Справа № 807/39/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Справа № 876/6188/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області, Мукачівського Управління Державної казначейської служби України Закарпатської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,зобовязання вчинити дії та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

10.01.2013 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області, Мукачівського Управління Державної казначейської служби України Закарпатської області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив: 1)визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, 2 від 26.12.2012 року, № НОМЕР_3 від 15.02.2013 року; 2)стягнути з державного бюджету України через Відділення державного казначейства у Мукачівському районі Закарпатської області на користь позивача бюджетну заборгованість з ПДВ в сумі 47606, 00 грн.; 3)зобовязати Мукачівську обєднану державну податкову інспекцію Закарпатської області винести податковий висновок та направити його у Мукачівське управління Державної казначейської служби України Закарпатської області на виплату на користь позивача бюджетної заборгованості з ПДВ в сумі 47606,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 є фізичною особою, яка здійснює діяльність, віднесену законодавством до підприємницької, є платником ПДВ відповідно до ст.ст.14 та 180 ПК України, зареєстрований у встановленому законом порядку платником ПДВ. 25.09.2012р. Мукачівською об'єднаною ДПІ Закарпатської області, було складено Акт № 3251/1703/НОМЕР_4 про результати документальної позапланової виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2012року, яке виникло в результаті декларування від'ємного значення за червень 2012 року та Акт № 4016/1703/НОМЕР_5 від 26.10.2012 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2012 рік, яке виникло в результаті декларування від'ємного значення за липень 2012 року. Даними актами було встановлено порушення вимог пункту 198.1, 198.6 ст. 198 ПК України, а саме: транспортні засоби зареєстровані на ФОП ОСОБА_1, а в іншому випадку на ПП ОСОБА_1 На підставі цього зроблено висновок, що завищена сума податкового кредиту у липні 2012 року на суму 23596 грн., та серпні 2012 року на 24010 грн. Такий висновок позивач вважає безпідставним, оскільки визначення "фізична особа- підприємець" і "приватний підприємець" передбачає, що це фізична особа.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, 2 від 26.12.2012 року, № НОМЕР_3 від 15.02.2013 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що висновки Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області про те, що позивач, як фізична особа-підприємець немає права на формування податкового кредиту за рахунок сум податку сплаченого в ціні придбаних автомобілів, що використовуються в його господарській діяльності, є неправильними, не ґрунтуються на нормах діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними. Разом з цим, оскільки процедура бюджетного відшкодування визначена Податковим кодексом України, і визнання протиправними податкових повідомлень-рішень є передумовою відшкодування бюджетного відшкодування в порядку, визначеному Законом, то решта позовних вимог, на думку суду першої інстанції, задоволенню не підлягають.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Мукачівська обєднана державна податкова інспекція Закарпатської області подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також, не погодившись з вищенаведеною постановою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог по зобовязанню Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області винести податковий висновок та направити його у Мукачівське управління Державної казначейської служби України Закарпатської області на виплату на користь позивача, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок 5709 ПАТ «Фольксбанк» бюджетної заборгованості з ПДВ в сумі 47606,00 грн; змінити постанову, задовольнивши позовні вимоги по зобовязанню Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області винести податковий висновок та направити його у Мукачівське управління Державної казначейської служби України Закарпатської області на виплату на користь позивача шляхом перерахування на розрахунковий рахунок 5709 ПАТ «Фольксбанк» бюджетної заборгованості з ПДВ в сумі 47606,00 грн.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Мукачівської міської ради Закарпатської області за адресою 89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. І.Франка,131, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість від 22.12.2000 року № 62648222 (а.с.78-79).

ФОП ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування та здійснює підприємницьку діяльність вантажного автомобільного транспорту, що підтверджується довідкою, виданою Мукачівською ОДПІ від 12.04.2012 року № 664/10/17-1 (а.с.80).

27.06.2012р. між позивачем та фірмою «Інвест КФТ» було укладено два договори купівлі-продажу напівпричепу SCHWARZMULLER VAVSAP3398H283670, рік випуску 2008 та напівпричепу SCHWARZMULLER VAVSAP3398H283660, рік випуску 2008 на умовах передоплати 100% вартості згідно виставленого рахунку фактури(а.с.40-41; 52-53). Вказані напівпричепи були придбані ФОП ОСОБА_1, що підтверджуються транспортною накладною від 06.06.2012 року(а.с.42), митною декларацією від 25.07.2012 року(а.с.43), митною декларацією від 10.08.12 року(а.с.54-55) та транспортною накладною від 05.06.12 року(а.с.56).

Напівпричепи SCHWARZMULLER VAVSAP3398H283670 рік випуску 2008 та напівпричепу SCHWARZMULLER VAVSAP3398H283660 рік випуску 2008 були зареєстровані органами ДАІ, про що свідчать копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів(а.с.45;57).

Відповідно до вищевказаних свідоцтв власником напівпричепів є ОСОБА_1

25.09.2012 року Мукачівською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з питань нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість сумі 65091,00 грн. за липень 2012 року, відображених у податковій декларації з ПДВ, поданій за відповідний звітній період згідно із затвердженим планом перевірки.

За результатами перевірки був складений акт від 25.09.12 року № 3251/1703/НОМЕР_4, яким підтверджено суму бюджетного відшкодування до декларації за липень 2012 року в сумі 65091,00 грн. В порушення п. 198.1,п. 198.6 ст. 198 ПК України від 02.12.2010 № 2755- VI п/п ОСОБА_1 завищено розмір від'ємного значення на суму 23596,00 грн. в тому числі за липень 2012 року на суму 23596,00 грн.(а.с.11-24).

Також 26.10.2012 року було проведено документальна позапланова виїзна перевірка суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2012рік, яке виникло в результаті декларування від'ємного значення за липень 2012р.

За результатами даної перевірки Мукачівською ОДПІ був складений акт від 26.10.12 року № 4016/1703/НОМЕР_5. Перевіркою підтверджено суму бюджетного відшкодування до декларації за серпень 2012 року в сумі 61093,00 грн. В порушення п. 198.1,п. 198.6 ст. 198 ПК України від 02.12.2010 № 2755- VI п/п ОСОБА_1 завищено розмір від'ємного значення на суму 47606,00 грн., в тому числі, за липень 2012 року на суму 23596,00 грн., за серпень 2012 року на суму 24010,00 грн.; завищено суму бюджетного відшкодування на суму 23596,00 грн. в тому числі по декларації за серпень 2012 року в сумі 23596,00 грн.(а.с.25-38).

На підставі вищезазначених актів податковим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.12.2012року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 23596,00 грн.; № НОМЕР_2 від 26.12.2012 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 24010,00 грн.,та № 2 від 26.12.2012року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 5899,00 грн.(а.с.8-10).

15.02.2013 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення про завищення бюджетного відшкодування в сумі 24010,00 грн. із нарахуванням 12005,00 грн. штрафу, прийнятого на підставі Акту перевірки від17.12.2013 року, у звязку з порушеннями п.198.1,п.198.6 ст. 198 ПК України.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень та безпідставність позовних вимог про зобовязання вчинити дії та стягнення коштів.

Однак, колегія суддів апеляційного суду з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до пп. пп. 14.1.18, 14.1.36, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами; податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу, а бюджетне відшкодування це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 цього Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. п. 200.2-200.4 ст. 200 цього Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Таким чином, оскільки сума податку на додану вартість, включена платником податку до складу податкового кредиту, впливає на суму бюджетного відшкодування цього податку, то вирішуючи питання про наявність у особи права на бюджетне відшкодування, необхідно встановити факт правомірності формування податкового кредиту такого платника податку за відповідні періоди.

Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. п. 198.2, 198.3 ст. 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, в тому числі, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановив суд та підтверджується матеріалами справи, ФОП ОСОБА_1 в періодах, що перевірялись, здійснював, зокрема, підприємницьку діяльність вантажного автомобільного транспорту.

Згідно договорів купівлі-продажу № 01/06, № 02/06 від 27.06.2012р. позивач придбав у фірми «Інвест КФТ» напівпричеп SCHWARZMULLER VAVSAP3398H283670, рік випуску 2008 та напівпричеп SCHWARZMULLER VAVSAP3398H283660, рік випуску 2008 на умовах передоплати 100% вартості згідно виставленого рахунку фактури.

Зазначені напівпричепи були зареєстровані органами ДАІ і в Свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу в графі Прізвище/організація зазначено ОСОБА_1 ОСОБА_2(а.с.45,57).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи податкового органу про те, що всупереч вимогам Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, придбані позивачем напівпричепи були зареєстровані в органах Державної автомобільної інспекції за ОСОБА_1 як субєктом підприємницької діяльності, а не за фізичною особою, в зв'язку з чим, на думку відповідача, позивач не мав права включати сплачені в ціні цих напівпричепів суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту і заявляти їх в подальшому до бюджетного відшкодування.

Так, відповідно до п. 6 даного Порядку транспортні засоби, що належать фізичним особам підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами, що і було зроблено у спірних випадках.

В свою чергу, зазначення у Свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу в графі поруч з прізвищем, іменем і по батькові власника приставки ФОП жодним чином не впливає на право позивача на формування податкового кредиту, оскільки цей Порядок не є актом податкового законодавства.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідальність за правильність реєстрації, зокрема внесення відомостей до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, несуть органи Державної автомобільної інспекції, які здійснюють таку реєстрацію.

Крім того, жодним нормативно-правовим актом не передбачено повноважень органу державної податкової служби здійснювати контроль (перевірку) правильності реєстрації права власності на транспортні засоби.

Враховуючи наведені вище обставини та правові норми, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що податковий кредит за спірні періоди був сформований позивачем відповідно до вимог чинного на той час податкового законодавства і ним правомірно заявлено до бюджетного відшкодування ці суми податку на додану вартість, сплачені в ціні товару при придбанні зазначених вище напівпричепів.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності та скасування податкових повідомлень-рішень Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, 2 від 26.12.2012 року, № НОМЕР_3 від 15.02.2013 року.

Поряд з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ визначено статтею 200 ПК, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим Кабінетом Міністрів України постановою від 17 січня 2011 року № 39 (далі - Порядок).

Пунктом 200.7 статті 20 ПК передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних (пункт 200.10 статті 200 ПК).

Згідно з пунктом 200.12 статті 200 ПК контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 ПК підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування ПДВ, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування ПДВ (далі - висновок), у якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету. І протягом трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ, та п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування ПДВ, - подає такий висновок органові державної казначейської служби (пункт 7 Порядку).

Як зазначено вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності порушень при відображенні ФОП ОСОБА_1 у податкових деклараціях за липень серпень 2012 року бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 47606,00 грн.

Проте, з матеріалів справи слідує та не заперечується відповідачем, що висновок із зазначенням відповідної суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ФОП ОСОБА_1 до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, Мукачівська ОДПІ не подала, при цьому податкові повідомлення із зазначенням підстав відмови у наданні бюджетного відшкодування ФОП ОСОБА_1, як того вимагає пункт 200.14 статті 200 ПК, не надіслала.

За правилами пункту 200.13 статті 200 ПК та пункту 9 Порядку на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК та Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку. Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення.

Колегія суддів наголошує, що відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Отже, вимога позивача про стягнення з державного бюджету України через Відділення державного казначейства у Мукачівському районі Закарпатської області на користь позивача бюджетну заборгованість з ПДВ в сумі 47606, 00 грн. не є правильним способом захисту його прав.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що Мукачівська ОДПІ Закарпатської області всупереч вищезазначеним нормам податкового законодавства протиправно не подала до органу ДКСУ висновку про суми відшкодування ПДВ за період липень серпень 2012 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача є задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 шляхом зобовязання Мукачівської ОДПІ Закарпатської області винести податковий висновок та направити його у Мукачівське управління Державної казначейської служби України Закарпатської області на виплату на користь позивача бюджетної заборгованості з ПДВ за період липень серпень 2012 року.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 02.12.2015 року у справі № 826/17403/14.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача до вчинення дій, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року у справі № 807/39/13-а скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобовязання Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Закарпатської області винести податковий висновок та направити його у Мукачівське управління Державної казначейської служби України Закарпатської області на виплату на користь позивача бюджетної заборгованості з ПДВ за період за липень серпень 2012 року та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Зобовязати Мукачівську обєднану державну податкову інспекцію Закарпатської області скласти та подати Мукачівському управлінню Державної казначейської служби України Закарпатської області висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за період за липень серпень 2012 року.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5