Справа № 815/6762/15
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6762/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Судді - Гусева О.Г.,

при секретарі судового засідання - Селімової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління внутрішніх справ України в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління внутрішніх справ України в Одеській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про визнання незаконним звільнення та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, за результатом якого, відповідно до уточненого адміністративного позову, позивач просить: визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 на підставі п. «г» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів, внутрішніх справ», проведене згідно наказу ГУМВС України в Одеській області № 1331 о/с від 04 листопада 2015 року; змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1, вважати його звільненим в зв'язку з подачею рапорту про звільнення на підставі п. «з» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»; зобов'язати ГУМВС України в Одеській області внести зміни до наказу №1331 від 04.11.2015 р. в частині, що стосується звільнення ОСОБА_1 вказавши, що він звільнений в зв'язку з подачею рапорту на підставі п. «з» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»; визнати недійсної та зобов'язати відповідача скасувати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про його звільнення, на підставі п. «г» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»; зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період з 04.11.2015 р. (дата видання наказу № 1331 о/с) до моменту винесення відповідного судового рішення; поновити ОСОБА_1 строк, для реалізації права на подальше працевлаштування, передбачений п.9. Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про національну поліцію»;визначити початком перебігу строку, передбаченого п.9. Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» для ОСОБА_1 дату набрання законної сили постановою суду. обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги наступними доводами.

Наказом ГУМВС України в Одеській області № 1331 о/с від 04 листопаду 2015 р. ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку управління карного розшуку ГУМВС України в Одеській області згідно п. 9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» було звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів).

ОСОБА_1 працював у органах внутрішніх справ України більш ніж 17 календарних років.

У вересні 2015 р. він пройшов службову перевірку та отримав згоду на призначення на посаду старшого оперуповноваженого карного розшуку ГУМВС України в АР Крим та місці Севастополі з подальшим прийняттям на рівнозначну посаду до Головного управління національної поліції України в АР Крим та місці Севастополі.

04 листопада 2015 р. позивач склав рапорт на ім'я начальника ГУМВС України в Одеській області з проханням звільнити мене з посади на підставі п. «з» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації».

05 листопада 2015 р. ОСОБА_1 склав та зареєстрував аналогічний рапорт, оскільки перший зник у кадровому апарату ГУМВС України в Одеській області.

Дані рапорти були складені з огляду на вимоги п. 8 розділу XI Перехідних положень закону України «Про національну поліцію» стосовно інформування про можливе вивільнення через скорочення штатів.

06 листопада 2015 року вступив в силу закон України Про національну поліцію» Відповідно до п.9 Розділу XI Закону України «Про національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Копію витягу з наказу ОСОБА_1 було вручено лише 26.11.2015 р., з якого він дізнався про своє вивільнення з 06.11.2015 р., тим самим відповідач навмисно затягнув строк відведений законом (3 місяці з дня опублікування Закону «Про Національну поліцію») в разі відмови позивачу в призначені до Головного управління Національної поліції в Одеській області, на право подачі ним заяви про бажання проходити службу в будь якому органу Національної поліції України, на що в нього було переважне право та бажання.

Також відповідачем не доведено, що він не відповідав вимогах до поліцейських, які визначені в Законі України «Про Національну поліцію».

Наявність інформації у відповідача про погодження у прийнятті ОСОБА_1 на відповідну посаду до ГУНП в АР Крим та місці Севастополі та його звільнення, всупереч Закону, свідчить про упереджене ставлення до позивача та протиправність дій відповідача.

В ході судового розгляду справи, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за його відсутності, в порядку письмового провадження.

Представник ГУ МВС України в Одеській області, заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні їх просив відмовити, з підстав викладених у запереченнях, які були подані до суду 28.01.2016 року (а.с. 51-53).

Представник Ліквідаційної комісії Головного управління внутрішніх справ України в Одеській області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи - Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду від 03.02.2016 року, розгляд справи призначений на 09.02.2016 року, в порядку письмового провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04.11.2015р. Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області винесено Наказ №1331 о/с "По особовому складу", яким згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015р. у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого відділу карного розшуку ГУМВС України в області, сплативши грошову компенсацію за 33 доби невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2015 року по день звільнення.

Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 17 років 07 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 06 місяців 04 дні.

Судом з'ясовано, що 05.11.2015р. позивач - ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУ МВС України в Одеській області генерал-майора міліції ОСОБА_2 з Рапортом, у якому, з огляду на наявність бажання проходити службу в Національній поліції (згідно з п.9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію") відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, виклав прохання щодо звільнення його у запас Збройних Сил України за п.64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інше міністерство, центральний орган виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015р.

З листа ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим №335 від 06.11.2015р., надісланого на ім'я начальника ГУ МВС України в Одеській області генерал-майора міліції ОСОБА_2, за підписом начальника ГУ генерал-майора міліції ОСОБА_3, вбачається, що керівництвом ГУМВС України в Автономній Республіці Крим співробітнику Головного управління МВС України в Одеській області майору міліції ОСОБА_1 запропоновано посаду.

07.11.2015 року Позивач звернувся з заявою до Т.в.о начальника ГУ Національної поліції в АР Крим та м. Севастополь генералу поліції третього рангу ОСОБА_3 з проханням прийняти позивача на службу до поліції та призначити на посаду старшого оперуповноваженого кримінальної поліції ГУ Національної поліції АР Крим та м. Севастополь.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон) встановлене, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки-і порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно зі статтею 47 Закону призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Статтею 51 Закону передбачено, що для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об'єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

Основними повноваженнями поліцейської комісії є: проведення відбору (конкурсу) на службу в органи (заклади, установи) поліції, крім прийому на навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських; проведення конкурсу для призначення на вакантну посаду.

Порядок діяльності поліцейських комісій визначається Міністром внутрішніх справ України з урахуванням положень цього Закону.

Як закріплено у ст. 52 Закону з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов'язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади (далі - конкурс).

Проведення конкурсу здійснюється з урахуванням рівня професійної компетентності, особистих якостей і досягнень кандидатів на прийняття на службу та зайняття вакантної посади.

Конкурс проводиться відповідно до Типового порядку проведення конкурсу на службу до поліції та/або зайняття вакантної посади (далі - Типовий порядок проведення конкурсу), що затверджується Міністром внутрішніх справ України.

На момент розгляду адміністративної справи судом не встановлено створення конкурсної комісії ГУНП в Одеській області або проведення конкурсу.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом слугував наказ 04.11.2015р. Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області винесено Наказ №1331 о/с "По особовому складу" яким звільнено у запас ЗСУ майора міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого відділу карного розшуку ГУМВС України в області.

Так, спірні відносини регулюються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIІI "Про Національну поліцію" та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 та в редакції 07.11.2015, де ст. 1 цього Закону визначено, що Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом. Відповідно п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

При цьому суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Тобто, позивач попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до вказаного Закону не є обов'язком роботодавця. Крім того, згідно положень ст. 104 ЦК України ліквідація - це така форма припинення діяльності юридичної особи, за якої перестають існувати всі її права та обов'язки без переходу прав та обов'язків у порядку правонаступництва до інших юридичних осіб, тобто є припиненням всіх прав і обов'язків юридичної особи без визначення правонаступника.

Разом з тим, приписами пунктів 9,10,11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

З аналізу вказаних норм слідує, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням та у спосіб, визначений п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію".

Враховуючи, що Закон України від 02.07.2015 № 580-VIІI "Про Національну поліцію" було опубліковано 06.08.2015 в газеті "Голос України", відповідно 3-х місячний термін з дня опублікування закінчується 06.11.2015. Однак, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що позивач звернувся із відповідною заявою 07.11.2015.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що рапорт позивача щодо звільнення його у запас Збройних Сил України за п.64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інше міністерство, центральний орган виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015р. ОСОБА_1 подано 05.11.2015 року а Наказ №1331 о/с щодо звільнення позивача був винесений Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області 04.11.2015р.

Отже, ГУМВС України в Одеській області діяло на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказу ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 № 1311 щодо звільнення позивача через скорочення штатів на підставі пп."г" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ не підлягають задоволенню.

Щодо інших позовних вимог а саме: змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1, вважати його звільненим в зв'язку з подачею рапорту про звільнення на підставі п. «з» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»; зобов'язати ГУМВС України в Одеській області внести зміни до наказу №1331 від 04.11.2015 р. в частині, що стосується звільнення ОСОБА_1 вказавши, що він звільнений в зв'язку з подачею рапорту на підставі п. «з» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»; визнати недійсної та зобов'язати відповідача скасувати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про його звільнення, на підставі п. «г» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»; зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період з 04.11.2015 р. (дата видання наказу № 1331 о/с) до моменту винесення відповідного судового рішення; поновити ОСОБА_1 строк, для реалізації права на подальше працевлаштування, передбачений п.9. Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про національну поліцію»;визначити початком перебігу строку, передбаченого п.9. Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» для ОСОБА_1 дату набрання законної сили постановою суду, суд зазначає, що вони є похідними та задоволенню також не підлягають.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінивши наявні у справі докази у їх взаємному зв'язку, суд дійшов висновку, що відповідачами не було порушено прав позивача при прийнятті рішення щодо його звільнення з урахуванням всіх критеріїв, визначених у ч. 3 ст. 2 КАС України, що виключає правові підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 70, 71, 86, 122, 128, 159-164 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у повному обсязі в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління внутрішніх справ України в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління внутрішніх справ України в Одеській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про визнання незаконним звільнення та зобовязання вчинити певні дії.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання її повного тексту.

Суддя: Гусев О.Г.