Справа № 760/22001/15-а
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року, 12 годин 30 хвилин, м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС України у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, прийняв таку постанову.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

14.12.2015 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 803162 від 02.12.2015 та надіслати справу на новий розгляд.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 01.12.2015, керуючи транспортним засобом «Audi А6», державний номер НОМЕР_1 здійснив стоянку по вул. Цимбалів Яр, 2 в м. Києві. Стоянку було здійснено таким чином, що автомобіль не створював перешкод для руху іншим транспортним засобам, не змушував водіїв маневрувати або зменшувати швидкість руху.

01.12.2015 об 11 год. 30 хв. інспектор 1 роти 4 батальйону УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Водяний Р. С. провів тимчасове затримання транспортного засобу «Audi А6», державний номер НОМЕР_1, у зв'язку з виявленням правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

02.12.2012 інспектор відділу адміністративної практики УПП України в м. Києві лейтенант поліції Смеленець Т. Л. розглянув справу про адміністративне правопорушення та виніс постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 803162, відповідно до якої ОСОБА_1 був визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП було незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідно пункту 1.10. «Загальних положень» Правил дорожнього руху, передбачено що перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Позивач стверджував, що здійснивши стоянку транспортного засобу він не створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, не змушував водіїв маневрувати або зменшувати швидкість до зупинки транспортного засобу, у зв'язку з цим інспектор не правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

На підставі вищезазначеного позивач просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 803162 від 02.02.2015 та надіслати справу на новий розгляд.

У судовому засідання позивач позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Крім того, зауважив що постійно здійснює стоянку по вул. Цимбалів Яр, 2 в м. Києві, оскільки неподалік від цієї адреси працює, будь-яких знаків заборони паркування транспортних засобів там немає.

У результаті винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач сплатив штраф, послуги евакуатора та послуги пов'язані зі зберіганням транспортного засобу на спеціальному майданчику, однак в подальшому має намір оскаржити дії відповідача щодо неправомірного затримання транспортного засобу, оскільки такі дії порушують його права.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив (а.с. 15).

Відповідно до частини четвертої статті 128 КАС у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З урахуванням вимог частини четвертої статті 128 КАС, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

01.12.2015 відповідач склав акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до якого здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу «Audi А6», державний номер НОМЕР_1, шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Павла Усенка, 9 (а.с. 7).

02.12.2015 відповідач виніс постанову серії ПС2 № 803162, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с 6).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС «у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку».

Відповідно до положень статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд встановив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 803162 від 02.12.2015 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП.

Частина третя статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з статтею 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статті 122 КУпАП, покладено на органи внутрішніх справ (національну поліцію). Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснений правомочним органом.

У частині першій статті 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Частина друга статті 71 КАС встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідач жодних доказів, перелік яких визначений статтею 251 КУпАП, і які б спростовували твердження позивача, суду не надав.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлює, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як випливає з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесенні постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про адміністративне правопорушення, не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався ОСОБА_1

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху України, про які йдеться в самій постанові, тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною третьою статті 122 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 162 КАС у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 162 КАС суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає що права, свободи та інтереси позивача повинні бути захищені, а тому у цій справі застосовує положення статті 293 КУпАП, відповідно до якої, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП.

Аналіз наведених обставин та вимог закону підводить суд до висновку про те, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись статтею 19 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015, статтями 9, 122, 222, 251, 254, 255, 256, 268, 280, 283, 287- 289, 293 КУпАП, 2, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 171-2, 254 КАС, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС України у м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити повністю.

Визнати протиправною і скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 803162 від 02 грудня 2015 року та надіслати справу на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л. В. Шевченко