Справа № 810/6713/13-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/24577/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги за касаційною скаргою Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання дій Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області неправомірними та скасування вимоги №Ф-145 від 20.11.2013 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальн?ообов'язкове державне соціал?ьне страхування в сумі 6960,48 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року залишено без змін постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління Міндоходів у Київській області звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_2 ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована як фізична особа-підприємець 23.03.2006, номер запису в ЄДР - 0011190.

Відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку серії від 24.05.2012 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2012.

З пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 04.08.2010 вбачається, що позивач отримує пенсію за віком, термін дії посвідчення - довічно.

Також встановлено, що позивач постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

20.11.2013 відповідачем сформовано та направлено на адресу позивача вимогу №Ф-145 від 20.11.2013 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 6960,48 грн.

Не погоджуючись з вимогою відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли висновку про необґрунтованість прийняття спірної вимоги, оскільки за приписами пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивач, який отримує пенсію за віком відповідно до ст.. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», звільнений від сплати єдиного внеску.

Аналізуючи вказані обставини по справі та застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд касаційної інстанції зважає на наступне.

Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ з наступними змінами та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», від 9 липня 2003 року № 1058-ІV.

Право жінок на пенсію за віком, що було передбачене частиною першою статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, пов'язується, зокрема, з досягненням 55 років.

Пунктом першим частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено такий вид пенсій, як пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень вказаного Закону зазначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного грошового утримання, зокрема й відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Разом з тим відповідно до статті 15 Закону Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом. Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) передбачено такі види пенсій: трудові пенсії (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років), соціальні пенсії.

Частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 зазначеного Закону (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 7 липня 2011 року № 3609-VI, які набрали чинності 6 серпня 2011 року) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, ст. 26 Закону Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для громадян України встановлений загальний пенсійний вік, з настанням якого вони можуть претендувати на виплату пенсії за віком (зокрема для жінок він становив 55 років). Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку з викладеним особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, ураховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості прийняття спірної вимоги, оскільки позивач, як фізична особа - підприємець, що отримує зазначену пенсію і обрала спрощену систему оподаткування, звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець