Справа № 2а/2370/38/2012
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2370/38/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Військової прокуратури Центрального регіону України на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військової прокуратури Центрального регіону України про визнання рішення протиправним та зобов'язання внести зміни до наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової прокуратури Центрального регіону України (далі - Відповідач) про визнання протиправним рішення Відповідача, зазначене в пункті 7 наказу ВО військового прокурора Центрального регіону України від 12.08.2011 року №113 про виплату Позивачу грошової допомоги відповідно п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов'язання військового прокурора Центрального регіону України внести зміни до пункту 7 наказу ВО військового прокурора Центрального регіону України від 12.08.2011 року №113 про виплату Позивачу грошової допомоги відповідно п.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 січня 2012 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2012 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 вересня 2015 року скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 січня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2012 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, заперечення Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач з 11 червня 1997 року по 12 серпня 2011 року проходив військову службу в органах військової прокуратури.

Наказом Міністра оборони України від 28 липня 2011 року №752 Позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», за станом здоров»я.

Згідно наказу виконуючого обов'язки військового прокурора Центрального регіону України від 12 серпня 2011 року №58 о/с Позивача звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства військової прокуратури Центрального регіону України та з органів прокуратури, у зв»язку зі звільненням з військової служби.

З витягу із наказу військового прокурора Центрального регіону України від 12 серпня 2011 року №113 вбачається, що Позивача з 12 серпня 2011 року виключено зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, та направлено до зарахування на військовий облік до Черкаського ОВК.

Частиною 7 цього наказу вирішено виплатити Позивачу згідно п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошову допомогу у розмірі 50% місячного забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка станом на 12 серпня 2011 року складає 22 роки.

Не погоджуючись з рішенням Відповідача щодо виплати грошової допомоги у розмірі, визначеному п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», замість грошової допомоги, яка визначена ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», Позивач звернувся до суду.

Згідно ст.13 Закону України «Про прокуратуру», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, систему органів прокуратури становлять: Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя (на правах обласних), міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, а також військові прокуратури.

До органів військових прокуратур належать військові прокуратури регіонів і військова прокуратура Військово-Морських Сил України (на правах обласних), військові прокуратури гарнізонів (на правах міських).

Статтею 46-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовими прокурорами і слідчими призначаються громадяни України з числа офіцерів, які проходять військову службу або перебувають у запасі і мають вищу юридичну освіту.

Військовослужбовці військових прокуратур у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять службу відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види постачання і забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Положеннями статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

До 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв'язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Прокурорам і слідчим, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором, у тому числі на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Військові прокурори і слідчі військових прокуратур при звільненні з військової служби мають право на одержання пенсії відповідно до цієї статті або на одержання пенсії, встановленої законом для військовослужбовців.

Прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Пунктом 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу» в редакції від 04.04.2006 року, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю а також до стажу державної служби.

Згідно п.п.«б» ч.1, ч.6, ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров'я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Особи офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби за станом здоров'я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 липня 2011 року Позивачем подано рапорт Відповідачу, в якому ОСОБА_2 просив звільнити його з військової служби за станом здоров»я на підставі п.«б» ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу» та після звільнення направити його на військовий облік до Черкаського ОМВК.

Зі змісту аркушу бесіди від 15 липня 2011 року між військовим прокурором Центрального регіону України та Позивачем, довідки від 15 липня 2011 року вбачається, що до 20-річного стажу Позивача включається: 18 років 1 місяць 24 дні (том 1, а.с.41, 33).

Крім того, з аркушу бесіди вбачається, що Позивачу роз'яснювалось, що згідно наявних у його особовій справі документів і інших даних, Позивач не мав права на звільнення з підстав, передбачених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру». З даного приводу останнім ніяких скарг, зауважень та заперечень не подавалось та такі в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, при звільненні Позивач самостійно обрав підставу для звільнення, а саме згідно п.«б» ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу» та був ознайомлений з тим, що згідно вказаної норми закону йому передбачене грошове забезпечення у відповідності Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Колегія суддів звертає увагу, що Позивачем не оскаржувався наказ Міністра оборони України від 28 липня 2011 року №752 та наказ Відповідача від 12 серпня 2011 року №58 о/с щодо підстав звільнення.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів вважає, що виплата грошової допомоги згідно ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», можлива лише за умови звільнення з органів прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію саме за вислугу років чи у зв»язку з інвалідністю.

Отже, для вирішення питання щодо виплати Позивачу грошової допомоги при звільненні слід враховувати підстави звільнення з органів прокуратури.

Оскільки Позивача було звільнено не за вислугою років чи з інвалідності, а за станом здоров»я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби, останній не має права на виплату грошової допомоги при звільненні згідно ч.15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а тому оскаржувана Позивачем частина 7 наказу від 12 серпня 2011 року №113 прийнята Відповідачем у відповідності до законодавства України, яке регулює спірні правовідносини.

Щодо посилань Позивача на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 03 грудня 2010 року у справі №2а-3341/10, як на підставу, що дає йому право на пенсію за вислугою років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», слід зазначити таке.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 03 грудня 2010 року у справі №2а-3341/10, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2011 року встановлено, що Позивач 10 серпня 1989 року призваний на військову службу, яку проходив курсантом Таллінського вищого військово-політичного будівельного училища з 10 серпня 1989 року по 13 січня 1992 року; курсантом Сімферопольського вищого військово-політичного будівельного училища з 13 січня 1992 року по 18 червня 1993 року; на офіцерських посадах у Сумському вищому артилерійському командному училищі ім.М.В.Фрунзе з 01 вересня 1993 року по 13 травня 1997 року; у розпорядженні Генерального прокурора України з 13 травня 1997 року по 11 червня 1997 року; на офіцерських посадах слідчого військової прокуратури гарнізону, старшого слідчого військової прокуратури гарнізону, слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу військової прокуратури регіону, прокурора-криміналіста відділу нагляду за додержанням законів при провадженні розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства військової прокуратури регіону, заступника військового прокурора гарнізону, військового прокурора гарнізону, начальника відділу нагляду за додержанням законів при провадженні розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства військової прокуратури регіону з 11 червня 1997 року.

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 03 грудня 2010 року у справі №2а-3341/10 за Позивачем визнано право на зарахування часу військової служби у Збройних силах України в період з 10 серпня 1989 року до 11 червня 1997 року до 20-річного стажу, що дає право на пенсію за вислугою років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та зобов»язано Управління Пенсійного фонду України в м.Черкаси зарахувати час проходження Позивача військової служби у Збройних силах України в період з 10 серпня 1989 року до 11 червня 1997 року до 20-річного стажу, що дає право на пенсію за вислугою років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів звертає увагу, що обставини встановлені постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 03 грудня 2010 року у справі №2а-3341/10 не мають ніякого відношення до даної справі; адміністративні справи мають різні предмети спору, які ніяким чином між собою не пов'язані та у даних справах різні підстави для настання певних юридичних наслідків.

Між тим, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2011 року у справі №2/а/2370/8026/2011, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_2 до 19 фінансового відділу Міністерства оборони України, третя особа: Військова прокуратура Центрального регіону України про визнання протиправною бездіяльності 19 фінансового відділу Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги ОСОБА_2 відповідно до п.15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та зобов»язання відповідача нарахувати грошову допомогу відповідно до п.15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та стягнути з 19 фінансового відділу Міністерства оборони України 109 000,00 грн - відмовлено.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, визначеного в пункті 7 наказу ВО військового прокурора Центрального регіону України від 12.08.2011 року №113 про виплату Позивачу грошової допомоги відповідно п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд першої інстанції не врахував зазначені вище обставини та помилково дійшов висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати її та прийняти нову постанову суду.

За ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, з врахуванням наведеного, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової прокуратури Центрального регіону України задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

ОСОБА_2 в задоволенні адміністративного позову до Військової прокуратури Центрального регіону України про визнання рішення протиправним та зобов'язання внести зміни до наказу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 10 лютого 2016 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.