Справа № 803/28/15-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 р. Справа № 876/2486/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційними скаргами Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Волинській області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року у адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 10.09.2014 року, № НОМЕР_2 від 04.11.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2014 року між позивачем і фірмою "Humbaur GmbH" (Німеччина) було укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі товару - двох напівпричіпів-платформ для перевезення вантажів. 13.03.2014 року позивачем здійснено попередню оплату товару в сумі 29500 євро, а поставка товару відбулась лише 14.07.2014 року у зв'язку з тяжким фінансовим станом позивача та необхідністю сплати митних платежів у великих розмірах. Проте, ніякої шкоди інтересам держави, бюджету не завдано, а тому податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 вважає протиправним і таким, що підлягає скасуванню. Крім того вважає, що контролюючим органом безпідставно нараховано пеню за 14.07.2014 року, оскільки в цей день товар уже перебував на митній території України, а тому не можна його вважати днем прострочення. З наведених підстав просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 04.11.2014 року з тих підстав, що донарахування пені за день, в який відбулася поставка товару, суперечить нормам чинного законодавства. В задоволенні вимоги про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 відмовлено, оскільки суд прийшов до переконання про порушення позивачем встановлених законодавством термінів проведення розрахунків в іноземній валюті при здійсненні зовнішньоекономічних операцій.

Зазначену постанову суду оскаржив відповідач - Ковельська об'єднана державна податкова інспекція головного управління ДФС у Волинській області, вважаючи її необґрунтованою, прийнятою на підставі поверхневого дослідження та оцінювання доказів з порушенням принципу всебічного і повного з'ясування обставин справи та порушення норм матеріального права. Просить оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує аналогічно доводами в запереченні на адміністративний позов, зокрема зазначає, що позивачу було донараховано пенсу за 14.07.2014 року, оскільки цивільним законодавством передбачено, що перебіг строку починається наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Не погодився з прийнятим рішення у частині відмови в задоволенні адміністративного позову про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської ОДІІ1 № від 10.09.2014 р. позивач ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, вважаючи при тому, що постанова в частині оскарження постановлена на підставі неповно та не об'єктивно досліджених доказах, на неповно встановлених обставинах справи та неправильно застосованих нормах права, а тому просить в частині відмови у задоволення позовних вимог постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДГП № від 10.09.2014 р. про нарахування ФОП ОСОБА_2 пені в розмірі 43308,12 грн. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує аналогічно доводами, на які покликався при поданні позову. Вважає, що його діями жодної шкоди ні інтересам держави, ні Державному бюджету завдано не було, при тому ним було повністю дотримано вимоги чинного законодавства щодо здійснення зовнішньоекономічної діяльності та сплачено усі обов'язкові платежі та збори.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом першої інстанції встановлено, що підтверджується й матеріалами справи, Ковельською об'єднаною державною податковою інспекцією головного управління Міндоходів у Волинській з 21 по 28.08.2014 року проведено позапланову виїзну документальну перевірку з питань своєчасності розрахунків при здійсненні операцій зовнішньоекономічної діяльності по контракту від 25.02.2014 року № 25/02/2014 за період з 14.03.2014 року по 15.07.2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 23/03-06-22- від 29.08.2014 року, згідно висновків якого Ковельською ОДПІ встановлено порушення підприємцем ОСОБА_2 статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94-ВР від 23.09.1994 року перевищено строк поставки імпортованого товару на 31 день, тому за період з 13 червня по 13 липня 2014 року нараховано пеню в розмірі 43308,12 грн (2743,50 євро).

04.09.2014 року позивачем подано до Ковельської ОДПІ заперечення на акт перевірки від 29.08.2014 року № 23/03-06-22-, за результатами розгляду яких контролюючий орган листом від 08.09.2014 року за № 1791/10/03-06-22-121 повідомив, що висновки, викладені в акті відповідають нормам чинного законодавства.

10.09.2014 року на підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачу нараховано пеню у розмірі 43308,12 грн.

02.10.2014 року ФОП ОСОБА_2 подано Головному управлінню Міндоходів у Волинській області скаргу на податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.09.2014 р.

Рішенням Головного управління ДФС у Волинській області № 179/к/03-20-10-03-06 від 21.10.2014 року про результати розгляду вказаної первинної скарги податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.09.2014 року про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 43308,12 грн за період з 13.06 по 13.07.2014 року залишено без змін. Крім того, ГУ ДФС у Волинській області збільшено суму грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на 1397,04 грн за 14.07.2014 року та зобов'язано Ковельську ОДПІ винести окреме податкове повідомлення-рішення і надіслати його суб'єкту підприємницької діяльності.

04.11.2014 року Ковельською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 про нарахування позивачеві пені в розмірі 1397,04 грн.

Податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.09.2014 року, рішення ГУ ДФС у Волинській області № 179/к/03-20-10-03-06 від 21.10.2014 року позивачем були оскаржені до Державної фіскальної служби України, рішенням якої за № 3388/6/99-99-10-01-04-25 від 23.12.2014 року скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Відмовляючи у задоволені частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів, що позивачем за період з 13.06. по 13.07.2014 року порушено встановлені законодавством терміни проведення розрахунків в іноземній валюті при здійсненні зовнішньоекономічних операцій. В той же час суд першої інстанції прийшов до висновку про скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ № НОМЕР_2 від 04.11.2014 року з огляду на те, пеню донараховано за день, в який відбулася поставка товару, що суперечить нормам чинного законодавства.

З такими висновками погоджується колегія суддів, виходячи з такого.

Порядок та механізм розрахунків при здійсненні суб'єктами експортно-імпортних операцій у галузі зовнішньоекономічної діяльності встановлено спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені ч.1 ст.2 цього Закону.

Статтею 4 Закону встановлено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно із постановою Правління Національного банку України № 453 від 14 листопада 2013 року "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті" (постанова набрала чинності з 20 листопада 2013 року і діяла до 17 травня 2014 року), постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2014 року № 270 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті" (постанова набрала чинності з 20 травня 2014 року і діяла до 20 серпня 2014 року) розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Пеня за порушення встановленого статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» терміну розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, нарахування якої передбачено статтею 4 цього Закону, підпадає під законодавче визначення адміністративно-господарської санкції та є такою санкцією за своєю юридичною сутністю.

Тому, при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності резидента складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів свідчить про відсутність складу правопорушення.

З аналізу частини 1 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» вбачається, що стягнення пені за прострочення одержання резидентом виручки в іноземній валюті відбувається за порушення резидентами терміну, передбаченого статтею 1 цього Закону. Тобто, підставою відповідальності резидента за порушення Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є наявність у його діях факту правопорушення.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом встановлено наступні обставин справи, що 25.02 2014 року між фірмою "Humbaur GmbH" (Німеччина), як постачальником, і підприємцем ОСОБА_2, як покупцем, було укладено контракт № 25/02/2014, відповідно до умов якого постачальник зобовязався передати у власність покупця товар (2 одиниці відкритих напівпричіпів - платформ для перевезення вантажу), а покупець прийняти і оплатити його вартість всього - 29500 євро у формі 100% передоплати.

На підставі платіжного доручення № 1 від 13.03.2014 року позивачем було здійснено оплату товару в сумі 29500 євро відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту № 25/02/2014. Відповідно до інформації Публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_3" платіж за імпортною операцією на підставі контракту № 25/02/2014 від 25.02.2014 року баком проведено 14.03.2014 року.

Відповідно до чинного законодавства, строк для поставки товару на підставі зовнішньоекономічного контракту № 25/02/2014 (90 календарних днів) розпочався з 15.03. і тривав по 12.06.2014 року включно.

Поставку товару фірмою-постачальником на користь підприємця ОСОБА_2 було проведено 14.07.2014 року, що стверджується копіями митних декларацій форми МД-2 № 205060000/2014/015779, № 205060000/2014/015791, тобто із простроченням на 31 день.

Висновок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, на імпортні операції позивачем не отримувався. Позивач не довів наявності у нього підстав у вказаному періоді для зупинення строку на нарахування пені відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Як вбачається із розрахунку пені за порушення термінів розрахунків від здійснення зовнішньоекономічної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за період з 13 червня по 13 липня 2014 року (31 день) сума нарахованої пені в іноземній валюті становить 2 743,50 євро, що є еквівалентом 43308,12 грн. (за валютним курсом на день виникнення заборгованості 15,78572 за 1 євро).

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що встановлені контролюючим органом порушення позивачем встановлених законодавством термінів проведення розрахунків в іноземній валюті при здійсненні зовнішньоекономічних операцій знайшли своє підтвердження в ході з'ясування обставин у справі, відтак правильно визнав прийняте на підставі матеріалів перевірки податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.09.2014 року про збільшення грошового зобовязання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 43308,12 грн. правомірним, та підставно в цій частині позовних вимог відмовив у задоволенні.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 04.11.2014 року, то такі є підставними і підлягають задоволенню з врахуванням такого.

Як встановлено судом, податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 від 04.11.2014 року контролюючим органом донараховано грошове зобовязання за платежем пеня за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД на суму 1397,04 грн за 14.07.2014 року фактичний день поставки позивачу товару.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч.2 ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з частиною першою статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

З аналізу наведених норм вбачається, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобовязання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені, а тому правомірно визнав податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 04.11.2014 року, яким донараховано пеню за день, в який відбулася поставка товару, таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Колегія суддів під час розгляду справи керується постановою Верховного Суду України від 15.01.2015 року у справі № 3-204гс 14, прийнятою за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, рішення якого, згідно ст. 244-2 КАС України, у подібних правовідносинах є обов'язковими для всіх судів України.

Суд апеляційної інстанції також не приймає доводи ОСОБА_2 про те, що ним не заподіяна шкода інтересам держави, бюджету, оскільки, як встановлено судом, ним порушено норми Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", що є підставою для застосування відповідальності згідно із статтею 4 цього Закону.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ст. 200 КАС України апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Волинській області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року у справі № 803/28/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 09.02.2016р.