Справа № 826/16821/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Коломійцевій А.О.

За участі:

позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача: Дубаневич О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.15р. у справі №826/16821/15 за позовом ОСОБА_2 до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Ліко-Капітал» про скасування рішення

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення відповідача від 28.07.15р. №1145 «Про зупинення торгівлі цінними паперами ПАТ «Ліко-Капітал» на будь-якій фондовій біржі».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.15р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до п. 16 ст. 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», з метою захисту інвесторів у цінні папери та держави, Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку прийняте рішення від 28.07.15р. №1145, яким зупинено з 29.07.15р. торгівлю цінними паперами ПАТ «Ліко-Капітал» на будь-якій фондовій біржі на термін до 29.11.15р.

Позивач, вважаючи рішення таким, що порушує його права, як власника десяти акцій ПАТ «Ліко-Капітал», звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення прийнято у межах та у спосіб повноважень визначених законом та не порушує прав позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів» від 30 жовтня 1996 року448/96-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Пунктом 4 ст. 7 цього Закону передбачено, що серед іншого, основними завданнями Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є: захист прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів, застосування санкцій за порушення законодавства у межах своїх повноважень.

Згідно з п. 16 ст. 8 Закону N 448/96-ВР, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право призначати тимчасово (до двох місяців) керівників фондових бірж, депозитаріїв та інших установ інфраструктури фондового ринку, зупиняти або припиняти допуск цінних паперів на фондові біржі або торгівлю ними на будь-якій фондовій біржі, зупиняти кліринг та укладення договорів купівлі-продажу, цінних паперів на фондових біржах на певний термін для захисту держави, інвесторів.

Таким чином, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку наділена правом вживати такий запобіжний захід як зупинення торгівлі цінними паперами на будь-якій фондовій біржі за наявності для цього підстав.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом, у процесі поточного здійснення Комісією її функцій, проводився аналіз договорів, які укладались на фондових біржах.

Одночасно аналізувалась фінансова звітність емітентів цінних паперів, відносно яких укладались договори на фондових біржах, які були об'єктом вивчення на предмет відповідності фінансово-господарських показників даних емітентів їх ринковій капіталізації.

Відповідно до офіційно оприлюдненої звітності на сайті розкриття інформації SMIDA.GOV.UA, ПАТ «Ліко-Капітал» - емітент цінних паперів - зареєструвало випуск акцій на суму 181 000 000,00 грн.

За результатами проведеного аналізу річного звіту ПАТ «Ліко-Капітал» за 2014 рік було встановлено, що емітент має низькі фінансово-господарські показники: відношення доходу до активів 0,04% (менше 3%); кількість працівників 3 особи; товариство станом на кінець звітного року мало непогашені зобов'язання у розмірі 5 198 000 грн.; відношення суми дебіторської заборгованості та фінансових інвестицій з векселями до активів 99,98%; збиток - 527 499 000 грн.

Біржовий курс за акцією на ПАТ «ФБ «Перспектива» - 100,25 грн. (при номіналі - 100 грн.). Обсяг торгів на неорганізованому ринку за 2014 - 2015 роки склав 568 462 279,64 грн.

Окрім того, відповідач звернув увагу на те, що торгівля цінними паперами ПАТ «Ліко-Капітал» на біржі здійснюється обмеженим колом учасників (ТОВ «Кастоді-Брок», ТОВ ІК «А.І.С.Т.-Інвест»), що може свідчити про штучне ціноутворення та потребує додаткового аналізу на наявність ознак маніпулювання цінами на фондовому ринку. Про пов'язаність учасників свідчить той факт, що засновником ТОВ ІК «А.І.С.Т.-Інвест» є ОСОБА_4, який є директором ПАТ «Ліко-Капітал».

Станом на 30.06.15р. акції ПАТ «Ліко-Капітал» знаходились в активах 5 інститутів спільного інвестування на загальну балансову вартість 177 333 888,9 грн.

На підставі проведеного аналізу відповідачем зроблено висновок, що обсяги торгів та ціна на акції Товариства абсолютно не відповідають об'єктивним показникам діяльності компанії та може бути пов'язана з ознаками маніпулювання цінними паперами на фондовому ринку.

Таким чином, вжиття вказаного запобіжного заходу зумовлене необхідністю запобігти формуванню необ'єктивної ринкової ціни, яка може бути використана при проведенні передбачених законодавством розрахунків, а саме: оцінка активів фондів, в тому числі пенсійних, обов'язковий викуп акцій тощо.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оспорюване рішення прийняте у межах повноважень, визначених законом та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Поміж тим, апелянтом не наведеної обставин, що вказують на протиправність рішення.

Доводи апелянта про те, що оспорюване рішення порушує права позивача як акціонера товариства - необґрунтовані.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оспорюване рішення є актом індивідуальної дії, тобто цей акт стосуються конкретної особи у сфері публічно-правових відносин та породжує конкретні адміністративно-правові відносини, обумовлені цим актом.

Обов'язковою ознакою правового акта індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень є створення ним юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення (постанова ВАС України від 04.11.2010 р.).

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У Рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Викладені висновки кореспондуються із нормами п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Поміж тим, акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства. Порядок судового захисту порушених будь-ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається законом. Водночас, права та інтереси фізичної особи - акціонера акціонерного товариства в аспекті господарських правовідносин, на які вказує позивач не є тотожними правам та інтересам акціонерного товариства у спірних правовідносинах.

Більше того, оспорюване рішення не обмежує права власників цінних паперів Товариства на купівлю-продаж цінних паперів, оскільки такі операції можуть вдбуватись на позабіржовому ринку.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.15р. у справі №826/16821/15 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.15р. у справі №826/16821/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 10.02.16р.

.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.