Справа № 2-а-215/10
Суддя: Лузан В. В.
Дата ухвалення: 2010-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-215/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого - судді Лузана В.В.

при секретарі - Мескєвє М.С.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

Єгоровича до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя

області про визнання дій посадових осіб неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив

визнати його право на державну соціальну допомогу, встановлену ст. 6 Закону України «Про

соціальний захист дітей війни», її отримання та виплату з 01.01.2006 року по 31.10.2008 року,

визнати неправомірними дії відповідача у звязку із невиплатою такої допомоги, зобов'язати

Управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області нарахувати та виплатити

їй недоотриману з вини відповідача соціальну допомогу за період з 01.01.2006 по 31.10.2008 року в

розмірі 3692,70 гривень.

Позивач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його

відсутності.

Представник відповідача, будучи повідомлений належним чином про дату та час

судового розгляду справи, до суду не зявився, надавши заперечення проти позову та просив

справу розглянути за його відсутності. У задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на

те, що в 2006-2007 роках відповідними Законами України «Про державний бюджет» видатків на

підвищення пенсій особам, які мають статус дитини війни, не передбачалось, а постановою КМУ

№530 від 28.05.2008 року були встановлені тверді розміри надбавки до пенсії цій категорії осіб,

якою й керувалось управління ПФУ при нарахуванні та виплаті пенсії позивачеві.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими та

задовольняє позов з наступних підстав.

Згідно ст..1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (надалі по тексту -

Закон) від 18 листопада 2004 року, який встановлює правовий статус дітей війни та визначає

основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і

державної соціальної підтримки, дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на

час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 народився 12.02.1941 року та відповідно до

ст..1 вищенаведеного Закону має статус дитини війни.

За ст..6 Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи

державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків

мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від

20 грудня 2005 року, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлено, що з метою

приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинити на 2006 рік дію абзацу

7 статті 5 та статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет

України на 2006 рік» від 19 січня 2006 року, який набрав чинності з 2 квітня 2006 року, пункт 17

статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» було виключено, статтю

110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» було викладено в наступній

редакції: «Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону

України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6, -

у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку,

визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з

питань бюджету». При цьому, Порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України

"Про соціальний захист дітей війни", у 2006 році Кабінетом Міністрів України розроблено не

було.

З огляду на те, що положення статті 110 Закону України "Про державний бюджет

України на 2006 рік" Конституційним Судом України до дійсного часу не визнані

неконституційними, суд дійшов до висновку, що дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу,

як дитині війни, за 2006 рік підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком , є

правомірними, а тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було

зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з

урахуванням статті 111 цього Закону, якою було встановлено, що у 2007 році підвищення до

пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка

виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист

дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону

України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від

розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року (справа про

соціальні гарантії громадян) був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є

неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет

України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року N 489-У, яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6

Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території

України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів

загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли

внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу 11 Закону України «Про Державний бюджет України на

2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, що

набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"

викладена в новій редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія

Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або

щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується

замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни,

тобто на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, при цьому

зміни.

Зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний

бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були

визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008. У вказаному

рішенні Конституційним судом України було зазначено, що положення Закону України "Про

Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів

України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним

Судом України цього рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має

преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з

правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет

України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних

неконституційними.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх

окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення

Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тому, суд визначає, виходячи

з рішення Конституційного суду N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, що передбачене статтею 6

Закону України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення пенсії на 30 відсотків

мінімальної пенсії за віком діяло з 22 травня 2008 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають

частковому задоволенню за часовим критерієм - з дня прийняття Конституційним Судом України

рішень про неконституційність положень деяких законів, якими зупинялось дію ст. 6 Закону

України «Про соціальний захист дітей війни», а позивач має право на отримання підвищення до

пенсії, встановленого ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в 2007 році : з 09

липня по ЗІ грудня 2007 року, та у 2008 році - з 22 травня 2008 року по 30 жовтня 2008 року.

Тому у зазначений період неправомірність дій відповідача є очевидною, а порушене право

позивача на отримання підвищення до пенсії в цей період підлягає поновленню.

Окрім того, суд не приймає доводи відповідача про те, що мінімальний розмір пенсії за

віком, встановлений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне

страхування» застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно з цим

Законом, оскільки частиною 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІУ

від 15 липня 1999 року передбачено, що_прожитковий мінімум застосовується для: встановлення

розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів

соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та

інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, визначення

права на призначення соціальної допомоги.

Також суд не приймає посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування в

обсязі передбаченому Законом України "Про соціальний захист дітей війни" для здійснення

соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого

законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України

на виплатл допомоги, відповідно до вимог частини 2 статті 3 Конституції України, за якою права і

свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава

відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є

головним обов'язком держави.

Прийшовши до висновку щодо часткового задоволення позову, та враховуючи, що

відповідач - орган управління ПФУ за ст..4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне

мито» звільнений від сплати державного мита, суд не стягує з відповідача відшкодування

судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 70, 161-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати право ОСОБА_2 на отримання підвищення до пенсії,

встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 07 липня 2007 року по

31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2008 року.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі

м.Маріуполя щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі

30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 9 липні 2007 року по 3 1 грудня 2007 року

таз 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2008 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя

здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків

мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року га з 22

травня 2008 року по 31 жовтня 2008 року .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На постанову може бути подана апеляція Донецького апеляційного адміністративного

суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення

та подальшої подачі апеляційної скарги протягом 20 днів.

Суддя