Справа № 183/7584/15
Суддя: Дубовенко І. Г.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/7584/15
№ 2-а/183/15/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 лютого 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Дубовенко І.Г., розглянув у порядку скороченого провадження в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати дії відповідача щодо відмови проведення перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді неправомірними; зобов'язати останнього провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 вересня 2015 року згідно довідки апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 07-400-С від 30 жовтня 2015 року.

07 грудня 2015 року ухвалою суду у справі відкрито скорочене провадження, копію якої направлено сторонам, а відповідачу крім цього копію адміністративного позову з додатками.

На адресу суду Управлінням Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області направлені заперечення проти позову, а також копія пенсійної справи. В своїх запереченнях відповідач посилався на те, що відповідно до Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне грошове утримання призначається відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Просили суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме:

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач працював на посаді судді Апеляційного суду Дніпропетровської області. 04 березня 2010 року Верховна Рада України прийняла постанову № 1945-VІ «Про звільнення суддів», якою, зокрема, відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України у зв'язку з поданням заяви про відставку звільнено з посади суддю апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у відповідача та одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з квітня 2010 року у розмірі 80% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з підвищенням з 01.09.2015 року заробітної плати працюючим суддям, позивачу апеляційним судом Дніпропетровської області 30 жовтня 2015 року видано довідку № 07-400-С, відповідно до якої заробітна плата працюючого судді апеляційного суду Дніпропетровської області, який має стаж роботи як позивач, з 01 вересня 2015 року становить: 22737 грн.

05 листопада 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області із заявою про проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до заробітної плати працюючого судді, починаючи з 01.09.2015 р.

Проте, згідно листа № Ш-94 від 16 листопада 2015 року Управління Пенсійного фонду України м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області у проведенні зазначеного перерахунку позивачу було відмовлено з посиланням на те, що з 01.06.2015 року пенсії/щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в порядку та на умовах, визначених законами, не призначаються, раніше призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не перераховуються.

Вважаючи такі дії Управління Пенсійного фонду України м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області неправомірними, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відповідно до ст. 126 Основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

В рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року зазначено, що ст.126 Конституції України закріплено основні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканість суддів. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), є гарантією забезпечення незалежності. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання, призначеного судді у відставці, на час виходу позивача у відставку проводилось згідно вимог статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ.

Частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В подальшому Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, частини третю та п'яту статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було викладено в новій редакції, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Рішенням № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VІ (в редакції Закону № 3668-VI) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, згідно з якими "визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя".

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення і про обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп 2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст.22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежність суддів забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста статті 48).

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії ( щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, в тому числі, «Про судоустрій і статус суддів».

Посилання відповідача на Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року суперечить Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України та іншим законодавчим актам в частині, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, довічне грошове утримання суддям у відставці.

Таким чином матеріальні та соціальні гарантії позивача, як судді у відставці, які були встановлені на день його виходу у відставку, не можуть бути скасовані ані новими законами, ані внесенням змін до чинних законів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що відмова відповідача у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу у зв'язку із збільшенням заробітної плати працюючого судді апеляційного суду Дніпропетровської області є протиправною.

Відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення про відмову позивачу у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За таких обставин позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з того, що позивач про перерахунок довічного грошового утримання звернувся 05.11.2015 року, тому перерахунок має бути проведено з 01.11.2015 року, на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області від 07-400-С від 30 жовтня 2015 року.

А тому в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України" суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно ст. 94 ч.1 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 листопада 2015 року згідно довідки апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 07-400-С від 30 жовтня 2015 року.

В іншій частині вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови в межах місячного платежу.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 повернення судових витрат 487 грн. 20 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів.

Суддя І.Г. Дубовенко