Справа № 2а-2475/08/1570
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/9991/5335/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого суддіМалиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України Гриценка Анатолія Степановича, Міністра оборони України Єханурова Юрія Івановича, Військової прокуратури Одеського гарнізону, Військової прокуратури Південного регіону України, Генеральної прокуратури України, Президента України, Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Командуючого Військово-морськими Силами Збройних Сил України, начальника Генерального штабу Збройних Сил України, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України, Міністра оборони України - Гриценка А.С., Міністра оборони України - Єханурова Ю.І., Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Командувача Військово-Морських Сил України - Князя І.В., військової прокуратури Південного гарнізону України, Президента України, Начальника Генерального штабу Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_7, про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року (допущені описки в якій виправлені ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року) позовну заяву залишено без розгляду, з підстав залишення позивачем без поважних причин судового засідання.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, направивши матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Військова прокуратура Південного регіону України у письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, що надійшли до Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Від інших осіб письмових пояснень чи доповнень на дану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надходило.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, редакції, чинній на час вчинення судом першої інстанції відповідної процесуальної дії) суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач до закінчення судового розгляду залишив судове засідання без поважних причин і не звернувся до суду із заявою про судовий розгляд за його відсутності.

Дане положення залишає право за судом залишати позовну заяву без розгляду з підстав залишення позивачем судового засідання без поважних причин, за обов'язкової умови відсутності клопотання чи заяви останнього про подальший розгляд справи за його відсутності. При цьому таке залишення має бути демонстративним, таким, що ігнорує правила поведінки в судовому засіданні.

Як вбачається з журналу судового засідання від 04.12.2009 року та оскаржуваного рішення суду першої інстанції, позивач самовільно залишив судове засідання без звернення із клопотанням чи заявою про подальший розгляд справи за його відсутності. Даний вчинок ним був зроблений демонстративно, зокрема як прояв незгоди із неприйняттям головуючим суддею, а як наслідок не розгляд, чергового клопотання третьої особи про відвід складу суду.

Таким чином, суд першої інстанції, з діями якого погодився суд апеляційної інстанції, винісши на вирішення питання про можливість залишення без розгляду позовної заяви позивача, внаслідок залишення ним судового засідання до закінчення судового розгляду не допустив порушень вимог пункту 8 частини першої статті 155 КАС України.

Щодо доводів заявника касаційної скарги про відсутність повноважень у суду першої інстанції постановлювати оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду з підстав не вирішення, раніше поданого клопотання третьої сторони про відвід складу суду, то вони не вважаються обґрунтованими, так як з матеріалів справи та вже вказаного журналу судового засідання вбачається, що позивач та третя особа не раз, звертались до суду із відповідними клопотаннями, які тільки за судове засідання 04.12.2009 року розглядались тричі, про що приймались відповідні ухвали. Четверте клопотання головуючим суддею було відхилено, на розгляд суду не виносилось з підстав подібності попереднім.

Крім того, вказане незадоволення, зокрема, позивачем не надає йому права зневажливо ставитись до суду, а саме самовільного, без будь-якої причини, покидати судове засідання, за умов, зловживання ним процесуальними права щораз заявляти суду клопотання про відводи, затягуючи розгляд справи.

Не приймаються до уваги колегією суддів Вищого адміністративного суду України доводи заявника касаційної скарги про допущення судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права, в частині розгляду справи у письмовому провадженні (на противагу заявленому клопотанню про бажання приймати участь у судовому засіданні), хоча саме рішення свідчить про його прийняття у судовому засіданні; наявності неточностей по кількості розглянутих апеляційних скарг, виходячи з наступного.

В силу положення пункту 2 частини першої статті 197 КАС України (редакції, чинній на час вчинення судом апеляційної інстанції відповідної процесуальної дії) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що суд апеляційної інстанції не раз знімав з розгляду дану справу та відкладав її розгляд на іншу дату з підстав, в першому випадку - відсутності складу суду, а в другому - відсутності доказів повідомлення всіх сторін справи про чергове судове засідання, в тому числі і позивача, який був заявником апеляційної скарги.

Про дату судового засідання, де була постановлена оскаржувана ухвала судом апеляційної інстанції, позивач був обізнаний, однак на судове засідання не з'явився, що надало підстави суду застосовувати вказане положення статті 197 КАС України, розглянувши справу у порядку письмового провадження, в чому порушень вимог закону не має.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач після отримання рішення суду апеляційної інстанції, звернувся до цього суду із заявою, де знову ж таки ставив питання про відвід складу суду та виправлення описки. Про що, 25 квітня 2012 року Одеський апеляційний адміністративний суд постановив ухвали про відмову у задоволенні заяви про відвід, та виправив допущені описки в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року (залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 травня 2012 року №К/9991/34136/12). Тобто, суд апеляційної інстанції усунув допущені неточності у своєму ж рішення, а тому окремо визначати їх як підставу для скасування даного рішення не можна.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Інші доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України Гриценка Анатолія Степановича, Міністра оборони України Єханурова Юрія Івановича, Військової прокуратури Одеського гарнізону, Військової прокуратури Південного регіону України, Генеральної прокуратури України, Президента України, Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Командуючого Військово-морськими Силами Збройних Сил України, начальника Генерального штабу Збройних Сил України, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець