Справа № 804/2856/15
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2016 рокусправа № 804/2856/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛС Єдність» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року у справі № 804/2856/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛС Єдність» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними, скасування податкових повідомлень рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЛС Єдність» звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих 26 вересня 2014 року Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, № 00042203, яким зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 89357 грн. та № , яким з збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1022498 грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 255624,50 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав про свою незгоду з висновками, викладеними Акті № 2202/04-62-22-3/3074511 від 12.08.2014 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питання правомірності формування сум показників податкових зобов'язань, податкового кредитку та залишку від'ємного значення суми ПДВ, задекларованих платником податків відповідно до податкової декларації з ПДВ за березень 2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. На думку апелянта, суд не в повному обсязі здійснив перевірку доводів позивача та наданих ним доказів, які свідчать про відсутність порушень вимог податкового законодавства, помилковість висновків, викладених в акті перевірки, та протиправності спірних податкових повідомлень-рішень.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснено процесуальне правонаступництво відповідача по справі Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у зв'язку із проведеною реорганізацією.

Представники відповідача просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, у період з 28.07.2014 року по 05.08.2014 року відповідно до наказу № 1126 від 24.07.2014 року, на підставі направлення № 1062 від 24.07.2014 року, згідно з п.п.78.1.1, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ТЛС Єдність» з питання правомірності формування показників податкових зобов'язань, податкового кредиту та залишку від'ємного значення суми ПДВ, задекларованих платником податків відповідно до податкової декларації з ПДВ за березень 2014 року, за результатами якої складено Акт № 2202/04-62-22-3/30745111 від 12.08.2014 року. На підставі цього Акту 26 вересня 2014 року контролюючим органом прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: № , яким ТОВ «ТЛС Єдність» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 89357 грн. за березень 2014 року та № , яким ТОВ «ТЛС Єдність» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1278122,50 грн., у тому числі: 1022498 грн. - за основним платежем та 255624,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що податковим органом доведена правомірність спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів часткового погоджується з таким висновком.

Так, під час перевірки контролюючим органом були встановлені наступні порушення: п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.189.4 ст.189, п.198.2 ст.198, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до неправомірного завищення суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) всього у сумі 89357 грн., у тому числі за березень 2014 року у сумі 1128525 грн., та неправомірного заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у 1022498 грн., у тому числі за листопад 2011 року - 41 884 грн., грудень 2011 року - 189440 грн., січень 2012 року - 129183 грн., за лютий 2012 року - 83645 грн., березень 2012 року - 8023 грн., квітень 2012 року - 21923 грн., травень 2012 року - 129245 грн., листопад 2012 року - 181630 грн., квітень 2013 року - 60885 грн., червень 2013 року - 7206 грн., липень 2013 року - 134547 грн., серпень 2013 року 12377 грн., вересень 2013 року - 17417 грн., жовтень 2013 року - 5103 грн.

Під час перевірки контролюючим органом було встановлено, що між ТОВ «Конкорд-Проект», як довірителем, та ТОВ «ТЛС Єдність», як повіреним, 02 березня 2009 року укладений договір доручення № 0103/П, за умовами якого повірений прийняв на себе зобов'язання від імені та за рахунок довірителя придбати обладнання. Приблизна сума договору - 6000000 грн., термін виконання договору - протягом 5 років з дня отримання повіреним від довірителя коштів, термін дії договору - до 31.12.2012 року. Додатковими угодами термін дії договору продовжено. За даними рахунку 6852 контролюючий орган отримав інформацію про те, що з 01.07.2011 року позивач, як повірений, в межах зазначеного договору № 0103/п від 02.03.2009 року отримав від ТОВ «Конкорд-Проект» грошові кошти, відомості про дату зарахування та суми наведені у таблиці в Акті перевірки (т. 1 а.с.33,34). Відповідач за результатами перевірки документів, отриманих від ТОВ «ТЛС Єдність» прийшов до висновку про порушення останнім вимог пункту 189.4 статті 189, пункту 187.1 статті 187, пунктів 192.1, 191.3 статті 192 Податкового кодексу України, що призвело до заниження показників в рядку 1Б Декларацій на суму 1574952 грн.

Позивач стверджує, що кошти, які надходили з 01.07.2011 року від ТОВ «Конкорд-Проект» перераховувались в межах іншої угоди - договору безвідсоткової цільової позики № 0101-З від 01 лютого 2011 року. ТОВ «Конкорд-Проект» повернув ТОВ «ТЛС Єдність» грошові кошти на загальну суму 9357908 грн., проте у платіжних дорученнях помилково зазначав у призначеннях платежу інший договір, що призвело до непорозуміння та невідповідності висновків контролюючого органу фактичним обставинам. На підтвердження своїх доводів позивач після проведення перевірки до заперечень на акт перевірки надав копію договору позики № 0101-З від 01.02.2011 року, додаткові угоди до цього договору та листи від ТОВ «Конкорд-Проект», адресовані ТОВ «ТЛС Єдність», в яких повідомлено про допущену помилку у платіжних дорученнях та необхідність вважати вірним призначення платежу, як повернення грошових коштів згідно договору позики № 0101-З від 01.02.2011 року без ПДВ (т. 1 а.с.76-116).

Слід зазначити, що відповідачем з питань оскарження ТОВ «ТЛС Єдність» була проведена позапланова документальна перевірка на підставі наказу № 2156 від 11.12.2014 року з урахуванням наданих позивачем додаткових документів, у тому числі, і вказаних вище листів (т.1 а.с.46-73). Проте, висновки, викладені контролюючим органом в первісному Акті перевірки, наданими ТОВ «ТЛС Єдність» документами, спростовані не були. Суд першої інстанції також вважав їх неспроможними, оскільки відповідачем на адресу позивача був направлений запит про надання документів на підтвердження операцій з отримання від ТОВ «Конкорд-Проект» грошових коштів за договором № 0103/П від 02.03.2009 року і листом від 06.08.2014 року № 06/08 ТОВ «ТЛС Єдність» були надані копії договору № 0103/П від 02.03.2009 року, додаткові угоди до нього, а також копії банківських виписок за вказані періоди (т. 1 а.с. 238). Пояснень з приводу цих операцій відповідальними особами ТОВ «ТЛС Єдність» під час перевірки надано не було.

Разом з тим, вже під час процедури адміністративного оскарження позивач подає до контролюючого органу додаткові документи, про наявність яких ні до, ні під час перевірки особи, які здійснювали перевірку, повідомлені не були. Досліджуючи копії цих документів, колегія суддів встановила, що, по-перше, усі дати на листах ТОВ «Конкорд-Проект» співпадають із датою, зазначеною у платіжному дорученні, жодних виправлень після надходження таких листів у бухгалтерському обліку ТОВ «ТЛС Єдність» здійснено не було, хоча листи датовані з липня 2011 року по 2014 рік. Відповідач наполягає на тому, що ці листи не можуть вважатись належними доказами, оскільки по їх наявність позивач не вказував під час податкової перевірки; сумнівним уявляється і та обставина, що ТОВ «Конкорд-Проект» протягом декілька років допускав одну і ту саму помилку, зазначаючи у платіжних дорученнях перерахування грошових коштів за одним договором, а потім в цей же день змінював призначення платежу шляхом направлення листа позивачу, не повідомляючи обслуговуючий банк.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують здійснення господарських операцій ( стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). В податковому обліку операція також має бути підтверджена. Зважаючи на те, що податкове законодавство містить різні умови оподаткування операцій з позики та доручення, ненадання документів на підтвердження виправлення такої помилки на час податкової перевірки свідчить, на думку колегії суддів, про їх відсутність до отримання акту перевірки і обґрунтованість доводів відповідача про намагання ТОВ «ТЛС Єдність» змінити призначення платежу. Апелянт також стверджує, що судом першої інстанції не взяті до уваги платіжні доручення, в яких зазначено призначення платежу «повернення грошових коштів згідно договору комісії №0103 від 01.03.2009 р без ПДВ» і, навіть, якщо не визнавати проведення платежу за зміненим призначенням та виправлення помилок, операції все одно би не оподатковувались, оскільки перша подія (перерахування коштів апелянтом) за ним відбулась до 01.01.2011 року.

Колегія суддів вважає такі доводи також неспроможними, оскільки відповідальність за повноту, достовірність та правильність відображення в бухгалтерському обліку операцій, за даними якого формується показники податкового обліку, покладається на підприємство. В бухгалтерському обліку позивача по рахунку 6852 відображено надходження грошових коштів від «Конкорд-Проект» саме за договором доручення № 0103/П від 02.03. 2009 року. Крім того, представник позивача не зміг надати суду докази перерахування грошових коштів від ТОВ «ТЛС Єдність» за договором комісії № 0103 від 01.03.2009 року ТОВ «Конкорд-Промпроект», які останній міг би повернути платіжними дорученнями, наданими апелянтом до суду. Колегія суддів зазначає, що в Акті перевірки № 2202/04-62-22-2/3074511 від 12.08.2014 року допущена технічна помилка із посиланням на договір доручення № 0703/п від 07.03.2009 року (т.1 а.с.33, аркуш Акту - 17). Суд першої інстанції на цю обставину уваги не звернув, проте у судовому засіданні представник відповідача пояснив, що до перевірки був наданий позивачем саме договір доручення № 0103/п від 02.03.2009 року і відповідні документи на його виконання (т.1 а.с.238).

Щодо формування податкового кредиту за податковою накладною ТОВ «ПФГ «Конкорд».

Суд першої інстанції встановив, що між ТОВ «ТЛС «Єдність», як покупцем, та ТОВ «ПФГ «Конкорд», як продавцем, 01.08.2013 року укладений договір купівлі-продажу № 01/08-КП. Згідно податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року (том 2, а.с.137-148) ТОВ «ТЛС Єдність» до податкового кредиту звітного періоду включило суму ПДВ - 308335,87 грн. за податковою накладною № 3 від 07.08.2013 року. В додатку № 5 до декларації вказаний інший період виписки - 7.2013 року, а до перевірки контролюючому органу та суду позивачем була надана податкова накладна № 1 від 07.08.2013 року на суму ПДВ 308335,87 грн. (том 5, а.с.122-126). Позивач стверджує про допущену помилку в реєстрі податкових накладних і контролюючий орган мав би повідомити позивача про розбіжності. Проте, як вказує відповідач, про наявність розбіжності позивач був повідомлений листом № 14784/10/151-3-р, жодних пояснень чи дій з метою виправлення показників у реєстрі отриманих податкових накладних, позивачем вчинено не було. Натомість оригіналу податкової накладної № 3 від 07.08.2013 року, сума ПДВ за якою включена позивачем до складу податкового кредиту періоду - березень 2014 року позивачем надано не було.

Суд першої інстанції також вважав правомірними висновки контролюючого органу щодо безпідставного формування позивачем податкового кредиту за договором з ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд-1» № 01/08/0508 купівлі-продажу майна. На думку суду, позивач безпідставно включив до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 66239 грн. за податковою накладною № 2 від 01.08.2013 року, виданою за наслідками передачі майна за відповідним актом від 01.08.2013 року, оскільки зазначений договір не посвідчений нотаріально та не зареєстрований, як того вимагають приписи Цивільного кодексу України.

Апелянт стверджує, що за вказаним вище договором № 01/08/0508 було придбано майно за переліком, яке не є нерухомим майном ( ворота, навіс, сарай, замощення, благоустрій двору, каналізація та інш.) - т. 1 а.с. 205-212. Сарай не має фундаменту, тому не може визначатись як нерухоме майно. Отже, висновки суду першої інстанції про нікчемність правочину, який не посвідчений нотаріально та не зареєстрований, є помилковими.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 210 Цивільного кодексу України правочин, підлягає державної реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно статті 220 Кодексу у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Відповідно до статті 657 Кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Як вбачається зі змісту договору № 01/08/0508 позивачем придбано майно, яке не підпадає під ознаки майна, для якого Цивільним кодексом України встановлена обов'язковість нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Відтак позивачем правомірно віднесено суму ПДВ 66239 грн. до складу податкового кредиту.

Судом першої інстанції здійснена перевірка правильності декларування податкових зобов'язань за договором № 013-12/ИЦ від 20.01.2012 року, укладеним між ПП "Кокс-Комплекс" та ТОВ "ТЛС Єдність", предметом якого є виконання робіт - розробка робочої документації, на обладнання, згідно додатку (том 2, а.с.22-24). Проте, правильність висновків суду першої інстанції в цій частині позивачем в апеляційній скарзі сумніву не піддана, у зв'язку з чим колегія суддів перевірку оскарженої постанови в цій частині не здійснює.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 202 цього ж Кодексу передбачено, що підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на помилковість висновків суду першої інстанції в частині правомірності спірного податкового повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ за договором купівлі-продажу майна № 01/08/0508 на суму 66239 грн. та, відповідно, застосованих штрафних (фінансових) санкцій, постанова суду підлягає скасуванню, адміністративний позов - частковому задоволенню.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛС Єдність» - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року у справі № 804/2856/15 - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛС Єдність» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 26 вересня 2014 року № в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЛС Єдність» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 66239 грн. та застосованих на цю суму штрафних (фінансових) санкцій відповідно.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти дні з дня складення її тексту у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко