Справа № 813/1517/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

"02" лютого 2016 р. м.Київ №К/800/45414/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Бухтіярової І.О., Сіроша М.В., секретар судового засідання - Іванов Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавного підприємства «Львіввугілля»
на постановуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015
у справі №813/1517/15 (876/6606/15)
за позовомСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів
доДержавного підприємства «Львіввугілля»
пронадання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок продажу майна платника, що перебуває в податковій заставі,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 відмовлено у задоволенні позову Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про надання дозволу на погашення суми податкового боргу Державного підприємства «Львіввугілля» в сумі 3530727,00 грн. за рахунок продажу майна платника, що перебуває в податковій заставі.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 у даній справі скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 та прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги та надано згоду Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на погашення усієї суми податкового боргу в розмірі 3530727,00 грн. за рахунок майна платника податків Державного підприємства «Львіввугілля», що перебуває у податковій заставі.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідачі подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права в цій частині, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з довідкою позивача податковий борг відповідача станом на 24.03.2015 року становить 54035256,30 грн.

19.02.2015 податковим керуючим здійснено опис майна відповідача, а саме: порода, що зберігається в породному відвалі №1 та №2 (відходи шахтного виробництва), що знаходяться на обліку в ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля», який оформлений актом №4 на суму 14434000,0 грн.

Вказані обтяження включені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №46393009 від 19.02.2015.

З метою погашення податкового боргу контролюючий орган, на підставі постанови Львівського окружного адміністративного суду №876/7564/14 від 09.02.2015, скеровувались інкасові доручення в банк для стягнення коштів в розмірі 8532521,00 грн., які повертались без виконання у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках боржника.

Відмову в позові, суд першої інстанції мотивував тим, що ДП «Львіввугілля», відповідно і його відокремлені підрозділи, перебувають в стадії приватизації, у зв'язку з чим на застосування процедури примусової реалізації його майна розповсюджуються положення про мораторій, встановлені Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

Скасовуючи рішення суду першої інстанцій та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку, з чим не погоджується судова колегія касаційної інстанції, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб основним видом діяльності ДП «Львіввугілля» є добування кам'яного вугілля (05.10), а згідно пункту 2.2 Статуту ДП «Львіввугілля» основним напрямком діяльності підприємства є добування та збагачення кам'яного вугілля.

Відповідно до пункту 14.1.175. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків, згідно підпункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акту опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підпунктом 95.9 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, - у разі якщо згідно із законодавством з питань приватизації для відчуження майна підприємства необхідна попередня згода органу приватизації або іншого державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами, продаж майна такого підприємства організовується державним органом приватизації за поданням відповідного контролюючого органу із дотриманням законодавства з питань приватизації.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» приватизація об'єктів, зазначених у статті 4 цього Закону, здійснюється такими способами: визначення способу приватизації об'єкта приватизації, включеного до переліку об'єктів приватизації, здійснюється державними органами приватизації спільно з органом, уповноваженим управляти державним майном, відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Статтею 13 вказаного Закону передбачено, що з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

У відповідності до пункту 1 статті 1 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» вугледобувне підприємство - це гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, шахтоуправління, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2012 №987-р «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках та критеріїв визначення способу їх приватизації» затверджено перелік об'єктів державної власності, які підлягають приватизації, в даному переліку, виданому на виконання статей 6,7 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» визначено об'єкти державної власності, які підлягають приватизації, такі як: відокремлені підрозділи відповідача «Шахта Межирічанська», «Шахта Відродження», «Шахта Великомостівська», «Шахта Лісова», «Шахта Зарічна», «Шахта Червоноградська».

Окрім того, Постановою Кабінету Міністрів України №271 від 12.05.2015 «Про проведення прозової та конкурентної приватизації у 2015 році» включено до переліку об'єктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015 році Відокремлені підрозділи ДП «Львіввугілля» «Шахта Межирічанська», «Шахта «Відродження», «Шахта «Великомостівська», «Шахта «Лісова», «Шахта «Степова», «Шахта «Червоноградська», «Шахта «Зарічна».

Отже, з огляду на вищевикладене та на встановлені судом першої інстанції обставини, наведені апеляційним судом мотиви про відсутність будь-яких інших законодавчих обмежень, окрім передбачених Податковим кодексом України, стосовно надання дозволу суду на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є помилковими та необґрунтованими.

Підсумовуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що судом апеляційної інстанції помилково скасовано рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, яке прийнято на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Зважаючи на викладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а помилково скасована постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» задовольнити.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 скасувати та залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.06.2015.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді І.О.Бухтіярова
М.В.Сірош