Справа № 808/518/16
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/518/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОДАННЯ

09 лютого 2016 року

Справа № 808/518/16

м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Садовий Ігор Вікторович, перевіривши матеріали подання Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Приватного підприємства "БЛІСЕНЕРГО" про стягнення коштів за податковим боргом,

та виконання вимог ст.ст. 105, 106, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України

ВСТАНОВИВ:

08.02.2016 о 16 год. 05 хв. Державна податкова інспекція у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі – заявник) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із поданням до Приватного підприємства "БЛІСЕНЕРГО" про стягнення суми податкового боргу з єдиного податку з юридичних осіб у розмірі 7 623, 91 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2016 подання було залишено без руху у зв’язку з тим, що останнє не відповідало вимогам ст.106, ст.183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), заявнику було надано строк до 09.02.2016 до 16 год. 00 хв. для усунення недоліків подання шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Ухвала суду про залишення подання без руху отримана заявником 09.02.2016, про що свідчить звіт про надіслання копії зазначеної ухвали заявнику.

09.02.2016 від заявника до суду надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами та доповненнями), в обґрунтування якого заявник посилається на скрутне матеріальне становище, що підтверджується відсутністю коштів на рахунку КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», виключно з якого здійснюється сплата судового збору. Фінансування заявника здійснюється безпосередньо з Державного бюджету України і витрати на сплату судового збору в 2016 році кошторисом майже не передбачено. Також зазначає, що подання податкового органу є окремим процесуальним документом, що не є тотожним поняттю позовної заяви, яка розглядається в порядку позовного провадження або заяви поданої для забезпечення реалізації позовного провадження, а у чинному законодавстві відсутня норма, яка відносила б подання до документів, за яких справляється судовий збір. На підтвердження викладеного посилається на Проект Закону «Про внесення змін до Закону України «Про судовий збір» (щодо об’єктів справляння судового збору, визначення його розміру та підстав для повернення) від 29.01.2016 №3852. Одним із основних положень законопроекту є вирішення питання віднесення подання до об’єктів сплати судового збору та визначення його розміру, що, на думку позивача, підтверджує позицію контролюючого органу відносно відсутності законних підстав сплати судового збору за подання на даний момент. Також зазначає про відсутність способу оплати судового збору у зв’язку із терміном оплати послуг за всіма напрямами витрат, який складає не менше 2 банківських днів, що в свою чергу, унеможливлює сплату з урахуванням скорочених строків звернення до суду.

Розглянувши заявлене клопотання, суд зазначає наступне.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (ч.1 ст.88 КАС України).

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (ч.1 ст.8 Закону України “Про судовий збір”).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України “Про судовий збір” суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі “Креуз проти Польщі” (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.ст.87, 88 КАС України, Закону України “Про судовий збір”, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення, чи звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.88 КАС України, ст.8 Закону України “Про судовий збір” повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до ч.1 ст.10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно з ч.2 ст.10 КАС України не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З урахуванням вимог ст.88 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у ст.8 Закону України “Про судовий збір”, з власної ініціативи.

Щодо посилання позивача на Проект Закону «Про внесення змін до Закону України «Про судовий збір» (щодо об’єктів справляння судового збору, визначення його розміру та підстав для повернення) від 29.01.2016 №3852, суд зазначає, що на даний момент посилання на Проект Закону не є доречним, оскільки вказані ним зміни не є затвердженими на момент розгляду поданої заяви і не можуть бути враховані в якості належного підтвердження позиції контролюючого органу.

Суд зазначає, що заявником до матеріалів подання не надано жодного належного доказу неможливості заявником, як суб’єктом владних повноважень, сплатити судовий збір, в встановленому чинним законодавством розмірі, а матеріали подання не надають можливість задовольнити вказане клопотання та звільнити заявника від судових витрат.

З цього приводу суд зазначає, що за рахунок судового збору формується доходна частина Державного бюджету України, а однією з функцій заявника, як контролюючого органу, є контроль за наповненням дохідної частини Державного бюджету України. При цьому суд зазначає, що відсутність у заявника коштів за відповідним кодом економічної класифікації видатків на сплату судового збору не є тією обставиною, що є підставою для несплати заявником судового збору, встановленого законом, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Відтак, клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Отже, станом на 16 год. 00 хв. 09.02.2016 заявник не усунув недоліки подання, про які йшлося в ухвалі суду від 08.02.2016.

Частина 4 ст. 183-3 КАС України передбачає, що невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику подання та доданих до нього документів.

Повернення подання не є перешкодою для повторного звернення з ним до суду після усунення його недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що подання підлягає поверненню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 160, 165, 183-3 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про звільнення від сплати судового збору.

Подання Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Приватного підприємства "БЛІСЕНЕРГО" про стягнення коштів за податковим боргом повернути заявнику з усіма додатками.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий