Справа № 2215/4068/12 (2а/683/25/13)
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/24372/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (надалі також - виконавчий комітет), третя особа - Реєстраційна служба Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (надалі також - реєстраційна служба), про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулась з позовом про скасування рішення виконавчого комітету № 295 п. 1 від 26 червня 2012 року, а також зобов'язання прийняти рішення про оформлення права власності та видати свідоцтво про право власності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на майновий комплекс, розташований за адресою: вул. Кривоноса, 1 м. Старокостянтинів.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2013 року позов задоволено. Скасовано рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 295 п. 1 від 26 червня 2012 року про відмову в оформленні права власності.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року постанову Старокостянтинівського районного суду Вінницької області від 11 червня 2013 року скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду, позивач звернувся з касаційною скаргою у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Судова колегія вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 27 квітня 2012 року звернувся до відповідача з заявою про оформлення права власності на майно (цілісний майновий комплекс ДП ДАК "Хліб України" "Старокостянтинівський елеватор", що знаходиться за адресою: Хмельницька область , м. Старокостянтинів, вул. Кривоноса, 1), яке було внесено як внесок до його статутного фонду відповідно до постанови КМУ від 11 серпня 2010 року № 764 та акту приймання-передачі №32 від 20 січня 2011 року. До поданої заяви були додані документи про передачу такого майна до статутного фонду позивача.

Рішенням виконавчого комітету № 295п.1 від 26 червня 2012 року було відмовлено позивачу в оформленні права власності на майновий комплекс.

Відповідно до п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затв. наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, яке було чинним на момент звернення позивача та прийняття виконавчим комітетом рішення, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування, у тому числі юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками).

Водночас відповідачем при прийнятті рішення не було визначено обставин, що відповідно до Тимчасового положення є підставою для відмови в оформлені права власності та таких обставин судом у ході розгляду справи встановлено не було.

Отже суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про задоволення заявленого позову у цій частині, оскільки всупереч приписів частини другої ст. 71 КАС України відповідачем не було надано беззаперечних доказів обґрунтованості та правомірності прийнятого ним рішення.

Водночас Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затв. наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 N 1692/5) втратило чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року N 1844/5, тому числі щодо повноважень органу місцевого самоврядування у видачі свідоцтва про право власності у зв'язку з запровадженням системи органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором і засвідчується печаткою.

Частиною першою статті 18 цього Закону передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається у тому числі юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками).

Реєстрація права власності проводиться державним реєстратором в порядку, визначеному статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у тому числі шляхом подання державному реєстратору заяви з доданням документів для здійснення державної реєстрації прав, розгляду заяви про державну реєстрацію прав, прийняття рішення про державну реєстрацію прав, відмову в ній або зупинення державної реєстрації, видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Водночас законом не передбачено передання державному реєстратору незавершеної реєстраційної дії для її вчинення. При цьому позивач не звертався до відповідача з заявою про реєстрацію права власності та видачу відповідного свідоцтва.

За таких обставин зобов'язання реєстраційну службу здійснити державну реєстрацію права власності з видачею позивачу свідоцтва за відсутності поданих для цього заяви та документів, було необґрунтованим. Крім того судове рішення у цій частині було прийнято щодо особи, яка не була залучено до участі у справі у якості відповідача.

Відповідно до ст. 225 КАС України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись 220, 222, 223, 226, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року скасувати.

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2013 року залишити в силі в частині скасування рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 295 п. 1 від 26 червня 2012 року.

В іншій частині постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2013 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець