Справа № 2-а-1799/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-1799/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового проьцження у м. Коростені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління^рдці та соціального захисту населення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та ТЯгнення недовиплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2009 року позивач звернулась до суду з позовом дохідно в і дача, в якому зазначила, що вона є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 катеп^ працює в м. Коростені, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, атому відповідно до 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждди внаслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на доплату до заробітно плати в розмірі 2 мінімальних заробітних плат. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати Гооводились без застосування кратності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в тррдих сумах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /дал «Постанова Хе 836»/ тому позивач вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління прщі та соціального захисту населення Коростенської міської Ради недовиплачені кошти, передбачені ст 39 Закону № 796-ХІІ в розмірі 31560 грн. за період з 01.04.2005 року по 30.04.2009 року.

Відповідач позов не визнав.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи З категорії. Відповідно до ст 39 Закону України «Про статус і соціальний /ахист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання доплати до заробітної плати, як особа, що працює на території гарантованого добровільного відсе^ення в розмірі 2 мінімальних заробітних плат.

Проте в спірний період часу ця доплата виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та соціального захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, в т.ч. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є належним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів належними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що направляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно вказаної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності за визначення категорій зон радіоактивь забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності за них, соціального захисту потерпілогснаселення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС /країни /УД вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних догсворів, /года на обовязковість яких надана Верховною Радою України. '

Частиною 4 зазначеної статті всган>влено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, усенародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншом' правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада Укргі<и і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішені даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закону України «Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС У краї /л Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пфушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови якщо на ць/му наполягає одна із сторін. Як вбачається згідно заперечення відповідача, останній наполягає на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суду як на підставу для відмови ьзадоволенні поданого позову. Також зазначає, що період з 01.06.2008 року по 01.11.2008 року не можєбути враховано, оскільки за позовом позивача рішенням суду вже вирішено дане питання .

Виходячи з цього, з врахуванням викладених в запереченні фактів та строку звернення до суду підлягають судовому захисту позовні вимоги за період з 01.11.2008 року по 30.04.2009 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст.162 КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину допомоги.

Керуючи /«» ст. 39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11,94, 99, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо не нарахування та не виплати позивачу доплати до заробітної плати відповідно до визначеного законом розміру неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до заробітної плати відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.11.2008 року по 30.04.2009року.

В решті позовних вимог відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення , а в разі проголошення вступної та резолютивної частини , з дня складання постанови в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження постанови суду, з послідуючою подачею апеляційної скарги, яка може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду.

Суддя