Справа № 821/3165/15-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3165/15-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16 липня 2014 року про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 123 949,56 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 30987,39 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що пеня за користування кредитом, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, оскільки визначальною ознакою доходу платника податків, як обєкта та бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податків у грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 16 липня 2014 року.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про помилковість доводів ДПІ про отримання позивачем додаткового блага на суму анульованої (прощеної) банком заборгованості ОСОБА_1 по сплаті пені за прострочення погашення кредиту в розмірі 744 262,60 грн., так як фактичного отримання доходу платником податків в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі не мало місця.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом не враховано, що абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України чітко регламентує, що до доходу, отриманого платником податку як додаткове благо, відносяться також і суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 24.12.2007р. між АТ «ОСОБА_2 Аваль», як Кредитором, та ОСОБА_1, як Позичальником, укладено кредитний договір №014/22/2321, згідно умов якого Кредитор надає Позичальнику кредит у сумі 42840 доларів США, а Позичальник отримує його відповідно до умов кредитування за програмою кредитування «Кредит про заставу нерухомості».

02.04.2012р. АТ «ОСОБА_2 Аваль» направлено ОСОБА_1 повідомлення про те, що за кредитним договором №014/22/2321 від 24.12.2007р. позивачу анульовано (прощено) заборгованість за пенею у розмірі 744262,60 грн., яке отримано ОСОБА_1 02.04.2012р.

На підставі наказу ДПІ у м.Херсоні від 12.02.2014р. №199, головним державним ревізором-інспектором ДПІ у м.Херсоні проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питання повноти та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб з отриманого доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., за результатами якої складено акт перевірки №269/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 25.02.2014р.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем п.167.1 ст.167 ПК України, що виразилося у не нарахуванні ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік в сумі 123949,56 грн. та не сплаті (не перераховані) до бюджету.

16 липня 2014 року, на підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшила грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 123 949,56 грн. та нарахувала штрафні (фінансові) санкції в сумі 30987,39 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність вказаного податкового повідомлення-рішення. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Апеляційний суд встановив, що висновок контролюючого органу про не оподаткування доходу, отриманого позивачем від АТ «ОСОБА_2 Аваль» у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу, ґрунтується на тому, що анулювання (прощення) кредитором боргу за його самостійним рішенням є додатковим благом у розумінні п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, що включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, та з якого утримується та перераховується до бюджету податок з доходів фізичних осіб. За висновками перевіряючого, ОСОБА_1 зобов'язана була нарахувати податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Апеляційний суд, також, встановив, що за кредитним договором №014/22/2321 від 24.12.2007р. позивачу анульовано (прощено) заборгованість не за основною сумою боргу (кредиту), а заборгованість за пенею у розмірі 744262,60 грн., про що АТ «ОСОБА_2 Аваль» зазначило у своєму повідомленні від 02.04.2012р., а також у відповіді на звернення позивача (лист від 16.09.2015р. №151-2-7-00/1418).

Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.п.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

З аналізу вказаних правових норм слідує, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі зазначених положень законодавства України колегія суддів доходить висновку, що прощена ОСОБА_1 банком пеня за кредитним договором №014/22/2321 від 24.12.2007р. не є її доходом та додатковим благом, так як нарахування пені є засобом забезпечення виконання договірних зобов'язань, проте сума нарахованої пені не отримується боржником в грошовій формі, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, у звязку з чим спірне податкове повідомлення-рішення відповідача № від 16 липня 2014 року є незаконним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

При відкритті провадження у справі за апеляційною скаргою ДПІ у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13.10.2015р. відстрочено апелянту сплату судового збору до вирішення справи по суті.

Враховуючи те, що апелянт не відноситься до категорії осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору, при зверненні до суду з апеляційною скаргою судовий збір ним не сплачений, а тому з ДПІ у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області належить стягнути судовий збір у розмірі 1704,30 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 195, 197, 198, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) - 828011; рахунок отримувача - 1008; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу - судовий збір, ПІБ апелянта чи назва установи, організації, що виступає апелянтом, Одеський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду 34380461) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1704,30 (одна тисяча сімсот чотири гривень 30 коп.) грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

ОСОБА_3