Справа № 821/4783/14
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2016 р. м. Київ К/800/23387/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про скасування наказу, за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року,-

у с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі - УМВС України в Херсонській області) № 227 від 27 листопада 2014 року, відповідно до якого його - помічника начальника районного відділу з матеріального забезпечення Голопристанського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ в Херсонській області (далі - Голопристанський РВ УМВС України в Херсонській області) звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з підстав пункту 63 підпункту «є» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року, за порушення дисципліни - (далі Положення №114), про що видано відповідний наказ № 227 від 27 листопада 2014 року (далі - спірний наказ).

Вважаючи спірний наказ таким, що не відповідає вимогам Закону ОСОБА_4 просив його скасувати та задовольнити позов.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 9 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково, змінено дату звільнення позивача з 27 листопада 2014 року на 18 грудня 2014 року, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, апеляційний суд виходив з того, що позивача було незаконно звільнено у період його тимчасової непрацездатності, а тому змінив дату такого звільнення.

Проте до такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов в порушення норм матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судами, ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ, займав посаду помічника начальника районного відділу з матеріального забезпечення Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області.

Наказом УМВС України в Херсонській області № 227 від 27 листопада 2014 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 63 підпункту «є» Положення №114.

З оскаржуваного наказу відповідача вбачається, що приводами для звільнення позивача слугувало недотримання професійно-етичних вимог у поведінці в позаслужбовий час та неповідомлення керівництва і не інформуванні чергової частини Голопристанського РВ УМВС України про конфліктну ситуацію, яка мала місце 2 листопада 2014 року біля кафе «Візаві».

Так, за приписами пункту 63 підпункту «є» Положення №114, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів i підрозділів, та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту під проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність - стаття 5 Дисциплінарного статуту.

Обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України визначені статтею 7 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої службова дисципліна базується на високій свідомості та

зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших

правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 12 вище згаданого нормативного акту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ. Звільнення з органів внутрішніх справ є найсуворішим видом стягнення, рішення про накладення якого має прийматися з урахуванням тяжкості вчиненого та попередньої роботи особи.

Наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 року за № 628/20941, затверджено Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - Правила).

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІІІ Правил, працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби; ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми; бути мужнім і безстрашним у небезпечних ситуаціях, які виникають під час припинення правопорушення, ліквідації наслідків аварій та стихійного лиха, проведення заходів щодо порятунку життя і збереження здоров'я людей; виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи; зберігати і примножувати службові традиції органів внутрішніх справ.

Проходження служби працівниками органів внутрішніх справ регулюються спеціальними нормативно-правовими актами. Зокрема, відповідно до Порядку звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - Порядок), затвердженого заступником Міністра внутрішніх справ України від 27 січня 2004 року, про факт перебування співробітника на лікуванні, він повинен повідомити свого керівника рапортом, а при отриманні у лікувальному закладі листка про тимчасову непрацездатність, зобов'язаний протягом 1 доби зареєструвати його в службі медичного забезпечення УМВС.

З матеріалів справи вбачається, що довідка про непрацездатність позивача у період з 7 листопада 2014 року по 18 грудня 2014 року, надана останнім під час розгляду справи апеляційним судом, а тому відповідачу при винесенні наказу про звільнення не було відомо про те, що ОСОБА_4 знаходився на лікуванні.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому скасування постанови суду судом апеляційної інстанції є помилковим.

За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Херсонській області задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 9 січня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало