Справа № 807/1481/15
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Справа № 876/11910/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Гуляка В.В.

за участю секретаря судового засідання Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області та Закарпатської митниці ДФС України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2015р. по справі № 807/1481/15 за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області, Закарпатської митниці ДФС визнання протиправним та скасування висновку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області та Закарпатської митниці Державної фіскальної служби, якою, з урахуванням змін та доповнень, просила суд: Визнати протиправним та скасувати Висновок Державної податкової інспекції у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатський області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" стосовно громадянки ОСОБА_1. Визнати протиправним та скасувати Наказ Закарпатської митниці ДФС від 19 червня 2015 року за № 605-о. "Про звільнення громадянки ОСОБА_1". Поновити громадянку ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту "Тиса" Закарпатської митниці ДФС. Стягнути з Закарпатської митниці ДФС на користь громадянки ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Визнати недійсним запис в трудовій книжці про звільнення громадянки ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту "Тиса" Закарпатської митниці ДФС.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2015р., позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Висновок Державної податкової інспекції у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 ЗУ "Про очищення влади" від 07 квітня 2015 року № 347/7/07-01-17-02.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Закарпатської митниці ДФС від 19 червня 2015 року за № 605-о "Про звільнення ОСОБА_1М.".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту "Тиса" Закарпатської митниці ДФС з 23 червня 2015 року.

Стягнуто з Закарпатської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 червня 2015 року по 20 жовтня 2015 у розмірі 13871 грн.

Допущено до негайного виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на раніше займаній посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту "Тиса" Закарпатської митниці ДФС та в частині стягнення із Закарпатської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3536,17 грн..

У задоволенні позовної заяви в частині решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачі ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області та Закарпатської митниці ДФС України оскаржили її в апеляційному порядку та просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянти свої вимоги мотивують тим, що судом 1 інстанції неповно зясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, висновки суду вважають необґрунтованими з підстав викладених в апеляційних скаргах, та порушено норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що перевірка проведена у відповідності до Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України ,,Про очищення влади.

Надані позивачкою пояснення не спростовують належність їй не задекларованого майна, тому не можуть вважатися обґрунтованими щодо причин не зазначення даного майна у декларації за 2014 рік.

Висновок ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області лише відображає факт того, що позивачка у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік вказала недостовірні відомості щодо наявності майна.

Також апелянт Закарпатська митниця ДФС України зазначає, що 19 червня 2015 року Закарпатською митницею отримано лист, в якому вказано, що позивачем не було задекларовано відомості по житловий будинок в с. Руський Мочар Великоберезнянського району Закарпатської області. Вказаний лист був надісланий листом ДПІ в м. Ужгороді ДФС у Закарпатській області від 15 червня 2015 року № 802/7/07-01-17-02. Відповідно до статті 5 частини 14 Закону № 1682-VII, керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті (тобто органу, до повноважень якого належить звільнення з посади стосовно якої здійснюється перевірка), на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини пятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади. Таким чином, на підставі отриманого висновку Закарпатською митницею 19 червня 2015 року було видано оскаржуваний наказ № 605-о "Про звільнення ОСОБА_1М.", тобто відповідно до Закону України № 1682-VII митниця була позбавлена можливості вчинити інші дії, ніж як видати наказ про звільнення відповідно до статті 36 частини 1 пункту 72 КЗпП України.

Представники ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області, Закарпатської митниці ДФС в апеляційних скаргах зазначали, що розгляд апеляційної скарги проводити за їх відсутності. В судове засідання представники ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області, Закарпатської митниці ДФС не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, апеляційний суд вважає, що скарги належить до часткового задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та стверджується матеріалами справи, що позивач працювала головним державним інспектором відділу митного оформлення № 4 митного посту "Тиса" Закарпатської митниці ДФС.

Позивачем у відповідності до Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" № 3206-VІ (далі по тексту Закон України № 3206-VІ) було подано декларацію про майно, доходи і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік. Також, відповідно до Закону України № 1682-VII, позивач власноруч подала заяву, якою надала згоду на проходження перевірки, та надала необхідні документи (Т. 2, а.с.а.с. 11-19).

У звязку з надходженням від позивача вказаної заяви, Закарпатською митницею ДФС на адресу ДПІ у м. Ужгород Головного управління ДФС у Закарпатській області направлено запит про проведення перевірки, передбаченої Законом України № 1682-VII, до якого долучено заяву позивача, паспорт громадянина України та копію декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік.

04 березня 2015 року позивачу від ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області надійшов лист, у якому зазначено, що в ході перевірки виникла необхідність щодо уточнення деклараційних відомостей (Т. 1 а.с. 242), вказаний лист отримано позивачем 10 березня 2015 року.

У відповідь на питання ОСОБА_3 від 04 березня 2015 року, позивач надала письмові пояснення та додала підтверджуючі документи (Т. 1 а.с.а.с. 249, 250, Т. 2 а.с.а.с. 1-5).

07 квітня 2015 року ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області складено Висновок про результати перевірки достовірності відомостей щодо ОСОБА_1 № 347/7/07-01-17-02, де зазначено, що Позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік не вказано наявність будинку, розташованого у с. Руський Мочар Великоберезнянського району Закарпатської області. Також, згідно цього висновку вбачається, що за результатами проведеної перевірки позивача та підтверджуючих документів відповідачем встановлено, що вартість майна, вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України № 1682-VII, відповідає наявній податковій інформації про доходи отримані позивачем із законних джерел (Т.1 а.с.а.с. 75, 76, Т. 2 а.с. 9).

У звязку із тим, що форма та зміст Висновку не відповідали Порядку № 1100, в частині затвердженої форми про результати перевірки, Закарпатська митниця ДФС 29 травня 2015 року звернулась до ДПІ в м. Ужгород, із клопотанням щодо надання Висновку про результати перевірки, з урахуванням вимог законодавства (Т.1 а.с. 77).

Позивачем у свою чергу були надані Додаткові пояснення, у яких така зазначила, зокрема, що будинок повністю зруйнований і фактичного його не має (Т.2 а.с. 5). Крім того, позивачем було надано підтверджуючі Довідки з Ростоцько-Пастільської сільської ради (Т.2 а.с.а.с. 6-8).

15 червня 2015 року ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області направлено листа Начальнику Закарпатської митниці ДФС, відповідно до якого Відповідач 1 не вбачає підстав для внесення змін до Висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII стосовно ОСОБА_1 (Т. 1 а.с.а.с. 78, 79).

19 червня 2015 року Начальником Закарпатської митниці ДФС було складено Довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України Про очищення влади (Т. 1 а.с.а.с. 80-83).

19 червня 2015 року Відповідачем 2 винесено Наказ № 605-о "Про звільнення ОСОБА_1М." (Т. 1 а.с. 20, 21).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 16.09.2014 року № 1682-VII,,Про очищення влади (далі - Закон № 1682-VII) визначено, що очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування (ч.1).

Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону (ч.3).

Відповідно до ч. 8 ст.3 Закону № 1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України ,,Про засади запобігання і протидії корупції, та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 1682-VII особа, яка претендує на зайняття посади, визначеної пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону (крім громадян, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу та на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або залучаються до виконання обов'язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на території проведення антитерористичної операції), подає власноручно написану письмову заяву, якою повідомляє про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частинами третьою або четвертою статті 1 цього Закону, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до цього Закону.

Відомості, зазначені у заяві, передбаченій частиною першою цієї статті, перевіряються під час проведення спеціальної перевірки відповідно до статті 11 Закону України ,,Про засади запобігання і протидії корупції у порядку та строки, визначені цим Законом (ч.2 ст. 6 Закону № 1682-VII).

Відповідно до п. 10 ч.1 ст.2 Закону № 1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються, зокрема, щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України ,,Про очищення влади визначає Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України ,,Про очищення влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563 (далі Порядок №563).

Згідно з п. 3 Порядку №563 загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи; 2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка; 3) проведення перевірки, що фактично полягає в: - аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; - порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; - порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел; 4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей; 5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку; 6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до пунктів 4, 6 Порядку №563 при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку. Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

За змістом п. 12 Порядку №563 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що позивач подав декларацію про доходи за 2014 р., однак не вказав наявність будинку розташованого за адресою в с. Руський Мочар Великоберезнянського району № 64 їй було подаровано згідно Договору дарування 21 вересня 2005 року ОСОБА_3

Як було встановлено судом під час розгляду даної справи, у відповідності до пояснень позивача, земельну ділянку разом з будинком за адресою в с. Руський Мочар Великоберезнянського району № 64 їй було подаровано згідно Договору дарування 21 вересня 2005 року ОСОБА_3 яка була давньою подругою мами. Згідно довідки Ростоцько-Пастільської сільської ради № 185 від 21 травня 2015 року номер житлового будинку 64 в селі Руський Мочар Великоберезнянського району Закарпатської області було перенумеровано на номер 62 у звязку з впорядкуванням нумерації будинків у с. Руський Мочар (Т. 1 а.с. 250, Т. 2 а.с.а.с. 5-8, 21, 22). Позивач пояснила, що на момент придбання вказаної земельної ділянки на ній знаходився будинок. У звязку з тим, що в зазначеному будинку ніхто не проживав та відповідно не доглядав за житлом, воно повністю зруйноване, що підтверджується довідкою, що видана Комунальним підприємством "Великоберезнянське районне бюро технічної інвентаризації за № 28 від 23 червня 2015 року (Т. 1 а.с. 25). Позивач зазначила, що вона не вказала про наявність будинку в Декларації помилково, адже не є юридично освідченою в даних питаннях та вважала, що якщо будинку фактично не існує, не має матеріальної цінності, то не має необхідності зазначати в Декларації.

Згідно з частиною 10 статті 5 Закону № 1682-VII у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Частиною 11 статті 5 Закону № 1682-VII передбачено, що орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку щодо правомірності дій ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області в частині проведення перевірки та складання оскарженого висновку, скільки відповідач діяв в межах своєї компетенції та у відповідності до приписів наведених нормативно-правових актів.

Висновок ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області колегія суддів також визнає правомірним, оскільки контролюючий орган зафіксував у ньому беззаперечний факт відсутності у декларації наявність розташованого за адресою в с. Руський Мочар Великоберезнянського району № 64 який є непридатним для проживання і який позивач отримала у спадщину.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.3 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині протиправності висновків ДПІ не відповідають обставинам справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області , а тому її слід задовольнити частково. Скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування висновку ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області. В цій частині позовних вимог позивача слід відмовити.

Поряд з цим, апеляційний суд визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, виходячи з системного аналізу наведених вище нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що вживання у тексті частини восьмої статті 3 Закону № 1682-VII єднального та розділового сполучника ,,та/або дозволяє дійти висновку, що вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох наступних критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Ця обставина обов'язково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно Договору дарування від 21 вересня 2005 року земельну ділянку разом з будинком за адресою в с. Руський Мочар Великоберезнянського району № 64 їй було подаровано ОСОБА_3

Таким чином, майно, яке позивач не вказала у декларації, набуте ним на законних підставах, а тому звільнення позивача проведене з порушенням вимог законодавства.

Оскільки позивач звільнений з роботи без законних на те підстав, суд першої інстанції правомірно задовольнив частину позовних вимог щодо скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст. 204, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області та Закарпатської митниці ДФС України задовольнити частково. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2015р. у справі № 807/1481/15 в частині визнання протиправними та скасування висновку ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України ,,Про очищення влади від 07.04.2015 року №347/7/07-01-17-02 відносно ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

В решті, а саме в частині визнання протиправним та скасування Наказу Закарпатської митниці ДФС України від 19.06.2015 року № 605-о про звільнення з роботи ОСОБА_1, поновлення позивача на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: В.Я.Макарик

Судді: О.О.Большакова

ОСОБА_4

Повний текст постанови складений 09 лютого 2016 року.