Справа № 809/3678/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року Справа № 876/2723/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 24.07.2014 року та пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно, за результатами невиїзної документальної перевірки, прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.07.2014 року, яким йому визначено податкові зобов'язання зі сплати податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в розмірі 3001,68 грн, в тому числі 2401,34 грн за основним платежем та 600,34 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); податкове повідомлення - рішення за № НОМЕР_1 від 24.04.2014 року, яким визначено зобов'язання зі сплати мита на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами в розмірі 1064,39 грн, в тому числі 1091,51 грн за основним платежем та 272,88 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Позивачем зазначено, що митна вартість ввезених товарів підтверджена договорами купівлі-продажу та іншими документами, а тому висновки податкового органу щодо невірного визначення бази оподаткування є безпідставними.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 року позов задоволено частково, а саме в частині нарахованих відповідачем зобов»язань та пені щодо ввезеного транспортного засобу на підставі нотаріально посвідченого доручення, яким його уповноважив на такі дії громадянин ОСОБА_3 В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити повністю

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно отриманих від митних органів республіки ОСОБА_4 матеріалів, встановлено, що вартість транспортних засобів в країні експорту вища від вартості що заявлена при митному оформленні. Зазначене свідчить про фактичне заниження позивачем рівня митної вартості товарів, що є порушенням ст.52 МК України в частині достовірності визначення митної вартості товарів. З огляду на те, що позивач діяв з умислом на приховування достовірної інформації про митну вартість товару з метою заниження його митної вартості та, як наслідок, зменшенням сум мита і податку на додану вартість; реалізував свій умисел шляхом подання неповних та недостовірних відомостей щодо митної вартості товару, своїми діями призвівши до сплати мита та податку на додану вартість у неповному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.15 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, застосовуючи положення ст.195 КАС України, не виходячи за межі доводів апеляційної скарги, дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено, що на підставі статтей 345, 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, наказу Міністерства доходів і зборів України від 03.09.2013 № 440 "Щодо проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи", листа Івано-Франківської митниці Міндоходів від 20.063.2014 № 1177/09-70/54/32, наказу Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області від 03.07.2014 № 210 "Про проведення документальної невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_2М." 14.07.2014 року працівниками ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області проводилась документальна невиїзна перевірка.

За результатами невиїзної документальної перевірки з питань державної митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платника податків ОСОБА_2 згідно митних декларацій: від 28.07.2011 № 206000112/2011/401776; від 31.08.2011 № 206000112/2011/402595; від 07.09.2011 № 206000112/2011/402789; від 08.11.2011 № 206000112/2011/404897, складено Акт перевірки №12/17-01/НОМЕР_2 від 18.07.2014 року (а.с. 7 - 14).

Підставою для проведення перевірки була отримана від митного органу республіки ОСОБА_4 інформація щодо вартісної характеристики ввезеного товару - транспортних засобів, яка відрізнялась від задекларованої вартості товару під час митного оформлення в Україні.

На підставі вищенаведеного Акту винесено податкове повідомлення - рішення № від 24.07.2014 року про збільшення ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в загальному розмірі 3001,68 грн, з яких 2401,34 грн - за основним платежем та 600,34 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та податкове повідомлення-рішення № від 24.07.2014 року про збільшення грошового зобов'язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами, в загальному розмірі 1064,39 грн, в тому числі 1091,51грн за основним платежем та 272,88 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, громадянином України ОСОБА_2 28.07.2011 року через Львівську митницю ввезено на митну територію України товар - автомобіль вантажний, фургон "VOLKSWAGEN", модель "TRANSPORTER T-5", рік виготовлення 2005 по попередній митній декларації від 25.07.2011 року №206000112/2011/401776. При перетині митного кордону України ОСОБА_2, як підставу для переміщення вказаного вантажного автомобіля подано митному органу України договір купівлі-продажу від 21.07.2011 року, в якому вказано, що продавцем даного товару є ОСОБА_5. Вказаний договір надавався позивачем для митного оформлення товару та нарахування митних платежів по митній декларації №206000112.2011.401776 від 25.07.2011 року, згідно якого вартість даного вантажного автомобіля на день митного оформлення 28.07.2011 року становила 14700 злотих (42256,02 грн, по курсу Національного банку України за 1 польський злотий - 2,874559 грн).

Згідно отриманих матеріалів від митних органів ОСОБА_4 на запит Департаменту митної справи України від 28.10.2013 року №15759/5/99-99-24-03-10-16 встановлено, що вартість вантажного автомобіля, фургон "VOLKSWAGEN", модель "TRANSPORTER T-5", рік виготовлення 2005 згідно митної декларації митниці у м. Познань від 21.07.2011 року, ЕСS/391040/00/012579/2011, продавець-експортер ОСОБА_5 продає покупцю ОСОБА_2 вантажний автомобіль, фургон "VOLKSWAGEN", модель "TRANSPORTER T-5", рік виготовлення 2005 вартістю 16000 злотих.

Крім того, ОСОБА_2 ввезено на митну територію України товар - автомобіль вантажний, фургон "MERCEDES-BENZ", модель "VITO 111 CDI", рік виготовлення 2006 по попередній митній декларації від 27.08.2011 року №206000112/2011/402595. При перетині митного кордону України ОСОБА_2, як підставу для переміщення вказаного вантажного автомобіля подано митному органу України договір купівлі-продажу від 26.08.2011 року, в якому вказано, що продавцем даного товару є ОСОБА_6, а покупцем ОСОБА_7. Вказаний договір надавався ОСОБА_2 для митного оформлення товару та нарахування митних платежів по митній декларації №206000112/2011/402595 від 27.08.2011 року, згідно якого вартість даного вантажного автомобіля на день митного оформлення 31.08.2011 року становила 17400 злотих (48039,05 грн., по курсу Національного банку України за 1 польський злотий - 2,760865 грн).

Згідно отриманих матеріалів від митних органів республіки ОСОБА_4 на запит Департаменту митної справи України від 28.10.2013 року №15759/5/99-99-24-03-10-16 встановлено, що вартість вантажного автомобіля, фургон "MERCEDES-BENZ", модель "VITO 111 CDI", рік виготовлення 2006 згідно митної декларації митниці у м. Зеленій Гурі від 26.08.2011 року, ЕСS/411010/00/003736/2011, згідно якої продавець - експортер Топавто Войзех Бужелув продає покупцю ОСОБА_2 вантажний автомобіль, фургон "MERCEDES-BENZ", модель "VITO 111 CDI", рік виготовлення 2006, вартістю 20000 злотих.

Нараховане податкове зобов'язання підтверджується поданими відповідачем розрахунками по ВМД №206000112/2011/401776 від 28.07.2011 року з податку на додану вартість становить за основним платежем - 822,13 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 205,53 грн, а також по миту на товари, що ввозяться громадянами 373,69 грн - за основним платежем та 93,42 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Податкове зобов'язання згідно ВМД №206000112/2011/402595 від 31.08.2011 року з податку на додану вартість становить за основним платежем - 1579,21 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 394,81 грн, а також по миту на товари, що ввозяться громадянами 717,82 грн - за основним платежем та 179,46 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Також відповідачем, в судовому засіданні підтверджено нарахування пені по винесених податкових повідомленнях - рішеннях від 24.07.2014 року, зокрема згідно ВМД №206000112/2011/401776 від 28.07.2011 року з податку на додану вартість нараховано -230,84 грн пені та по миту на товари, що ввозяться громадянами - 104,93 грн, а також згідно ВМД №206000112/2011/402595 від 31.08.2011 року з податку на додану вартість 429,74 грн та по миту на товари, що ввозяться громадянами 195,33 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги, з покликання на норми Митного та Податкового кодексів України виходив з того, що декларантом є особа, яка вправі вчиняти щодо товарів юридично значущі дії від свого імені або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені. ОСОБА_2 ввіз відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.2011 року автомобіль вантажний, фургон "MERCEDES-BENZ", модель "VITO 111 CDI", рік виготовлення 2006 на підставі нотаріально посвідченого доручення, яким його уповноважив на такі дії громадяни ОСОБА_3 Саме ця особи були вказана у графі " 9" зазначеної вище митниої декларацій як особа, відповідальна за фінансове врегулювання, а тому саме ОСОБА_3, за певних обставин, може бути платниками податків. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно визначено ОСОБА_2 грошові зобов'язання по наведених митних деклараціях в частині ввезення на митну територію України вказаного автомобіля.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації, вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. При цьому, декларант або уповноважена ним особа за положеннями пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України зобов'язана подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З аналізу вищезазначених положень митного законодавства випливає, що декларант або уповноважена ним особа, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей зазначених в ній, в тому числі щодо достовірності митної вартості.

В даному випадку таку відповідальність несе громадянин ОСОБА_2 оскільки він діючи на підставі виданої довіреності здійснив ввезення та митне оформлення транспортного засобу за недостовірними відомостями про визначення митної вартості транспортного засобу.

Керуючись статтями 54, 351 Митного кодексу України та статтями 41, 54 Податкового кодексу України, відповідно до яких органи доходів і зборів визначені як контролюючі органи щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення товарів і предметів на митну територію України, та відповідно до органи доходів і зборів самостійно визначають суму податкових зобов'язань, якщо дані перевірок результатів діяльності платників податків свідчать про заниження його податкових зобов'язань, заявлених у митних деклараціях, здійснено розрахунок податкового зобов'язання по ввізному миту та податку на додану вартість для ОСОБА_2

Оскільки, згідно статті 50 Митного кодексу України митна вартість товарів використовується для нарахування митних платежів, то її заниження призвело до заниження податкових зобов'язань з ввізного мита та податку на додану вартість, які справляються при ввезенні товарів на митну територію України.

Податковим кодексом України (статті 15, 16) встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом та сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 374 Митного кодексу України товари, які ввозяться громадянами на митну територію України, підлягають оподаткуванню в порядку та на умовах, визначених законами України.

Згідно статті 377 Митного кодексу України товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711,8716 згідно з УКТЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного кодексу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

З огляду на те, що позивач діяв з умислом на приховування достовірної інформації про митну вартість товару з метою заниження його митної вартості та, як наслідок, зменшенням сум мита і податку на додану вартість; реалізував свій умисел шляхом подання неповних та недостовірних відомостей щодо митної вартості товару, своїми діями призвівши до сплати мита та податку на додану вартість у неповному обсязі, колегія суддів приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення форми «Р» № та № від 24.07.2014 року, винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області правомірно, а відтак вимоги позовної заяви є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи що, в силу ст. 202 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної постанови, та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні вимог адміністративного позову в повному обсязі.

Зважаючи на викладене, керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області задовольнити.

Скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 року у справі № 809/3678/15 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_8

Повний текст виготовлено 09.02.2016р.