилась позивачем до складу витрат, а тому відповідач не може зменшувати такі витрати.
Сума податку на додану вартість в розмірі 2 342,57 грн., яка була включена до складу податкового кредиту липня 2014 року, в наступному ж податковому періоді була відкоригована, а отже не призвела до заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість.
Платіжні доручення та податкові накладні надавались відповідачу під час перевірки, що підтверджується зазначенням даних документів в описі документів на перевірку.
Актом перевірки встановлено, що неможливо підтвердити взаємовідносини ТОВ «Альянс машинобудівних заводів» за липень, листопад, грудень 2014 року на загальну суму ПОДАТКУ НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬ5 685,60 грн. та витрати на загальну суму 28 425 грн. у звязку з наступним:
- відповідачем отримано податкову інформацію від ДПІ у Калінінському районі м.Донецька від 16.02.2015 року № 400/7/05-63-22-03, згідно якої: «Аналізом звітності з ПОДАТКУ НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬза період з квітня по серпень 2014 року та наявної податкової інформації встановлено відсутність реальності здійснення фінансово-господарських операцій ТОВ «Альянс машинобудівних заводів» … Аналізом баз даних та податкової звітності ТОВ «Альянс машинобудівних заводів» немає можливості підтвердити реальність господарських відносин з платниками податків за період з 24.02.2014 року по 31.12.2014 року»;
- до перевірки не надані рахунки-фактури та товарно-транспортні накладні.
Матеріалами справи підтверджується, що 04.04.2014 року між ТОВ «Альянс машинобудівних заводів» та ТОВ «РОСТЕК» був укладений договір поставки № 0614/1, за умовами якого ТОВ «Альянс машинобудівних заводів» зобовязалось передати у власність ТОВ «РОСТЕК» продукцію виробничо-технічного призначення, а ТОВ «РОСТЕК» прийняти та оплатити таку продукцію.
На підставі рахунків постачальника ТОВ «РОСТЕК» оплатило «Дріт ГОСТ 3282-74 д.-3,0 мм ТО мотки 100-150 кг» у липні, листопаді та грудні 2014 року в загальній сумі 34 107,80 грн., в тому числі з податку на додану вартість 5 684,63 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.
В момент отримання оплати постачальником позивачу були виписані податкові накладні на загальну суму 34 107,80 грн., в тому числі з податку на додану вартість 5 684,63 грн.
Протягом липня, листопада та грудня 2014 року ТОВ «Альянс машинобудівних заводів» поставило позивачу дріт загальною вагою 2,024 т. загальною вартістю 34 394,33 грн., в тому числі з податку на додану вартість 5 732,39 грн.
Дріт металевий використовується ТОВ «РОСТЕК» для цілей пакування спресованої макулатури.
Суми сплаченого тому числі з податку на додану вартість в розмірі 5 684,63 грн. на підставі отриманих податкових накладних були включені позивачем до складу податкового кредиту відповідних періодів. Вартість придбаного товару в розмірі 28 661,94 грн. без податку на додану вартість була включена позивачем до складу витрат в податковому обліку.
Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, всі первинні документи та податкові накладні надавались відповідачу до перевірки. Товарно-транспортні накладні у позивача відсутні, оскільки ТОВ «Альянс машинобудівних заводів» здійснювало доставку вантажу своїм транспортом.
Щодо зауважень відповідача з приводу правовідносин між позивачем та ТОВ «Параллель-М ЛТД», які відображені в акті перевірки, про неможливість підтвердити взаємовідносини за квітень-липень, листопад 2014 року на загальну суму податку на додану вартість 14 234,00 грн. та витрати на суму 71 170,00 грн., оскільки:
- ТОВ «Параллель-М ЛТД» не подавало звіт 1-ДФ щодо кількості працівників;
- до перевірки не надано чеки терміналу;
- до перевірки не надані податкові накладні за листопад 2014 року.
Протягом квітня-липня та листопада 2014 року ТОВ «РОСТЕК» перерахувало ТОВ «Параллель-М ЛТД» в якості оплати за пальне 85 400,00 грн., в тому числі з податку на додану вартість 14 233,33 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.
В момент виникнення податкових зобовязань ТОВ «Параллель-М ЛТД» виписало та передало позивачу податкові накладні на загальну суму 96 449,90 грн., в т тому числі з податку на додану вартість в розмірі 16 074,98 грн., на підставі яких сума податку на додану вартість була включена до складу податкового кредиту позивача.
У періодах квітень-липень та листопад 2014 року ТОВ «Параллель-М ЛТД» поставило позивачу дизельне паливо «Perfekt diesel» (УКТ ЗЕД 2710 19 4300), бензин А-92 «Perfekt» (УКТ ЗЕД 2710 12 4194), бензин А-95 ОСОБА_6 (УКТ ЗЕД 2710 12 4512), бензин «Perfekt» 95 (УКТ ЗЕД 2710 12 4512), газ пропан-бутан (УКТ ЗЕД 2711 12 9700) на загальну суму 77 124,81 грн., в тому числі з податку на додану вартість 12 854,14 грн., що підтверджується видатковими накладними, оборотами постачальника з обслуговування клієнта та фіскальними чеками АЗС.
Вартість придбаного пального в розмірі 64 270,67 грн. без тому числі з податку на додану вартість була включена позивачем до складу витрат в податковому обліку.
Всі первинні документи та податкові накладні надавались позивачем під час перевірки, що підтверджується також описами документів, наданих до перевірки.
Як вбачається з наведеного вище, всі витрати та податковий кредит позивача підтверджуються належним чином оформленими первинними документами та податковими накладними, які надавались до перевірки. Операції, за якими були сформовані витрати та податковий кредит, мали реальний характер та безпосередньо повязані з господарською діяльністю позивача.
Твердження відповідача щодо розбіжностей в системі АІС «Податковий блок», неподання деякими контрагентами звіту 1-ДФ, відсутності у деяких контрагентів основних засобів не підтверджені належними доказами та не є підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит та витрати.
Відповідачем не доведено існування та не надано до суду при розгляді справи податкова інформація, яка отримана, згідно посилань у акті перевірки, відповідачем у 2015 році від ДПІ у Калінінському районі м.Донецька стосовно ТОВ «Альянс машинобудівних заводів».
Також суд звертає увагу, що у 2015 році органи державної влади України на території м.Донецька не діють згідно з розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 р. № 1085-р.
Суд не погоджується з позицією відповідача щодо нереальності господарських операцій позивача з контрагентами, оскільки згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім ви падків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Висновки про порушення контрагентами позивача податкової дисципліни, зафіксовані в акті перевірки або акті про неможливість проведення зустрічної звірки, не можуть бути підставою для обмеження права позивача на податковий кредит за умови реальності господарської операції. Податковим органом не надано доказів того, що позивач та його контрагент діяли зі спільним умислом, що суперечить інтересам держави, з метою отримання матеріальних благ.
При цьому судом встановлено, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання будь-яких господарських договорів з ними, а надалі і включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку за такими договорами у позивача не було.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що якщо податковим органом встановлено нена лежне виконання контрагентом позивача своїх податкових обов'язків, відповідальність за таке невиконання або неналежне виконання пода ткового обов'язку повинно нести саме це підприємство.
Отже, посилання відповідача на відсутність у контрагентів основних фондів, кількості працівників, транспорту, тощо, як на підставу, що позивачем здійснювались господарські операції з метою отримання податкової вигоди, не може вважатись обґрунтованим.
Зазначені висновки узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії.
Така правова позиція висловлена в ухвалі Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 822/5510/14 було відмовлено у допуску справи до перегляду Верховним судом України з підстав відсутності неоднакового застосування судом норм матеріального права.
При цьому Верховний суд в ухвалі від 01.07.2015 року зазначив: «У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України погодився із висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту (рішення Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10). Тому, порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства щодо відображення господарських операцій в податковому обліку та сплати податків спричиняє негативні наслідки саме для них, а не для позивача».
Така ж позиція вбачається і в постанові від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10, де Верховний суд України зазначив наступне: «На думку суду, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту».
Так, у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі №21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі №21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Крім того, рішення касаційного суду узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».
Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02), в якому зокрема зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».
Таким чином, як Верховний суд України, так і Європейський суд з прав людини неодноразово звертали увагу на те, що у разі, якщо платник податків є добросовісним платником податків, жодним чином не причетний до можливих зловживань його контрагентів та належним чином виконує свої законодавчо визначені обовязки із здійснення господарських операцій, їх документального оформлення та відображення в податковому та бухгалтерському обліку, то на такого платника податків не можуть бути покладені негативні наслідки невиконання його контрагентами своїх податкових або інших зобовязань.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд приходить висновку, що Податковим кодексом України передбачена індивідуальна відповідальність платників податків, тобто платник податків має відповідати виключно за допущені ним особисто порушення Податкового кодексу України. Платник податків не може нести відповідальність за діяння інших осіб (в тому числі його контрагентів), на податковий облік та звітність яких він не міг жодним чином впливати або контролювати їх діяльність. Відповідальність за порушення податкового законодавства контрагентами платника податків мають нести саме такі контрагенти, як особи, які допустили порушення у своїй діяльності.
Також суд зазначає, що згідно абзацу 2 пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Суд вважає за необхідне зазначити, що чинне законодавство не зобовязує платника податку надавати документи тільки до перевірки або письмових заперечень на акт перевірки, він може подати їх безпосередньо до суду як доказ на підтвердження обґрунтування своєї позиції.
Щодо посилань податкового органу про ненадання або надання не в повному обсязі первинних документів по взаємовідносин з контрагентами, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що податковим органом не було складено акту щодо ненадання документів до перевірки та не притягнуто позивача до відповідальності за ненадання документів до перевірки, отже, відповідачем не доведено обставину щодо ненадання позивачем документів до перевірки чи надання їх не в повному обсязі.
Також суд зазначає, що згідно абзацу 2 пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав усі підтверджуючі документи, що засвідчують факт виконання укладених договорів. Дослідивши первинні документи, суд встановив, що останні складені відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
За таких обставин, факт здійснення господарських операцій підтверджується позивачем належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами, що згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України свідчить про належне формування позивачем на підставі цих первинних документів валових витрат, а також відповідно до положень статті 198 Податкового кодексу України - податкового кредиту з податку на додану вартість.
Отже, виходячи з норм Податкового кодексу України та з урахуванням позиції вищих судових інстанцій можна дійти висновку про необґрунтованість висновків акту перевірки, які стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки такі висновки базуються виключно на недоліках (навіть не порушеннях) в роботі контрагентів позивача, на яких позивач не може жодним чином впливати та не може відповідати за правильність оформлення їх діяльності та відображення її в податковому обліку таких контрагентів.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем при розгляді справи не було доведено правомірності оскаржуваних рішень.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає компенсації за користь бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТЕК» до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити у повному обсязі.
Скасувати податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 06.07.2015 р. №000672201, яким збільшено суму грошового зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТЕК» з податку на прибуток на 4 567 668,00 грн.
Скасувати податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 06.07.2015 р. №000682201, яким збільшено суму грошового зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТЕК» з податку на додану вартість на 73 224,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з рішення Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТЕК»судові витрати у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2015 року

Суддя ОСОБА_1