Справа № 815/7202/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7202/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ларексен до Одеської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення № 500060001/2015/610158/2 від 10.09.2015р., -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Ларексен (Надалі ТОВ «Ларексен» або позивач) до Одеської митниці ДФС України (Надалі Одеська митниця або відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за № 500060001/2015/610158/2 від 10.09.2015 року винесене інспектором м/п Одеса-порт Одеської митниці ДФС України ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що інспектором м/п «Одеса-порт» Одеської митниці ДФС України ОСОБА_1 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № 500060001/2015/610158/2, яке на думку позивача не відповідає вимогам діючого митного законодавства України та суперечить положенням ст.ст. 53-60 МКУ. Позивач оскаржив вказане рішення до Одеської митниці ДФС України, однак 11.12.2015р. отримав відповідь про відмову у задоволені його вимог. Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів за № 500060001/2015/610158/2 є протиправним, а тому підлягає скасуванню, оскільки ТОВ «Ларексен» надано усі документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів, в яких чітко визначені умови постачання, оплата товару, а також його вартість. Також позивач вказує на відсутність підстав у інспектора митниці застосування резервного методу визначення митної вартості товару, оскільки жодних із передбачених у Митному кодексу України підстав для відмови у митному оформлені товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю товарів інспектором не встановлено. Водночас, документальним підтвердженням правомірності визначення декларантом митної вартості товарів, що надійшли на адресу ТОВ «Ларексен» є висновок товарознавчого дослідження. Таким чином, позивач вважає, що йому безпідставно відмовлено у митному оформлені товару за заявленою ТОВ «Ларексен» вартістю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи факсимільним звітом. Жодних заяв, клопотань про неможливість прибути до суду не надходило. При цьому, через канцелярію суду за вхід. № 1221/16 надійшли заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено наступне. Під час митного контролю товарів за МД № 500060001/2015/016513 від 04.09.2015р., програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиком (АСАУР) сформовані форми контролю, які у звязку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України прийняття рішення про коригування митної вартості. На думку відповідача, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Зазначені обставини виключили можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, з огляду на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено про розгляду справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

03.06.2014 року між компанією WENZHOU JIASINA INTERNATIONAL TRADING GO., LTD (продавець) та ТОВ «Ларексен» (покупець) укладено контракт №1 на придбання товару. Найменування та кількість товару, ціна, умови постачання, вартість партії поставки, строк поставки, інші умови обумовлюються сторонами в специфікаціях до зазначеного контракту.

На виконання вимог зазначеного контракту на імя ТОВ «Ларексен» надійшов товар: рукавички жіночі трикотажні з вовни у кількості - 52683 пар, шкарпетки для дорослих жінок трикотажні з вовни у кількості - 66840 пар, шкарпетки трикотажні з вовни для дітей у кількості - 23400 пар, рукавички підліткові трикотажні у кількості - 176088 пар.

Під час зясування фактичних обставин справи судом встановлено, що з метою декларування вказаного товару позивач подав до Одеської митниці Державної фіскальної служби України митну декларацію № 500060001/2015/016841 від 10.09.2015р. (а.с.15-16).

Як вбачається зі змісту вище зазначеної декларації, декларантом заявлено ціну товару за рукавички жіночі трикотажні з вовни на рівні 0,44 дол. США за одну пару; за шкарпетки для дорослих жінок трикотажні з вовни на рівні 0,30 дол. США за одну пару; за шкарпетки трикотажні з вовни для дітей на рівні 0,24 дол. США за одну пару; за рукавички підліткові трикотажні на рівні 0,28 дол. США за одну пару.

Судом встановлено, що декларантом позивача разом із декларацією № 500060001/2015/016841 від 10.09.2015р. надані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 22.06.2015р. за №1; інвойс від 17.08.2015р. № 15/07/0290/1; bill of lading коносамент ZBXJ504437 від 29.07.2015р.; сертифікат походження товару від 29.07.2015р.; пакувальний лист від 29.07.2015 року № 15/70/0290-Р; прас-лист підприємства виробника товарів RUIAN; та інші товаросупровідні документи.

У результаті візуальної перевірки наданих разом із митними деклараціями документами та співставлення даних, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості зазначеного товару, встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: у зовнішньоекономічному контракті від 22.07.2015р. №1 відсутні положення щодо умов оплати товару на немає посилання на те, що такі умови повинні зазначатися в інвойсах; до митного оформлення надано два комерційні інвойси від 29.07.2015 року № 15/07/0290 та від 17.08.2015р. № 15/07/0290/1, а також лист коригування який говорить про те, що в інвойсі від 29.07.2015 року № 15/07/0290 допущена помилка і правильним потрібно вважати інвойс від 17.08.2015р. № 15/07/0290/1; відповідно до пакувального листа від 29.07.2015р. № 15/07/0290-Р в митній декларації вказана торгівельна марка товару «Корона», хоча в товаросупровідних документах вказана позначка «N/M», що значить товар не маркований.

У звязку з чим, на підставі положень ч.3 ст.53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС України повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості: договорів із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертизи організаціями.

09.09.2015р. відповідно до відмітки позивача про ознайомлення їх вказаними вище обставинами, зазначив зокрема, про відсутність документів витребуваних відповідачем, оскільки всі документи в наявності надані (а.с.91-92).

10.09.2015р. Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610158/2, яким визначено митну вартість таких товарів, як рукавички підліткові трикотажні з вовни на рівні 0,42 дол. США за пару та шкарпетки трикотажні з вовни для дітей на рівні 0,53 дол. США за пару (а.с.72).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеською митницею Державної фіскальної служби позивачу видано картку відмови № 500060001/2015/00292 (а.с.76).

Судом встановлено, що товар, який надійшов на адресу позивача випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України від 13.03.2012р. № 4495-VI за митною декларацією від 10.09.2015р. № 500060001/2015/016841.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ларексен є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з урахуванням наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши матеріали справи, зокрема, наявність підстав щодо розбіжностей у документах наданих позивачем задля декларування митної вартості товару, суд не погоджується з думкою відповідача щодо відсутності у зовнішньоекономічному контракті від 22.06.2015р. № 1 (Надалі - Контракт) умов оплати товару на відсутності посилання на те, що такі умови повинні зазначатись у інвойсі, з огляду на наступне.

Згідно ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно ст. 6 Господарського кодексу України, загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини. У відповідності з ст.ст. 179, 189, 190 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни. При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі види продукції, за винятком тих, на які встановлено державні ціни.

Дослідивши наданий позивачем до суду Контракт №1 від 22.06.2015р., суд встановив, що відповідно до частини 1 предмета Контракту вказано, що продавець продає, а покупець купує на умовах (CPT) товарів на суму 1000000 дол. США в кількості, асортименті, за цінами і відповідно до технічних умов в інвойсах, які є додатками до контракту. Загальна сума даного контракту складає не більше 1000000,00 дол. США. Тобто, складається із специфікацій до даного контракту котрі є його невід'ємною частиною,та включає в себе суми окремих партій. (а.с.10).

Отже, суд не бере до уваги твердження відповідача стосовно відсутності умов оплати товару, що повинні зазначатися в інвойсі, оскільки в п.1 Контракту вказую на такі посилання.

Зокрема, відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст.52 МК України, встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Як вже зазначалось судом, підставами, що визвали сумнів Одеської митниці є надання позивачем до митного оформлення два комерційні інвойси від 29.07.2015р. № 15/07/0290 та від 17.08.2015р. № 15/07/0290/1, а також лист коригування, який говорить про те, що в інвойсі від 29.07.2015р. № 15/07/0290 допущено помилку і правильним слід вважати інвойс 17.08.2015р. № 15/07/0290/1, але про характер помилки і в чому вона виражається конкретно не сказано, хоча в нвойсах зазначені різні дані щодо кількості товарів (яка не підтверджена актом фізичного огляду, метою якого є встановлення кількісних характеристик), їх ціни та загальної суми інвойсів та в пакувальному листі вказана торгівельна марка товару «Корона», а в товаросупровідних документах (коносаментах) вказана позначка «N/M» що значить товар не маркований.

Суд зазначає, що інвойс має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також, в інвойсі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в інвойсі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок. Крім того, фактично інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені товари.

Перевіривши надані до суду документи, судом встановлено, що інвойс від 17.08.2015р. № 15/07/0290/1 має зазначення сторін контракту (продавець, відправник, покупець); посилання на Контракт із зазначенням дати: Контракт №1 від 22.06.2015р.; умови поставки: CRT ODESSA; умови оплати відстрочка платежу; країну походження Китай; посилання на контейнер - № UESU4847590. Крім цього, Контракт містить перелік найменувань товару, його кількість, одиницю виміру, ціну за одиницю, на суму у відношенні із кількістю: рукавички підліткові трикотажні, кількість 176088, одиниця виміру пара, ціна USD 0,28, сума USD 49304,64. Рукавички жіночі трикотажні вовняні кількість 52683, одиниця виміру пара, ціна USD 0,44, сума USD 23180,52. Шкарпетки жіночі трикотажні вовняні кількість 66840, одиниця виміру пара, ціна USD 0,30, сума USD 20052,00. Шкарпетки дитячі трикотажні вовняні кількість 23400, одиниця виміру пара, ціна USD 0,24, сума USD 5616,00 (а.с.14).

При цьому, пакувальним листом від 29.07.2015р. № 15/07/0290-Р встановлено вагу вказаного у інвойсі від 17.08.2015р. № 15/07/0290/1 товару та зазначається його маркування «Корона». Рукавички підліткові трикотажні у кількості (що відповідає інвойсу № 15/07/0290/1) 167088, кількість ящиків 423, вага нетто 8191 кг. Рукавички жіночі трикотажні вовняні у кількості (що відповідає інвойсу № 15/07/0290/1) 52683, кількість ящиків 187, вага нетто 3807 кг. Шкарпетки жіночі трикотажні вовняні - у кількості (що відповідає інвойсу № 15/07/0290/1) 66840, кількість ящиків 212, вага нетто 3324 кг. Шкарпетки дитячі трикотажні вовняні у кількості (що відповідає інвойсу № 15/07/0290/1) 23400, кількість ящиків 65, вага нетто 954 кг. Загальна кількість товару, що підлягає постачанню складає 887 ящиків у вазі - 16276 кг. (а.с.20).

Вказана кількість товару, що постачається, підтверджується також Коносаментом № ZBXJ504437 від 29.07.2015р., 887 ящиків в загальній вазі 16305,00 кг. (а.с.18).

Таким чином, суд доходить висновку, що Одеською митницею ДФС України не надано достатньо обґрунтованих причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Водночас, суд зазначає, що методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст.57 МК України.

Частиною 1 вказаної статті встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 ст.57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вбачається з норми, викладеної у ч.8 ст.57 МК України лише у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що декларантом надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару, водночас відповідачем не доведено правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості відповідно.

Разом з тим, Одеською митницею ДФС України не надано належних доказів, на підставі яких визначено митну вартість товару в оскарженому рішенні № 500060001/2015/610158/2 від 10.09.2015р., також не надано доказів в підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 МК України, у зв'язку з чим суд доходить висновку, що відповідачем не обґрунтовано застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Відповідач не довів наявність обставин, які виключають використання першого методу, та не встановив жодної із обставин, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за першим методом, а також неможливість застосування послідовно наступних методів при застосуванні резервного методу визначення митної вартості.

Крім цього, суд зазначає, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. З урахуванням чого, суд доходить висновку, що встановлені відповідачем порушення, жодним чином не впливає на рівень ціни товару, яка задекларована ТОВ «Ларексен» у митній декларації № 500060001/2015/016841 від 10.09.2015р.

Отже, визначення відповідачем митної вартості за резервним методом є протиправним, при наявній можливості для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору, у зв'язку з чим позовні вимоги про скасування оскаржуваного рішення обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

З огляду на вищевикладене, відповідно до положень Митного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Ларексен до Одеської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення № 500060001/2015/610158/2 від 10.09.2015р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів за № 500060001/2015/610158/2 від 10.09.2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Токмілова