Справа № 2а-1077/11/2670
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 лютого 2016 року № 2а-1077/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів Літвінової А.В., Кротюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, у якому просила:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України, що проявилися в неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 10.12.2009 вх. № 2757/5 без належної перевірки вимог заяви та не прийняття окремих рішень по кожній з вимог;

- зобов'язати Міністерство юстиції України повторно розглянути належним чином заяву ОСОБА_1 від 10.12.2009 вх. № 2757/5 та провести перевірку вимог заяви та прийняти окремі рішення по кожній з вимог заяви.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що заява ОСОБА_1 від 10.12.2009 вх. № 2757/5 розглянута Міністерством юстиції України неповно, вимоги, викладені в заяві, залишились невирішеними, відповіді на звернення позивача не містять посилання на законодавство та мотивів відмови в задоволенні заяви, оскільки листи від 24.12.2009 № П-36599-25 та від 31.12.2009 № 33-45/5621, на його думку, прийняті необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин та фактів, що мають значення для прийняття такого рішення, сторонньо, без дотримання принципу рівності перед законом, без запобігання несправедливої дискримінації, без права позивача брати участь у підготовці/розробці/затвердженні такого рішення/інформації, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та доданих до неї доповненнях.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у запереченнях на позов вказав, що Міністерством юстиції України на звернення ОСОБА_1 відповідь надано в межах правового поля та по суті порушених питань.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколу № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", Україна визнала дію Конвенції про захист прав і основних свобод людини на своїй території.

Відповідно до ст. 13 зазначеної Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною 1 статті 46 названої Конвенції визначено, що високі договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточне рішення Суду в будь-якій справі, в якій вони є сторонами.

Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" врегульовані відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання рішень визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

15 лютого 2007 року Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі "ОСОБА_1 проти України", яке 09 липня 2007 року набуло статусу остаточного. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що: "Оголошує, скарги відповідно до пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції щодо тривалості виконання частини, яка не стосується виплат присуджених коштів, рішення від 31 січня 2002 року, прийнятними і решту скарг - неприйнятними. Вирішує, що у цій справі було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції; Вирішує, що у цій справі було порушення статті 13 Конвенції; Вирішує, що:

(а) держава-відповідач має виконати частину рішення від 31 січня 2002 року, яка не стосується виплати присуджених коштів, і сплатити заявниці, протягом трьох місяців з дня, коли рішення стане остаточним відповідно до пункту 2 статті 44 Конвенції, 1 700 євро (тисячу сімсот євро) як компенсацію за нематеріальну шкоду та судові витрати, плюс будь-який податок, який може бути стягнуто з заявниці;

(б) ця сума має бути конвертована у національну валюту держави-відповідача на день здійснення платежу;

(в) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до повного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, плюс три відсотки;

Відхиляє інші вимоги заявника щодо справедливої сатисфакції.".

17 серпня 2007 року старшим державним виконавцем Кириченком Вадимом Григоровичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби прийнята Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 4529908 щодо примусового виконання Рішення Європейського суду з прав людини №25476/02 від 15 лютого 2007 року про зобов'язання виплатити ОСОБА_1 1 700 євро як компенсацію за моральну шкоду та судові витрати, а також виконати рішення Васильківського міського суду від 31 січня 2002 року, в частині, якою Васильківське міське управління МВС зобов'язано повернути майно, конфісковане у заявниці в квітні 1999 року під час обшуку її помешкання.

30 серпня 2007 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Абісовим Артуром Володимировичем прийнята Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №4529908 щодо примусового виконання Рішення Європейського суду з прав людини №25476/02 від 15 лютого 2007 року про наступне: "Протягом трьох місяців від дати, коли рішення стане остаточним згідно з пунктом 2 статті 44 Конвенції, держава-відповідач повинна сплатити заявниці в Українських гривнях за курсом на день здійснення платежу 1 700 євро як компенсацію за нематеріальну шкоду, плюс суму будь-якого податку, який може бути стягнутий з зазначених сум. Після сплину вищезазначених трьох місяців і до остаточного розрахунку на зазначені суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, плюс три відсотки".

31 серпня 2007 року державний виконавець направив до Міністерства юстиції України копію постанови про відкриття виконавчого провадження щодо виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року у справі "ОСОБА_1 проти України" у зв'язку з необхідністю виплати ОСОБА_1 грошового відшкодування у розмірі 1 700 євро, що підтверджується листом Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 23 листопада 2007 року № А-21930, адресованого представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2

За тим, Міністерство юстиції України направило до Державного казначейства України платіжне доручення від 10 вересня 2007 року № 1060 на суму 11763,12 грн. з наступним призначенням платежу: "КПК3601170 КЕКВ-111343 грн. екв. 1 700 євро на 10.09.07 Євросуд № 25476/02 від 15.02.07. Пост. ВП 45299078 на особ. рах. 44892 ОСОБА_1; одержувач - Голосіївське відділення Ощадбанку в м. Києві № 5398/0135".

Державне казначейство списало кошти з казначейського рахунку 11 вересня 2007 року, що підтверджується відбитком штампу на згаданому платіжному дорученні наступного змісту: "Міністерство фінансів України. ГУ Державного казначейства. 11 вересня 2007 року. Оплачено".

20 грудня 2007 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Абісовим Артуром Володимировичем на підставі платіжного доручення Міністерства юстиції України №1060 від 10 вересня 2007 року, яким підтверджується перерахування коштів за рішенням Європейського суду з прав людини №25476/02 від 15 лютого 2007 року, прийнята Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №4529908.

Вважаючи рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007 по заяві № 2547/02 у справі "ОСОБА_1 проти України"виконаним повністю, Міністерство юстиції України через Урядового уповноваженого Європейського суду з прав людини надіслало до Комітету Міністрів Ради Європи звіт про його виконання.

З матеріалів справи вбачається, що Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 27 листопада 2009 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа (документа) у зв'язку з невиконанням рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року по заяві №25476/02 "ОСОБА_1 проти України" в частині сплати ОСОБА_1 1700 Євро плюс будь-який податок, який може бути стягнуто з заявниці в частині сплати ОСОБА_1 недозарахованих 274 грн. 78 коп. з присуджених 1700 Євро (надалі - Ухвала Подільського районного суду міста Києва від 27 листопада 2009 року), суд ухвалив надати дозвіл на примусове виконання рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року по заяві №25476/02 "ОСОБА_1 проти України" в частині сплати ОСОБА_1 недоплачених 274 грн. 78 коп. з присуджених 1700 Євро та будь-який податок, який може бути стягнутий з неї.

Зазначена ухвала Подільського районного суду міста Києва від 27.11.2009, на підставі якої видано виконавчий лист, за апеляційною скаргою Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини була скасована ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12.05.2010 № 22-3964/10, у зв'язку з чим виконавчий лист повернуто до суду постановою державного виконавця.

Позивач у жовтні 2009 року звернувся до Печерського районного суду міста Києва із заявою про видачу виконавчого листа про виконання рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року, однак ухвалою Печерського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні даної заяви.

Як убачається з матеріалів справи, 10 грудня 2009 року представник позивача - ОСОБА_2 на особистому прийомі в Міністерстві юстиції України подав заяву про повідомлення Комітету Міністрів Ради Європи про не виконання в повному та фактичному обсязі державою Україна рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року по заяві №25476/02 "ОСОБА_1 проти України" в частині виплати відшкодування ОСОБА_1 1700 Євро від 10.12.2009 року №2757/5 (надалі - Заява №2757/5), в якій просив:

- невідкладно відкликати звіти, повідомлення (рішення Міністерства юстиції України надіслані до Комітету Міністрів Ради Європи про виконання Урядом України рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007 р. по справі №25476/02 "ОСОБА_1 проти України" в частині виконання по перерахунку, сплаті стягувачу ОСОБА_1 1700 Євро;

- невідкладно повідомити Комітет Міністрів Ради Європи про невиконання в повному та фактичному обсязі державою Україна рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007 р. по заяві №25476/02 "ОСОБА_1 проти України" в частині виплати відшкодування ОСОБА_1 1700 Євро;

- підготувати та надіслати за належністю подання про притягнення до відповідальності старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Абісова Артура Володимировича начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Миронюка І.В., в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. за невиконання своїх функціональних (посадових) обов'язків, що стало наслідком невиконання в повному та фактичному обсязі рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007 р. по заяві №25476/02 "ОСОБА_1 проти України" в частині виплати відшкодування ОСОБА_1 1700 Євро.

Оскільки питання, що містяться у вказаній вище заяві позивача належали до компетенції двох структурних підрозділів Міністерства юстиції України - Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини та Департаменту державної виконавчої служби, представнику позивача була надана відповідь на його звернення двома окремими листами.

Листом №П-36599-25 від 24 грудня 2009 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України представнику позивача повідомлено, що 10.09.2007 р. стягувачу сплачено в повному обсязі компенсацію за моральну шкоду та судові витрати в сумі 11763,12 грн. Постановою державного виконавця від 20.12.2007 р. виконавче провадження в частині виплати відшкодування закінчено.

Разом з тим, зазначено, що у зв'язку з надходженням від ОСОБА_2 чисельних скарг, 20.05.2009 р. в.о. начальника відділу проведено перевірку виконавчого провадження по виконанню рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_1 проти України", за результатами якої винесено постанову відповідно до якої порушень діючого законодавства не виявлено.

31.12.2009 листом №33-45/5621 Урядовим уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини представнику позивача повідомлено, що єдиним органом, який здійснює контроль за виконанням рішень Європейського суду, є Комітет Міністрів Ради Європи, саме яким вирішується питання, чи було виконано державою рішення Європейського суду, зокрема, в частині виплати справедливої сатисфакції. Також повідомлялось, що відповідно до Правил Комітету Міністрів Ради Європи щодо нагляду за виконанням рішень та умов дружнього врегулювання від 10.05.2006 р. заявник має право звернутися до Комітету Міністрів з будь-якого питання щодо виконання рішення Європейського суду (правило 9).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян", в редакції на час існування спірних правовідносин, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Положеннями частинам 1, 3, 4 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно норм ст.19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

З матеріалів справи убачається, що заява заяву ОСОБА_1 від 10.12.2009 вх. № 2757/5 була розглянута протягом встановленого строку, тобто протягом одного місяця.

Крім того, відправка даних листів підтверджується випискою з журналу вихідної кореспонденції відповідача, яка завірена належним чином.

Стосовно доводів відповідача з приводу неналежного розгляду та не перевірки вимог заяви ОСОБА_1 від 10.12.2009 вх. № 2757/5, неврахування всіх обставин, які необхідно було б, на думку позивача, врахувати при розгляді вказаної вище заяви, суд зазначає слідуюче.

Рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року у справі "ОСОБА_1 проти України" перебувало на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час набуття згаданим Рішенням Європейського суду з прав людини статусу остаточного, примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень, є органом державної виконавчої служби.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", державною виконавчою службою виконуються рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" у вищевказаній редакції встановлено, що державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2006 року № 784 "Про заходи щодо реалізації Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та Положення про Міністерство юстиції України відповідальним за забезпечення виконання рішень Європейського суду з прав людини в Україні є Міністерство юстиції України - Орган представництва.

Статтею 7 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в редакції, чинній на час набрання рішенням статусу остаточного, встановлено, що протягом трьох днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття рішенням статусу остаточного Орган представництва:

- надсилає стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

- надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частин рішення. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва;

- державна виконавча служба упродовж трьох днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

При цьому неподання стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Урядовий уповноважений у справах людини Європейського суду з прав людини Зайцев Ю.Є. листом від 03 серпня 2007 року № 33-45/1966 повідомив ОСОБА_1 про набуття Рішенням Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року у справі "ОСОБА_1 проти України" статусу остаточного, запропонувавши їй подати до державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження із зазначенням реквізитів банківського рахунку для перерахування коштів та назву банку, в якому відкрито рахунок (копію банківської виписки із зазначенням реквізитів банківського рахунку для перерахування коштів). Згадані реквізити запропоновано подати до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України за адресою: м.Київ, вул.Коцюбинського, 12.

Водночас, в.о. керівника Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Кульчицький Н.С. звернувся до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України зі службовою запискою, в якій, інформуючи про набуття згаданим Рішенням статусу остаточного та про обов'язок України виконати його упродовж трьох місяців з моменту набуття статусу остаточного, просив вжити заходів щодо його виконання. Також надав стислий виклад Рішення, Рішення англійською мовою, офіційний переклад Рішення українською мовою, копію листа Європейського суду з прав людини щодо набуття Рішенням статусу остаточного, відомості про заявницю, копію повідомлення заявниці про Рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2007 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України із заявою від 20 серпня 2007 р., а 30.08.2007 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Абісовим Артуром Володимировичем прийнята Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №4529908.

Статтею 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в редакції, чинній станом на час набуття Рішенням Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року у справі "ОСОБА_1 проти України"статусу остаточного, зокрема, визначено, що:

- виплата стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття рішенням статусу остаточного;

- протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за рішенням державна виконавча служба надсилає до Державного казначейства України постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б"частини 1 статті 7 цього Закону;

- Державне казначейство України протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині 3 цієї статті документів здійснює списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження";

- підтвердження списання, отримане від Державного казначейства України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження;

- державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2007 року № 408 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов'язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України (далі -Порядок).

Порядок визначає механізм використання у 2007 році коштів, передбачених Міністерству юстиції України (далі - головний розпорядник) у державному бюджеті за програмою "Платежі на виконання рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України", (далі - бюджетні кошти). Так, зокрема, бюджетні кошти спрямовуються на виплату грошових сум за рішеннями закордонних юрисдикційних органів - міжнародного судового, в тому числі Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 3 Порядку підставою для здійснення платежів є рішення закордонного юрисдикційного органу.

Суми платежів та вид валюти визначаються відповідно до рішення закордонного юрисдикційного органу (пункт 4 Порядку).

Відповідно до пункту 5 Порядку для здійснення платежів, зокрема, на виплату грошових сум за рішенням закордонного юрисдикційного органу, головний розпорядник подає до Державного казначейства, уповноваженого банку платіжний документ, який повинен містити такі відомості: найменування справи, за якою закордонним юрисдикційним органом прийнято рішення проти України; найменування стягувача (стягувачів); банківський реквізит стягувача (стягувачів) (за наявності). До платіжного документа додаються, зокрема, постанова про відкриття виконавчого провадження; рішення закордонного юрисдикційного органу в офіційному перекладі; повідомлення стягувача (стягувачів) про банківський реквізит, на який необхідно зарахувати стягнуті кошти (за наявності).

В установленому порядку державний виконавець 31 серпня 2007 року направив до Міністерства юстиції України копію постанови про відкриття виконавчого провадження щодо виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року у справі "ОСОБА_1 проти України" у зв'язку з необхідністю виплати ОСОБА_1 грошове відшкодування у розмірі 1 700 євро, що підтверджується листом Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 23 листопада 2007 року № А-21930, адресованого представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2

У зв'язку з цим, Міністерство юстиції України направило до Державного казначейства України платіжне доручення від 10 вересня 2007 року № 1060 на суму 11 763,12 грн., в якому зазначено: "призначення платежу: КПК3601170 КЕКВ-111343 грн.екв. 1 700 євро на 10.09.07Р. Євросуд С.25476/02 від 15.02.07. Пост. ВП 45299078 на особ.рах. 44892 ОСОБА_1 Одержувач Голосіївське відділення Ощадбанку в м.Києві № 5398/0135".

Списання коштів Державним казначейством України відбулось 11 вересня 2007 року, що підтверджується штампом на згаданому платіжному дорученні "Міністерство фінансів України. ГУ Державного казначейства. 11 вер.2007. Оплачено".

За змістом статті 8 Закону України "Про виконання рішень Європейського суду з прав людини"та частини 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції, чинній станом на час набрання Рішенням Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року у справі "ОСОБА_1 проти України" статусу остаточного, підтвердження списання кошів для державної виконавчої служби є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 20 грудня 2007 року вищевказане виконавче провадження № 4569908 закінчено у зв'язку з фактичним повним виконанням Рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2007 року у справі "ОСОБА_1 проти України", а саме виплатою ОСОБА_1 передбаченого цим Рішенням грошового відшкодування у розмірі 1 700 євро.

Однак, 19 липня 2013 року начальником відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Черноволом В.А., при здійсненні контролю за діями державного виконавця при примусовому виконанні Рішення Європейського суду з прав людини № 25476/02 виданого 15 лютого 2007 року винесено Постанову про перевірку виконавчого провадження ВП № 4529908, якою скасовано документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 20 грудня 2007 року, що видана Абісовим Артуром Володимировичем, з огляду на зазначене нижче.

Постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 13.12.2012 ВП № 35696672 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду про зобов'язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_1 проти України» в частині зобов'язання виконати негрошову частину рішення Васильківського міського суду Київської області від 31.01.2002 по справі № 2-7/2002.

Постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 03.07.2013 ВП № 38685850 відкрито виконавче провадження з виконання листа Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013 № 1/2012 щодо зобов'язання ДВС України вжити заходів про вилучення/видалення з ЄДРВП інформації про скасування постанови від 17.08.2007 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кириченка В.Г. про відкриття виконавчого провадження № 4529908.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2012 № 2а-8586/12/2670 визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту ДВС Міністерства юстиції України за підписом в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Мазура Г.І. від 20.05.2009 р. про відмову в задоволенні скарг; визнано протиправними дії Департаменту ДВС Міністерства юстиції України за підписом в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Мазура Г.І., що проявилися в написанні в постанові від 20.05.2009р., що 10.09.2007р. стягувачу сплачено в повному обсязі компенсацію за моральну шкоду та судові витрати в сумі 11 763,12 коп.; визнано протиправним та таким що не відповідає вимогам ст. 46 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод висновок Департаменту ДВС Міністерства юстиції України викладений в постанові від 20.05.2009 р., що копія платіжної вимоги є підтвердженим отримання стягувачем коштів в сумі 11 763 грн. 12 коп.

Крім того, вищезгаданою постановою про перевірку виконавчого провадження від 19 липня 2013 року виконавче провадження № 4529908 передано державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименку О.С. і зобов'язано останнього усунути встановлені порушення та провести виконання рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

23 липня 2013 року державним виконавцем Державної виконавчої служби України винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 4529908 з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 25476/02 виданого 15 лютого 2007 року.

29 липня 2013 року зазначеним державним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки в постанові про відкриття виконавчого провадження від 30 серпня 2007 року № 4529908 шляхом викладення резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини № 25476/02 від 15 лютого 2007 року у вказаній редакції.

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Клименком О.С. від 17 грудня 2013 року по виконавчому провадженню № 4529908 скасовано документ «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 30 серпня 2007 року, яка видана старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Абісовим А.В.

Враховуючи доводи позивача по справі, суд вважає за необхідне зазначити слідуюче.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2011 по справі № 2а-19515/10/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012 по справі № 2а-19515/10/2670, позовні вимоги ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по невиконанню рішення Європейського Суду з прав людини у справі «ОСОБА_1 проти України» в частині зобов'язання виконати негрошову частину рішення Васильківського міського суду Київської області від 31.01.2002 по справі № 2-7/2002; зобов'язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати рішення Європейського суду з прав людини у справі: «ОСОБА_1 проти України» в частині зобов'язання виконати негрошову частину рішення Васильківського міського суду Київської області від 31.01.2002 по справі № 2-7/2002.

Як зазначалось в контексті судом, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013 по справі № 2а-8586/12/2670, позов ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України, третя особа: ОСОБА_2,задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту ДВС Міністерства юстиції України за підписом в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Мазура Г.І. від 20.05.2009 р. про відмову в задоволенні скарг; визнано протиправними дії Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, що проявились в неналежному розгляді скарг ОСОБА_1 по наслідкам яких винесено постанову від 20.05.2009 р. про відмову в задоволенні скарг; визнано протиправними дії Департаменту ДВС Міністерства юстиції України за підписом в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Мазура Г.І., що проявилися в написанні в постанові від 20.05.2009р., що 10.09.2007р. стягувачу сплачено в повному обсязі компенсацію за моральну шкоду та судові витрати в сумі 11 763,12 коп.; визнано протиправним та таким що не відповідає вимогам ст. 46 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод висновок Департаменту ДВС Міністерства юстиції України викладений в постанові від 20.05.2009р., що копія платіжної вимоги є підтвердженим отримання стягувачем коштів в сумі 11 763 грн. 12 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2014 по цій же справі № 2а-8586/12/2670 постановлено визнати протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України щодо нерозгляду скарг ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 4529908.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2012 по справі № 2а-18958/11/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2014 №К9991/44410/12, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України по неповному наданню інформації, що містилася в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень щодо скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кириченка Вадима Григоровича від 17.08.2007р. про відкриття виконавчого провадження №4529908 по виконанню рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007р. по заяві №25476/02 справа „ОСОБА_1 проти України"; визнано протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України, яка проявилася в невнесенні до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень всіх відомостей про проведення та вчинення виконавчих дій та рішень по виконавчому провадженню №4529908; визнати такими, що надають неповну інформацію Повні витяги з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень №13090 від 25.06.2009р. та №17450 від 22.06.2010р. по виконавчому провадженню № 4529908 по виконанню рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007р. по заяві №25476/02 справа „ОСОБА_1 проти України"; визнано протиправними дії Державної виконавчої служба України, які проявилися у внесенні в 2009р. до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень інформації про скасування постанови від 17.08.2007р. старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кириченком Вадимом Григоровичем постанови про відкриття виконавчого провадження №4529908; зобов'язано Державну виконавчу службу України вжити заходів про вилучення/видалення з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень інформації про скасування постанови від 17.08.2007р. старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кириченка Вадима Григоровича про відкриття виконавчого провадження №4529908; зобов'язано Державну казначейську службу України стягнути судові витрати в розмірі 1,70 грн. (одна гривня 70 копійок) судового збору та 17,50 грн. (сімнадцять гривень 50 копійок) витрат на отримання Повного витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання солідарно із рахунків Державної виконавчої служби України та Державного підприємства "Інформаційний центр"Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що судами, зокрема, в частині невиконання в повному та фактичному обсязі Державою Україна рішення Європейського Суду з прав людини від 15.02.2007 по заяві № 25476/02 «ОСОБА_1 проти України», встановлено лише протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по невиконанню рішення Європейського Суду з прав людини у справі «ОСОБА_1 проти України» в частині зобов'язання виконати негрошову частину рішення Васильківського міського суду Київської області від 31.01.2002 по справі № 2-7/2002 та зобов'язано вчинити зазначене.

Проте, із заяви позивача убачається, що вона стосується питань не виконання Урядом України рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007 в частині виконання по перерахунку, сплаті стягувачу ОСОБА_1 1 700 євро.

Суд вказує, що основою подачі даного заяви стало видання 04.12.2009 Подільським районним судом міста Києва виконавчого листа у зв'язку з невиконанням рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2007 по заяві № 25476/02 в частині сплати ОСОБА_1 1 700 євро плюс будь-який податок, який може бути стягнуто з заявниці та в частині сплати ОСОБА_1 недозарахованих 274 грн. 78 коп. з присуджених 1 700 євро.

Однак, як зазначалось судом вище, вказана ухвала скасована ухвалою Апеляційного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2010.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Інструкція про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2004 № 26/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.03.2004 за № 342/8941, розроблена згідно із Законом України від 2 жовтня 1996 року "Про звернення громадян", Указом Президента України від 7 лютого 2008 року № 109, постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 348 "Про затвердження Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації".

Відповідно до п. 1.4. даної Інструкції рішення, дії (бездіяльність) у сфері управлінської діяльності Міністерства юстиції України, органів юстиції та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління Міністерства юстиції України (далі - органи та установи юстиції), можуть бути оскаржені, якщо, зокрема, порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди здійсненню громадянином його прав і законних інтересів чи свобод.

Згідно з п. 3.1., 3.2. зазначеної вище Інструкції посадові особи органів та установ юстиції при розгляді звернень громадян зобов'язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненні обставин, застосовувати інші заходи для об'єктивного вирішення поставлених автором звернення питань, з'ясовувати та приймати рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись.

Рішення, які приймаються за зверненнями, мають бути мотивованими та грунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне й правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обгрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

З огляду на все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач отримав своєчасну та обґрунтовану відповідь по суті своєї заяви відповідно до норм національного та міжнародного права, відповідач відповів на всі поставлені питання позивача, позивача належним чином було повідомлено про результати розгляду даної Заяви №2757/5.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді

О.В. Кротюк

А.В. Літвінова