Справа № 2а-0870/7112/11
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Шара І.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2016 рокусправа № 2а-0870/7112/11
приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 р. у справі № 2а-0870/7112/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод" до Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування податкових повідомлень-рішеннь, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод" звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування у повному обсязі податкових повідомлень-рішень за № та за № прийнятих 19.08.2011 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність висновків податкового органу в акті №903/23-023/33701132 від 02.08.2011 року, яких він дійшов за результатами виїзної планової перевірки підприємства позивача з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.03.2011 року. Зазначив, що всіма необхідними документами повністю підтверджується передача ТМЦ зі складу позивача у власне виробництво, оскільки така операція безпосередньо пов'язана з веденням господарської діяльності позивача, а також первинними документами підтверджується придбання товарів (робіт, послуг) у контрагентів ПП "Буджол", ТОВ "Абсолют АМ", ТОВ "Плутон - 62", ТОВ "Дисконтоптторг", ТОВ "Арсенал Буд МР", ПП "Спрут 2009", ТОВ "НВФ "Промметтрейд", ТОВ "Природоохоронні технології - ЕКМО". До того ж, вказані операції були предметом розгляду адміністративної справи №2а-0870/7111/11 за результатом розгляду якої визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.08.2011 року № , яким за цим же актом перевірки збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток на 2 107 642,37 грн., у т.ч. за основним платежем 1 689 201,18 грн. і штрафними (фінансовими) санкціями 418 441,19 грн. Оскільки постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2012 по справі №2а-0870/7111/11 набрала законної сили, відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства не підлягають доказуванню обставини, встановлені вказаним судовим рішенням.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано винесені Державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Запоріжжя податкові повідомлення рішення від 19.08.2011 року № та №.

Судові витрати в сумі 6,80 грн. присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного Управління ДФС у Запорізькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам сплави та суперечність нормам матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 р. та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивачем неправомірно включено до складу податкового кредиту суми ПДВ від операцій із списання ТМЦ у виробництво, які не підтвердженні документально, а також від здійснення не підтверджених господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) позивача у його контрагентів, чим порушено вимоги пп.7.2.3 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", у зв'язку з чим позивачем безпідставно занижено податок на додану вартість та завищено суми, що підлягають бюджетному відшкодуванню.

Зауважив, що підприємство не надало до перевірки, а також у додатках до заперечення до акту перевірки жоден з первинних документів, які б підтверджували факт передачі ТМЦ (які були в наявності на складі підприємства) у виробництво: лімітно-забірна картка, акт вимога, картка складського обліку матеріалів. Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунками, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена плавилами ведення податкового обліку.

Окрім того, в ході перевірки не підтверджено факт реального здійснення операцій ТОВ «ЗІМН» з їх контаргенами, не надано товарно-транспортні накладні, а тому ці операції не мали реального товарного характеру, оскільки товар не перевозився.

Також в ході перевірки встановлено відсутність факту придбання на використання у господарській діяльності позивача консультаційно-посередницьких послуг з пошуку покупців виготовленої продукції, оскільки контрагенти позивача у перевірений період знайшли лише одного покупця, яке є одним з основних покупців позивача з 2009 року.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод" відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.08.2011 року №10909591 зареєстроване, як юридична особа за адресою: 69106, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Фінальна, буд. 1-д, ідентифікаційний код 33701132 та зареєстроване як платник податку на додану вартість 22.08.2005 року відповідно до свідоцтва №11501510 НВ №197497.

З 14 червня 2011 року по 26 липня 2011 року посадовими особами відповідача, на підставі наказу №569 від 30.05.2011 року була проведена виїзна планова перевірка ТОВ "Запорізький індустріально-механічний завод" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.03.2011 року, за результатами якої складено акт перевірки №903/23-023/33701132 від 02.08.2011 року.

У висновках наведеного акту перевірки зафіксовані порушення ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод» пп.7.2.3 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №168/97) в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість на загальну суму 743 774,00 грн., у т.ч. по періодах: жовтень 2009 року в сумі 218157,00 грн., листопад 2009 року в сумі 72044,00 грн., липень 2010 року в сумі 56127,00 грн., серпень 2010 року в сумі 193521,00 грн., вересень 2010 року в сумі 189963,00 грн., грудень 2010 року в сумі 7592,00 грн., лютий 2010 року в сумі 6370,00 грн.

- завищено суми, що підлягають бюджетному відшкодуванню за березень 2010 року в сумі 9517,00 грн., липень 2010 року в сумі 205355,00 грн., серпень 2010 року в сумі 241585,00 грн.

- завищено залишок від'ємного значення ПДВ за листопад 2009 року в сумі 51672,00 грн., грудень 2009 року в сумі 154336,00 грн., січень 2010 року в сумі 187771,00 грн., лютий 2010 року в сумі 231082,00 грн., березень 2010 року в сумі 229254,00 грн., квітень 2010 року в сумі 373252,00 грн., травень 2010 року в сумі 439630,00 грн., червень 2010 року в сумі 439630,00 грн., липень 2010 року в сумі 257131,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки №903/23-023/33701132 від 02.08.2011 року податковим органом прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № від 19.08.2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 929 717,50 грн., в т.ч. за основним платежем 743 774,00 грн. та 185943,50 грн. за штрафними санкціями;

- №д 19.08.2011, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 456 457,00 грн. в т.ч. за основним платежем 456 457,00 грн. та 0,0 грн. за штрафними санкціями.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень став висновок податкової інспекції про відсутність підтверджуючих документів про факт передачі ТМЦ зі складу позивача у його виробництво, що стало підставою для збільшення перевіряючими валового доходу підприємства за 2009 рік на суму 2 309 604,68 грн., а також про відсутність підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ПП "Буджол", ТОВ "Абсолют АМ", ТОВ "Плутон - 62", ТОВ "Дисконтоптторг", ТОВ "Арсенал Буд МР", ПП "Спрут 2009", ТОВ "НВФ "Промметтрейд", ТОВ "Природоохоронні технології - ЕКМО".

Відповідно до п. 1.32. ст. 1 Закону №334/94-ВР господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно з п.3.1. ст.З Закону №334/94-ВР об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:суму валових витрат платника податку, визначених ст. 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із ст. 8 і 9 цього Закону.

Під валовими витратами виробництва, згідно п.5.1 ст.5 Закону №334/94-ВР розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону N 334/94 не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 5.9. ст. 5 Закону №334/94-ВР платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих. що отримані безкоштовно).

Вартість запасів оплачених, але не отриманих (не оприбуткованих) платником податку - покупцем, до приросту запасів не включається.

Вартість запасів оплачених, але не відвантажених (не знятих з обліку) платником податку - продавцем, до убутку запасів не включається.

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді.

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

Якщо платник податку приймає рішення про уцінку (дооцінку) запасів згідно з правилами бухгалтерського обліку, то така уцінка (дооцінка) з метою податкового обліку не змінює балансову вартість запасів та валові доходи або валові витрати такого платника податку, пов'язані з придбанням таких запасів.

Пунктом 6.1. ст. 6 Закону №334/94-ВР встановлено, якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Із матеріалів справи вбачається, що у 4 кварталі 2009 року ТОВ "ЗІМЗ" займалось виготовленням реторт для виробництва титанової губки. На виготовлення реторт, відповідно до заказу №08110 та креслень, наданих замовником, мають застосовуватись відповідні марки сталі.

06.08.2009 року ТОВ "ЗІМЗ" укладений договір поставки № 245 з КП "ЗТМК" на поставку резервуарів, цистерн, контейнерів та контейнерів металевих (елементи реторт діам. 1000 мм : обичайка, днище, фланець) на загальну суму 9 183 400 грн.

У лімітній картці на виготовлення реторти (замовлення 08/110), яка є внутрішнім документом ТОВ "ЗІМЗ", в графі "особливі вимоги" відділ КТБ вказував для економнішого використання матеріалів рекомендовані розміри аркуша сталі. Для виготовлення реторт з аркуша сталі інших розмірів проводилось додаткове узгодження з замовником -КП "ЗТМК" на розкрій обичайок, що підтверджено листами про узгодження розмірів аркушів сталі.

В подальшому ТОВ "ЗІМЗ" надавало металопрокат для проведення випробування проб нержавіючої сталі,роботи виконував Державний НДПІ Титану, випуск ТМЦ зі складу у виробництво здійснювався на Вимогу, яка під писана комірником і директором по виробництву.

Відповідні листи про узгодження з замовником (КП "ЗТМК") додаткових робіт при виготовленні реторт, протоколи за результатами випробувань проб нержавіючої сталі, та вимоги на випуск ТМЦ зі складу у виробництво надавалися позивачем податковому органу під час перевірки.

На кожну реторту, що поставлялася на КП "ЗТМК", надавався паспорт із вказівкою заводського номера реторти і замовлення. Рекламацій від КП "ЗТМК" на продукцію, що поставляється, за період, що перевіряється, не поступало.

Отже, викладене спростовує висновок відповідача щодо списання позивачем ТМЦ у виробництво без відповідних документів, а тому розрахунки податкового органу щодо відхилень між даними платника та даними перевірки у сумі 2 309 604,68 грн. не підтверджені належними доказами.

Щодо висновків про відсутність підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ПП "Буджол", ТОВ "Абсолют АМ", ТОВ "Плутон - 62", ТОВ "Дисконтоптторг", ТОВ "Арсенал Буд МР", ПП "Спрут 2009", ТОВ "НВФ "Промметтрейд", ТОВ "Природоохоронні технології - ЕКМО" колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були укладені з наведеними вище контрагентами договори, а саме:

- з ПП "Буджол" договори №01/02-10 від 04.02.2010 року, №04/04-10 від 9.03.2010 року, №06/04-10, №09/04-10 від 5.04.2010 року, №№10/06-10 від 2.06.2010 року про надання послуг з виготовлення днищ та піскоструйці металопрокату,

- з ТОВ "Абсолют AM" договір №10/07-01 від 1.07.2010 року про надання консультаційно - посередницьких послуг по пошуку покупців виготовленої продукції,

- з TOB "Плутон - 62" договір від 10.08.2010 року про надання консультаційно - посередницьких послуг по пошуку покупців виготовленої продукції,

- з TOB "Дисконтоптторг" договір №7/12 від 14.12.2010 року про надання консультаційно - посередницьких послуг по пошуку покупців виготовленої продукції,

- з TOB "Арсенал Буд МР" договір №10/04-07 від 19.04.2010 року про надання консультаційно - посередницьких послуг по пошуку покупців виготовленої продукції,

- з ПП "Спрут 2009" договір №02/10 від 27.10.2009 року поставки металопрокату (труб),

- з ТОВ "НВФ "Промметтрейд" договори №8,9 від 5.07.2010 року про надання послуг з виготовлення днищ та піскоструйці металопрокату, №10 від 2.08.2010 року, додатку до договору №2 від 20.08.2010 року поставки металопродукції,

- з ТОВ "Природоохоронні технології - ЕКМО" договір від 24.09.2010 року про надання послуг по розробці, виготовленню, підключенню, технічному обслуговуванню системи імпульсно-фазового управління випрямувачем устаткування ТВЧ.

Виконання договорів з контрагентами ПП "Буджол", ТОВ "Абсолют AM", TOB "Плутон - 62", TOB "Дисконтоптторг", TOB "Арсенал Буд МР", ПП "Спрут 2009", ТОВ "НВФ "Промметтрейд". ТОВ "Природоохоронні технології - ЕКМО" підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV(далі Закон № 996-XIV), а саме: видатковими накладними, податковими накладними, специфікаціями, актами здачі-прийняття робіт/надання послуг, платіжними документами про оплату послуг та товару тощо.

Відповідно до п.п. 7.4.1 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 7.5. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

За приписами п.п. 7.2.3 п.7.2. ст.7 Закону №168/97-ВР "податкова накладна складається в момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом ... Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобовязань із сплати податків.

Згідно приписів п.п. 7.2.6. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (п.п. 7.4.5. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість").

Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, які підтверджують наявність витрат на придбання товарів (послуг), а відповідно і правомірність віднесення цих витрат на валові витрати підприємства та декларування суми податкового кредиту. Придбаний товар в подальшому був використаний у власній господарській діяльності, що також підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Складені первинні документи на підтвердження виконання умов договорів відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків, правочини позивача з контрагентами ПП "Буджол", ТОВ "Абсолют AM", TOB "Плутон - 62", TOB "Дисконтоптторг", TOB "Арсенал Буд МР", ПП "Спрут 2009", ТОВ "НВФ "Промметтрейд". ТОВ "Природоохоронні технології - ЕКМО" є нереальними, та не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

За приписами Податкового кодексу України відповідачу згідно покладених на нього функцій та повноважень не надано право щодо встановлення нікчемності правочинів, укладених чи неукладених суб'єктами господарювання при перевірці їх господарської діяльності ; разом з тим податкові органи не позбавлені права звернутися до суду з вимогою про визнання недійсним правочину при умові його укладання контрагентами з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, та стягнення в дохід держави коштів, одержаних сторонами оспорюваного правочину за такими угодами відповідно до вимог ч.3 ст.228 ЦК України.

Окрім того, стаття 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Верховний Суд України у постанові від 11.01.2011 року зазначив, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Податковий кодекс України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 22.10.2010 року, від 31.01.2011 року.

Зазначена правова позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

За результатом розгляду справи, колегією суддів не встановлено фактів, які б свідчили про те, що зміст договорів не відповідає дійсним намірам сторін і, що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання укладених договорів.

Наявними в матеріалах справи первинними документами, які також були досліджені в ході перевірки позивача, в повному обсязі підтверджено виконання умов договорів ПП "Буджол", ТОВ "Абсолют AM", TOB "Плутон - 62", TOB "Дисконтоптторг", TOB "Арсенал Буд МР", ПП "Спрут 2009", ТОВ "НВФ "Промметтрейд", ТОВ "Природоохоронні технології - ЕКМО".

На час вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентами, останні мали статус юридичної особи, були зареєстровані відповідно до вимог чинного законодавства України та включені до ЄДРПОУ, що не заперечується відповідачем.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що за цим же актом перевірки ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя №903/23-023/33701132 від 02.08.2011 року було прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.08.2011 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток на 2 107 642,37 грн., у т.ч. за основним платежем 1 689 201,18 грн. і штрафними (фінансовими) санкціями 418 441,19 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2012 в адміністративній справі №2а-0870/7111/11 (а.с.104-107 т.5), залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 (а.с.129-134 т.5) задоволено позов ТОВ "Запорізький індустріально-механічний завод" до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя від 19.08.2011 року №.

В адміністративній справі №2а-0870/7111/11 судами також було зроблено висновок, що позивач правомірно включив до складу валових витрат відповідного періоду суми вартості товару, та виконаних робіт, отриманих від зазначених контрагентів, та мав необхідні розрахункові, видаткові та інші документи, підтверджені відповідними бухгалтерськими документами, що стало підставою для відображення таких документів в бухгалтерському та податковому обліку, та включення витрат до складу валових витрат відповідного податкового періоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено факту відсутності реального характеру господарських операцій позивача з ПП "Буджол", ТОВ "Абсолют AM", TOB "Плутон - 62", TOB "Дисконтоптторг", TOB "Арсенал Буд МР", ПП "Спрут 2009", ТОВ "НВФ "Промметтрейд", ТОВ "Природоохоронні технології - ЕКМО" та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, а тому судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою на оскаржувану постанову у розмірі 7,48 грн. (110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) підлягає стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 р. у справі № 2а-0870/7112/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Запорізький індустріально-механічний завод" до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування податкових повідомлень-рішеннь - залишити без змін.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області () судовий збір у розмірі 7 (сім) грн. 48 коп.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва