Справа № 2а-4020/12/1470
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року м. Київ К/800/61625/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 року

у справі № 2а-4020/12/1470

за позовом Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

до Врадіївської районної ради Врадіївського району Миколаївської області,

треті особи - Врадіївська районна державна адміністрація,

КП «Врадіївське ЖКГ» Врадіївської районної ради,

КП «Комбінат комунальних підприємств» Врадіївської районної ради в особі Тлустого Сергія Семеновича,

про стягнення коштів,

встановив:

Первомайська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Врадіївської районної ради Врадіївського району Миколаївської області про стягнення коштів.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до статуту засновником і власником майна Комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств» Врадіївської районної ради є Врадіївська районна рада.

Станом на 19.07.2012 року за Комунальним підприємством «Комбінат комунальних підприємств» Врадіївської районної ради рахується податковий борг у сумі 87 000, 26 грн., з яких недоїмка - 86 841, 41 грн. та залишок несплаченої пені в розмірі 158, 85 грн.

Відповідний борг підтверджується постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.08.2010 року у справі № 2а-2963/10/1470.

Направлення податковим органом подання від 19.04.2011 року № 582/10/2-4 до Голови Врадієвської районної ради про виділення коштів з місцевого бюджету на сплату податкового боргу не привело до повного погашення боргу, у зв'язку із чим позивач звернувся із відповідним позовом.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку по відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 95 Податкового кодексу України (далі - ПК України) орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Правовідносини щодо погашення податкового боргу державних або комунальних підприємств регулюються спеціальними нормами, зокрема, статтею 96 Податкового кодексу України, що зумовлено особливою метою створення таких підприємств, які у більшості випадків, пов'язані із здійсненням соціальних функцій (комунальні підприємства) та із захистом загальнодержавних інтересів (казенні підприємства).

Підпунктом 96.1.1 п. 96.1 ст. 96 ПК України передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради.

Відповідь щодо прийняття одного із зазначених рішень надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення (абзац перший п. 96.3 ст. 96 ПК України).

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно (абзац другий п. 96.3 ст. 96 ПК України).

Керуючись загальними принципами трактування приписів законодавства та з урахуванням специфіки дії норм спеціального законодавства, вказані норми закону передбачають особливий порядок погашення податкового боргу, виходячи з принципу збереження цілісних майнових комплексів названих підприємств та участі у процесі погашення органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків.

Виходячи з наведених норм Податкового кодексу України, обов'язок органу державної податкової служби на звернення із поданням в порядку п. 96.1 ст. 96 ПК України до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, виникає виключно після продажу внесеного в податкову заставу майна такого підприємства і лише за умови недостатності суми коштів, отриманих від такого продажу для покриття податкового боргу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом не було вжито всіх заходів щодо стягнення з Комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств» Врадіївської районної ради податкового боргу, та не надано належних доказів, які б підтверджували, що ним було виконано повний перелік дій, встановлених законодавчими актами, щодо порядку стягнення податкового боргу комунального підприємства.

Також не надано доказів звернення до Державної виконавчої служби за виконанням рішення у справі № 2а-2963/10/1470 щодо стягнення податного боргу.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову у даній справі.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанції ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області відхилити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 року у справі № 2а-4020/12/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук