Справа № 725/402/16-а
Суддя: Галичанський О. І.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/402/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді О.І. Галичанського,

при секретарі І.М. Симик,

за участю представника позивача та відповідача ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом представника Чернівецького прикордонного загону до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 01.02.2016 року відповідач був затриманий працівниками державної прикордонної служби за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1, ст. 202 КУпАП, та поміщений в пункт тимчасового тримання Чернівецького прикордонного загону.

Вказував на те, що є підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виїзду за межі України, оскільки був затриманий без відповідних документів та дозволу відповідних органів влади на території прикордонного контрольованого району, немає коштів на виконання рішення щодо видворення в добровільному порядку,допустив свідоме порушення законодавства України з прикордонних питань з метою потрапити до країн Західної Європи.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив видворити за межі України у примусовому порядку громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Згідно з ч. 4 ст.50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він має двох малолітніх дітей, дружину ОСОБА_2 та останні чотири роки проживає в м. Одеса. Крім того просив не видворяти його за межі України до Ісламської Республіки Афганістан, оскільки там відбуваються бойові дії, що загрожує його життю. Також зазначив, що в разі задоволення позову його сім»я буде роз»єднана, оскільки дружина громадянка Індії.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає , виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Частиною першою ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.25, ч. 3 ст. 28 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства можуть в'їжджати в Україну за дійсними паспортними документами. При цьому іноземці та особи без громадянства повинні одержати у встановленому порядку в'їзну візу, якщо інше не передбачено законодавством України. Іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та, у разі якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Судом встановлено, що 01.02.2016 року громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 був затриманий працівниками державної прикордонної служби за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1, ст. 202 КУпАП, та поміщений в пункт тимчасового тримання Чернівецького прикордонного загону.

Згідно протоколу особистого огляду від 01.02.2016 року, під час затримання

ОСОБА_1 не мав при собі документів, що посвідчують його особу (а/с 5).

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судом встановлено , що наявні обставин, які свідчать про те, що виконання рішення про примусове видворення до держави належності буде становити для відповідача реальну загрозу його життю, свободі або здоров'ю та призведе до інших негативних наслідків, які згідно ст.31 Закону України "Про правовий статус іноземнців та осіб без громадянства", є підставами для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження.

Крім того, не підлягає видворенню особа, яка підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.31 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25 червня 2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні", іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства",статтею 13 Закону України "Про імміграцію". Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Судом встановлено , що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

У зв'язку з вище наведеним, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог.

Крім того, сім'я є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Права, що виникають із шлюбних та сімейних відносин, охороняються законом за винятком тих випадків, коли ці права здійснюються всупереч їх призначенню. Використання членами сім'ї своїх прав не має завдавати шкоди інтересам суспільства і держави, правам інших громадян. При здійсненні прав і виконанні обов'язків громадяни повинні додержуватися законів, поважати загальнолюдські принципи, всемірно сприяти зміцненню сім'ї. Захист прав, що виникають із шлюбних та сімейних відносин, здійснюється судом, органами опіки і піклування та органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи наведене, з метою збереження сім»ї відповідача, суд приходить до висновку про неможливість примусового видворення громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 15,16,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2,6, 70,71,86,159-163, 167, 183-5, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом п'ятиденного строку з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Галичанський О. І.