Справа № 804/7336/13-а
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоПрокопенка О.Б.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Терлецького О.О.,
при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю представників:

товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро»» (далі - ФК «Дніпро») - Левченка О.В.,

Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області (правонаступник Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Дніпропетровській області; далі -ДПІ) - Павловича Д.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ФК «Дніпро» до ДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ФК «Дніпро» звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 березня 2013 року: № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 61 650 406 грн, та № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість (далі - ПДВ) за вересень 2012 року на 2 702 682 грн.

На обґрунтування позовних вимог ФК «Дніпро» зазначив, що ДПІ провела планову виїзну та позапланову виїзну перевірки, за результатами яких податковий орган 26 березня 2013 року виніс податкові повідомлення-рішення про зменшення від'ємного значення податку на прибуток та ПДВ, проте позивач вважає вказані рішення необґрунтованими, оскільки податковий орган не лише безпідставно зменшив валові витрати та податковий кредит товариства, а й не врахував заниження вказаних показників у податкових деклараціях позивача. Крім того, з актів перевірок неможливо встановити, які саме витрати неправомірно включено до складу валових витрат, та з яких підстав податковий орган порушив процедуру проведення перевірки.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ДПІ провела планову виїзну перевірку ФК «Дніпро» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2011 року по 30 вересня 2012 року, про що склала акт від 26 лютого 2013 року № 901/22/32813827; а також документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства за цей же період, про що склала акт від 20 березня 2013 року № 1167/22/3281382.

Під час проведення перевірок податковий орган встановив ряд порушень позивачем вимог чинного законодавства, а саме пункту 138.2 статті 138 , підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139; пункту 153.8 статті 153; підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 , пункту 198.3 статті 198 , пункту 200.1 статті 200; підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 , підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168; підпунктів 14.1.36 , 14.1.231 статті 14 , пункту 138.4 статті -138 Податкового кодексу України (далі ПК) .

За наслідками проведених перевірок ДПІ прийняла оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 22 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2014 року та Вищого адміністративного суду України від 30 червня 2015 року, позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду касаційної інстанції, ДПІ звернулась із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 , пункту 138.2 статті 138 , підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 200.1 статті 200 ПК, частини другої статті 3, частини другої статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні ». Просить ухвалу Вищого адміністративного суду України від 30 червня 2015 року скасувати та прийняти нове рішення - про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування заяви додано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 червня 2014 року (№ К/800/64382/13), яка, на думку ДПІ, підтверджує неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що підстав для задоволення заяви немає.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті Верховним Судом України з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Так, у справі, що розглядається, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, погодився з їхнім висновком про те, що висновки податкового органу, викладені в актах перевірки, не відповідають дійсним обставинам справи, а отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Натомість у наданій для порівняння ухвалі від 5 червня 2014 року (№ К/800/64382/13) Вищий адміністративний суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що реальність проведення господарських операцій позивача з підприємством не доведена, операції не підтверджені первинними документами, встановлені під час перевірки порушення позивачем правил формування податкового кредиту за результатами господарських взаємовідносин мали місце та знайшли своє підтвердження в ході судового процесу, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ, прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а також із врахуванням усіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

Аналіз наведених судових рішень дає підстави вважати, що Вищий адміністративний суд України ухвалив їх за різних фактичних обставин справ, установлених судами, у зв'язку з чим не можна дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Відповідно до частини першої статті 244 КАС Верховий Суд України відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області відмовити.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.Б. Прокопенко
Судді: О.Ф. Волков М.І. Гриців
О.В. Кривенда В.Л. Маринченко
П.В. Панталієнко О.О. Терлецький