Справа № 211/3391/14-а (2а/211/87/14)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м.Київ К/800/33580/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 26 грудня 2014 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 травня

2015 року

у справі №211/3391/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській

області, управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі

м.Кривого Рогу Дніпропетровської області

про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною, зобов'язання

призначити та виплачувати пенсію за віком по списку №1,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним рішення відповідача від 28 листопада 2013 року про відмову у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 10 серпня 1989 року по 02 листопада 1998 року та протокол Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу від 02 березня 2014 року про відмову у призначенні пенсії за віком по Списку №1; зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати пільговий стаж по списку №1 період роботи з 10 серпня 1989 року по 02 листопада 1998 року на посаді вогнетравника в КСУ №1 тресту «Дніпродомнаремонт» і Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу призначити ОСОБА_4 пенсію по пільгових умовах по Списку №1.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2014 року у справі №211/339/14-а (2-а/211/87/14), залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення відповідача від 28 листопада 2013 року про відмову у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 10 серпня 1989 року по 02 листопада 1998 року та протокол Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу від 02 березня 2014 року про відмову у призначенні пенсії за віком по Списку №1. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу зарахувати ОСОБА_4 пільговий стаж по списку №1 період роботи з 10 серпня 1989 року по 02 листопада 1998 року на посаді вогнетравника в КСУ №1 тресту «Дніпродомнаремонт» та призначити пенсію по пільгових умовах по Списку №1 з 02 грудня 2013 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_4 подав до Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у вересні 2013 року ОСОБА_4, у зв'язку із досягненням 50 річного віку звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 28 листопада 2013 року №30 позивачу відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу. Відмова у призначенні пенсії мотивована тим, що період роботи ОСОБА_4 з 10 серпня 1989 року по 02 листопада 1998 року не може бути зарахований до пільгового стажу особи через відсутність довідки уточнюючої пільговий характер виконуваної роботи.

Не погодившись з діями Управління, вважаючи відмову протиправною та такою, що порушує права особи на належний соціальний захист, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір суди встановили, що ОСОБА_4 з 20 березня 1985 року по 10 серпня 1989 року працював в КСУ-1 тресту Дніпродомнаремонт слюсарем-монтажником по обладнанню металургійних заводів; з 10 серпня 1989 року переведений на посаду вогнетравника по спеціалізованій вогнетравній дільниці по ремонту металургійного обладнання і печей, на якій позивач працював до 02 листопада 1998 року; з 03 листопада 1998 року по 07 січня 2002 року працював на посаді вогнетравника у Криворізькому гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь». Зазначене підтверджено записами трудової книжки позивача.

Атестація робочого місця позивача була проведена відповідно до наказу №201 від 14 вересня 1994 року. За результатами такої атестації, робота вогнетравником віднесена до списку №1.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що ОСОБА_4 у період роботи з 10 серпня 1989 року по 02 листопада 1998 року працював на посаді, що дає право на призначення пільгової пенсії за списком №1, а відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

За приписами пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

У відповідності до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 6 Порядку №383, працівникам спеціалізованих підприємств і організацій (ремонтних, ремонтно-будівельних, монтажних та ін.), зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці безпосередньо у виробничих структурних підрозділах інших підприємств та організацій за професіями та на посадах, передбачених Списками, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховуються періоди роботи, відпрацьовані на цих підприємствах або в організаціях, за результатами атестації відповідних робочих місць.

За приписами пункту 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУ від 01 серпня 1992 року №442 (надалі - Порядок №422) атестація робочих місць передбачає визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах.

За визначенням, наведеного в Методичних рекомендаціях для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства Праці України від 01 вересня 1992 року №41, атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 20 Порядку №422 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку №442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року №21-183а13, від 25 листопада 2014 року №21-519а14, від 19 травня 2015 року №21-175а15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до правильного висновку про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 листопада 2013 року про відмову у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 10 серпня 1989 року по 02 листопада 1998 року та протокол Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу від 02 березня 2014 року про відмову у призначенні пенсії за віком по Списку №1; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу зарахувати ОСОБА_4 пільговий стаж по списку №1 період роботи з 10 серпня 1989 року по 02 листопада 1998 року на посаді вогнетравника в КСУ №1 тресту «Дніпродомнаремонт» та призначити йому пенсію по пільгових умовах по Списку №1 з 02 грудня 2013 року.

Отже, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі № 211/3391/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: