Справа № 458/564/15а,2а/458/35/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 р. Справа № 876/11112/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Турківського районного суду Львівської області від 28 серпня 2015 року по справі № 458/564/15а, 2а/458/35/15 за позовом ОСОБА_2 до Турківської міської ради за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

8 червня 2015 року позивач звернувся з адміністративним позовом до суду, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Турківської міської ради Львівської області №2667 від 25 березня 2015 року «Про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул. Молодіжна в м. Турка орієнтовною площею 0,02 га».

Позов мотивує тим, що дана земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови і передача її для ведення особистого селянського господарства є незаконною відповідно до статті 39 Земельного кодексу України.

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 28 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Турківської міської ради Львівської області №2667 від 26 березня 2015 року «Про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул. Молодіжна в м. Турка орієнтовною площею 0,02 га».

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржила третя особа - ОСОБА_1. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, земельна ділянка, стосовно якої Турківською міською радою прийнято рішення №2667 від 25 березня 2015 року «Про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул. Молодіжна в м. Турка орієнтовною площею 0,02 га» відноситься до земель запасу, а відтак може бути надана для ведення особистого селянського господарства.

Оскільки в справі відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Турківської міської ради Львівської області за №2667 від 26 березня 2015 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул. Молодіжна в м. Турка орієнтовною площею 0,02 га.

Відповідно до генерального плану м. Турки земельна ділянка по вул. Молодіжна в м. Турка орієнтовною площею 0,02 га, відносно якої прийнято рішення Турківською міською радою Львівської області за №2667 від 26 березня 2015 року, знаходиться на території, де визначено категорію земель для житлової та громадської забудови. Належність даної земельної ділянки до категорії земель для житлової та громадської забудови підтверджується наданими у суді першої інстанції поясненнями позивача та рішенням Турківської міської ради Львівської області за №1036 від 13 серпня 2012 року про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки по вул. Молодіжна біля будинку № 17 м. Турки у звязку з належністю даної земельної ділянки до категорії земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до статті 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно з статтею 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства немає підстав, оскільки місце розташування обєкта, а саме земельної ділянки по вул. Молодіжна в м. Турка орієнтовною площею 0,02 га, не відповідає нормативним вимогам, зокрема відповідно до генерального плану м. Турки дана земельна ділянка знаходиться на території, що належить до категорії земель для житлової та громадської забудови, а відтак рішення Турківської міської ради Львівської області №2667 від 25 березня 2015 року «Про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул. Молодіжна в м. Турка орієнтовною площею 0,02 га» є незаконним і підлягає скасуванню.

Проаналізувавши наведені законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне додати, що виходячи зі змісту частини 2 статті 19 Земельного кодексу України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі, а відтак перебування даної земельної ділянки у запасі не виключає належність цієї ділянки до категорії земель житлової та громадської забудови.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Турківського районного суду Львівської області від 28 серпня 2015 року по справі № 458/564/15а, 2а/458/35/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

ОСОБА_4