Справа № 826/6419/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6419/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Чаку Є.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Закревській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича, третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними дії, скасування державної реєстрації постанови № 583 від 03 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича, третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними дії, скасування державної реєстрації постанови № 583 від 03 березня 2015 року - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) було прийнято постанову від 03 березня 2015 року № 583 про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 березня 2015 року № 242/26687.

Вважаючи дії відповідача протиправними з огляду на порушення вимог законодавства щодо проведення правової експертизи та реєстрації нормативно-правового акта, який не відповідає вимогам діючого законодавства, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до п. 1 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731, державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення здійснюється відповідно до Указу Президента України від 03 жовтня 1992 року "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та цього Положення.

Пунктом 2 Указу Президента України від 03 жовтня 1992 року № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» встановлено, що державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України.

Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, антикорупційної експертизи, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 6 цього ж Положення, державну реєстрацію, зокрема, нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади здійснює Мін'юст.

Таким чином, функції щодо державної реєстрації нормативно-правового акта покладено на Міністерство юстиції України.

Так, з метою проведення державної реєстрації постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від №583 Комісією було направлений відповідний комплект документів до Міністерства юстиції України, який повністю відповідав вимогам Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5.

Після проведення правової експертизи щодо відповідності Конституції та законам України, вимогам нормопроектувальної техніки, 03 березня 2015 постанову НКРЕКП № 583 було зареєстровано Міністерством юстиції України за № 242/26687.

Необхідно зазначити, що правовою експертизою встановлено, що оскаржувану постанову прийнято суб'єктом нормотворення відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», Указу Президента від 10 вересня 2014 року № 715 «Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», постанов Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово - комунальні послуги», від 28 лютого 2015 № 66 «Про визнання такими, що втратили чинність, постанов Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 № 81 і від 17 квітня 2014 № 106», від 02 березня 2015 № 74 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання таким, що втратив чинність, Порядку встановлення роздрібних цін на природній газ для населення», розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2015 № 129-р «Про схвалення проекту Листа про наміри Уряду України і Національного банку України до Міжнародного валютного фонду та проекту Меморандуму про економічну та фінансову політику» та з урахуванням листа Міністерства фінансів України (від 28 лютого 2015 № 31-12240-03/6404) і положення Меморандуму про економічну та фінансову політику (Лист про наміри від 27 лютого 2015 № 3080/0/2-15 Уряду України і Національного банку України до Міжнародного валютного фонду), пункту З витягу з протоколу № 27 засідання Кабінету Міністрів України від 02 березня 2015, встановлено роздрібні ціни на природний газ, що використовується для населення.

Згідно з висновком Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 03 березня 2015 року зазначений нормативно-правовий акт відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

На підставі Висновку про державну реєстрацію нормативно - правового акта постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03 березня 2015 року № 583 «Про встановлення роздрібних цін на природній газ, що використовується для потреб населення» відповідає вимогам законодавства.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскаржувана постанова, відповідає чинному законодавству та ніяким чином не порушує і не обмежує встановлені законом права і законні інтереси позивача.

Наказом Міністерства юстиції України № 32/5 від 31 липня 2000 року затверджено "Порядок скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру" (далі - Порядок).

У пункті 2 цього Порядку зазначено, що вказаний Порядок визначає процедуру скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади (далі - скасування рішення про державну реєстрацію), дату виключення з державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади (далі - державний реєстр) нормативно-правового акта, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, опублікування рішення про скасування державної реєстрації, оскарження скасування рішення про державну реєстрацію.

Відповідно до пункту 3 цього ж Порядку, скасування рішення про державну реєстрацію застосовується до нормативно-правових актів, які пройшли державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України або його територіальних органах, а також зареєстрованих нормативно-правових актів, визнаних судом незаконними або такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, та нечинними.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що підставами для скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта є: виявлення обставин, що не були відомі органу державної реєстрації під час реєстрації нормативно-правового акта; набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативно-правового акта незаконним чи таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили повністю або в окремій його частині; одержання повідомлення від спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань реалізації державної регуляторної політики про виявлення будь-якої обставини, визначеної у частині першій статті 25 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", або про припинення дії регуляторного нормативно-правового акта або окремих його положень відповідно до статті 28 цього Закону; одержання висновку Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах Києві та Севастополі, міжрайонних/міськрайонних (у разі утворення) управлінь юстиції про невідповідність нормативно-правового акта Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї та практиці Європейського суду з прав людини; виявлення порушень або недотримання вимоги пункту 16 Положення органом, що видав нормативно-правовий акт; інші обставини, що виникли після державної реєстрації нормативно-правового акта.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 пункту 5 Порядку, скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта здійснює орган державної реєстрації, який здійснив державну реєстрацію цього акта. Скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта здійснюється незалежно від часу його державної реєстрації.

У відповідності до положень п. 6 Порядку перегляд зареєстрованого нормативно-правового акта з метою скасування рішення про його державну реєстрацію здійснюється органом державної реєстрації у разі надходження пропозицій від органів виконавчої влади, інших юридичних осіб, громадян та з власної ініціативи.

При надходженні пропозицій орган державної реєстрації їх аналізує, здійснює перегляд нормативно-правового акта, щодо якого надійшла пропозиція, на відповідність чинному законодавству станом на дату перегляду та приймає відповідне рішення залежно від результатів перегляду.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що для скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади передбачена чітко визначена процедура. Між тим, жодних пропозицій до Міністерства юстиції України щодо перегляду зареєстрованого нормативно-правового акта з метою скасування рішення про його державну реєстрацію згідно матеріалів справи не надходило.

Крім того, відповідно до пункту 13 Положення у державній реєстрації відмовляється, якщо нормативно-правовий акт:

а) не відповідає Конституції та законам України, іншим актам законодавства, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire;

б) видано з порушенням вимог законодавства або без урахування практики Європейського суду з прав людини, зокрема акт: порушує чи обмежує встановлені законом права, свободи й законні інтереси громадян, підприємств, установ та організацій або покладає на них не передбачені законодавством обов'язки; ґ виходить за межі компетенції органу, що його видав; -МІСТИТЬ " норми, що призводять або можуть призвести до вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень; не відповідає вимогам законодавства про мови; суперечить установленому порядку ведення діловодства; видано за наявності будь-якої з обставин, визначених у частині першій статті 25 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (на підставі повідомлення Держпідприємництва);

в) не узгоджено із заінтересованими органами або не повідомлено про позицію уповноваженого представника від всеукраїнських профспілок, їх об'єднань та уповноваженого представника від всеукраїнських об'єднань організацій роботодавців щодо нормативно-правового акта, прийнятого міністерством та іншим центральним органом виконавчої влади з питань, що стосуються соціально-трудової сфери, та проведену роботу з врахування їх зауважень і пропозицій;

г) викладено з порушенням правил правопису та нормо проектувальної техніки;

д) не узгоджується з дорученням, даним органу, що видав акт.

З огляду на зазначене у Мін'юсту підстав для відмови у здійсненні реєстрації не було.

Таким чином, постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03 березня 2015 року №583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» була зареєстрована Міністерством юстиції України в межах наданих повноважень та у відповідності до чинного законодавства, а тому, в силу статті 200 КАС України, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні

З апеляційної скарги позивача вбачається, що він посилається на незаконність утворення з 27 червня 2014 року Президентом України НКРЕКП та затвердження положення про НКРЕКП у зв'язку з нечинністю статті 11 Закону України «Про природні монополії» з 22 лютого 2014 року. Між тим, дії Президента України щодо законності утворення такої комісії, а також прийняття положення про неї не є предметом розгляду даної справи.

Крім того, станом на сьогодні, Указ Президента України від 27 серпня 2014 року № 694 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та Указ Президента України від 10 вересня 2014 року № 715 «Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», не скасовані.

Також, апелянт зазначає, що з 08 липня 2008 року національні комісії природних монополій перестали бути ЦОВВ зі спеціальним статусом та втратили законодавче право приймати акти, які мають ознаки нормативно-правових, та як наслідок, НКРЕКП не мала підстав для встановлення тарифів на ЖКП, відтак, прийнята ним постанова - прийнята із перевищенням повноважень. Однак, колегія суддів зазначає, що і це питання не відноситься до розглядуваної справи, оскільки стосується повноважень НКРЕКП щодо прийняття актів, в той час як предметом спору є реєстрація Міністерством юстиції України вже прийнятого акту.

Підсумовуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що апелянтом було змінено підстави адміністративного позову, зокрема, визначено нові підстави заявленого позову та зазначено, що міністерство юстиції України не мало повноважень на реєстрацію спірного нормативно-правового акту, оскільки НКРЕКП не є ані міністерством, ані ЦОВВ.

Між тим, відповідно до статті 137 КАС України - позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Тобто, позивач мав право на зміну підстави адміністративного позову лише до початку судового розгляду справи та винесення рішення по суті спору. Наразі в апеляційному провадженні такої можливості немає, відтак, колегія суддів зазначені вище доводи апеляційної скарги до уваги не приймає.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_3 та визнання протиправними дій Міністерства юстиції України по реєстрації постанови НКРЕКП № 583 від 03 березня 2015 року, скасування державної реєстрації від 03 березня 2015 року № 242/26687 постанови НКРЕКП № 583 від 03 березня 2015 року.

Таким чином правомірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

З наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.