Справа № 803/853/15-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 р. Справа № 876/7346/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Панхім» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Панхім» 06.05.2015 року звернулося в суд з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № НОМЕР_1 від 24.12.2014 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС України у Волинській області подала апеляційну скаргу. В якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Луцькою ОДПІ була проведено документальна планова виїзна перевірка ТзОВ фірма «Панхім» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої 04.12.2014 року був складений акт № 157/22-1/307333394.

В акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем пп. 14.1.36, п. 14.1 ст. 14, ст. 135, ст. 137, ст. 138 ПК України, у звязку з чим ТзОВ фірма «Панхім» занижено податок на прибуток на суму 3157549,00 грн. Крім того, податковим органом встановлено порушення ст. 185, ст. 187, ст. 188 ПК України, в результаті чого ТзОВ фірма «Панхім» занижено податок на додану вартість на загальну суму 3323736,00 грн.

В основу даного акту перевірки покладено дані, отримані працівниками Луцької ОДПІ під час її проведення щодо питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2013 року відповідно до первинних документів.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що позивачем під час перевірки не надано документів, що свідчать про зміну октанового числа бензину, а відтак безоплатно передано покупцям нафтопродукти в кількості 1741000 кг. У результаті таких дій позивач занизив податкові зобовязання по оподаткованих операціях з реалізації нафтопродуктів, а саме бензину марки А-92, що є обєктом оподаткування ПДВ на суму 3323736,в тому числі за грудень 2013 року 3323736 грн.

На підставі акту перевірки 24.12.2014 року Луцькою ОДПІ було винесено податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 4736323,50 грн., в тому числі: за основним платежем 3157549,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1578774,50 грн., а також №, яким збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 4985604,00 грн., в тому числі: за основним платежем 3323736,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1661868,00 грн..

Позивач оскаржував дані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Рішеннями ГУ ДФС України у Волинській області від 04.02.2015 року №864/10/03-20-10-03-06, та ДФС України від 15.04.2015 року №7831/6/99-99-10-01-01-25, скарга позивача була залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Нормами пп.14.1.36. п.14.1 ПК України надано визначення господарської діяльності - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст.137, на підставі документів, зазначених у п.135.2 цієї статті, та складаються, зокрема, з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до п.135.4 цієї статті;

Згідно з п.135.4 ст.135 ПК України дохід від операційної діяльності визначається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобовязань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента, тощо).

Як встановлено п.185.1 ст.185 ПК України обєктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 Кодексу. Згідно з п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання і товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості у разі здійснення і контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього кодексу), з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обовязкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у звязку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання и товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Отже, ПК України визначає, що обов'язковою умовою для правомірного формування платником податків податкового кредиту є податкова накладна, яка засвідчує факт придбання товарів (послуг) з метою їх подальшого використання в межах господарської діяльності.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановлено судом, із досліджених доказів та наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем на протязі 2013 року придбавалися нафтопродукти марки А-92. Зазначені операції відображені позивачем у податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства від 08.05.2012 року, від 08.02.2013 року, від 10.02.2014 року. Між ТзОВ фірма «Панхім» (замовник) та МПП «ВК Імпекс» (виконавець) 01 лютого 2012 року укладено договір про надання лабораторних послуг №99-Л, відповідно до якого виконавець зобовязується проводити лабораторні дослідження нафтопродукті на відповідність ГОСТ, РСТ, ДСТУ, іншій нормативно-технічній документації та надавати науково-технічну допомогу за дорученням замовника, а замовник зобовязується оплатити вартість таких робіт в порядку і на умовах визначеним даним договором.

Позивачем утворено комісію з розслідування випадків установлення наявності нестандартних нафтопродуктів під час зберігання та складено відповідні акти розслідування, якими було зафіксовано зниження октанового числа бензину.

Ці дії підтверджується первинними документами - актами переведення нафтопродуктів за формою № 18-НП та паспортами якості, які були наявні в позивача на момент проведення перевірки та надавались під час перевірки Луцькій ОДПІ.

В матеріалах справи наявні акти відбирання проб нафти та нафтопродуктів від 02.12.2013 року №01-02.12.13, від 26.07.2013 року №01-26.07.13, від 26.04.2013 року №01-26.04.13, видані МПП «ВК Імпекс» паспорти якості нафтопродуктів №214 від 29.04.2013 року, №580 від 26.07.2013 року, №1015 від 03.12.2013 року, акти здачі-прийняття послуг №1550 від 30.04.2013 року, №2317 від 31.07.2013 року, №4394 від 31.12.2013 року; акти про переведення нафтопродуктів (нафти) з однієї марки в іншу №01-26.07.13 від 26.07.2013 року, №01-06.12.13 від 06.12.2013 року, №01-27.12.13 від 27.12.2013 року, №01-31.12.13 від 31.12.2013 року; бухгалтерські довідки №31-12/1 від 31.12.2013 року, №27-12/1 від 27.12.2013 року, №06-12/1 від 06.12.2013 року, №26-07/1 від 26.07.2013 року, №29-04/1 від 29.04.2013 року; паспорти якості №4-0652 від 02.12.2013 року, №4-0331 від 26.07.2013 року, №4-0125 від 26.04.2013 року, якими засвідчено невідповідність нафтопродуктів стандартам бензину А-92, відбирання яких засвідчено актами відбирання проб нафти та нафтопродуктів №4-0125 від 26.04.2013 року, №4-0331 від 26.07.2013 року, №4-0652 від 02.12.2013 року, акти розслідування випадку установлення наявності нестандартних нафтопродуктів під час зберігання від 29.04.2013 року, від 26.07.2013 року, від 06.12.2013 року, виданих акредитованою установою МПП «ВК Імпекс».

Переведення бензину повністю відображено в бухгалтерському обліку по рахунку 28 «Товари» та підтверджується відповідними бухгалтерськими довідками.

У податковому обліку дана операція не була відображена враховуючи те, що вона не має за собою податкових наслідків, а полягала лише у переведенні однієї марки бензину в іншу без зміни в балансі підприємства та не мала фінансового результату.

Позивачем підтверджено факт реалізації бензину марки А-80, А-76 покупцям, що підтверджується реєстром реалізації ТМЦ по рахунку 281, аналізом рахунку 90, реєстром реалізації ТМЦ по рахунку 20 «Виробничі запаси» за 2013 рік. Наведене означає, що безоплатно товарів позивач не реалізовував, і в свою чергу вказує на помилковість висновків податкового органу, викладених в акті перевірки.

Тобто, висновки податкового органу про безоплатність передачі покупцям бензину марки А-92 ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та повністю спростовані позивачем в суді наявними в нього первинними документами.

Твердження Луцької ОДПІ про відсутність у позивача під час перевірки актів приймання продукції за якістю форми № 14-НК, актів відібрання проб за формою № 2-НК, журналу реєстрації проб за формою № 3-НК, журналу реєстрації видачі для підтвердження факт переводу нафтопродуктів марки А92 на марки А80 та А 76 відповідно до Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 04.06.2007 року не можуть бути доказом порушення позивачем податкового законодавства, оскільки вказані акти стосуються контролю якості нафтопродуктів і не повязанні з обчисленням і сплатою податкових платежів та не можуть підтверджувати чи спростовувати правильність обчислення податкових зобовязань.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку Луцькою ОДПІ належними та допустимими доказами не доведено правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень відносно позивача та відсутності реально проведеної господарської операції між позивачем та контрагентами.

Колегія суддів дійшла висновку, що податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 10.12.2014 року № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 винесені з порушенням вимог чинного податкового законодавства, є протиправними та підлягають скасуванню, а тому позов слід задовольнити.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року у справі №803/853/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2016 року