Справа № 826/10415/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
Д О Д А Т К О В А ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Чаку Є.В.,
суддів: Старової Н.Е., Файдюка В.В.
за участю секретаря Муханькової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_3 про винесення додаткової постанови у справі за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2015 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання незаконною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -
ФОП ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - відповідач) про визнання незаконною бездіяльності відповідача, що полягає в ненаданні відповіді на заяву позивача від 01 грудня 2014 року (вих. 27); зобов'язання відповідача надати відповідь на заяву від 01 грудня 2014 року (вих. 27).
Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 10 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовив.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2015 року та прийнято нову, якою позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що полягала в ненаданні відповіді на заяву від 01 грудня 2014 року (вих. 27), в решті позовних вимог відмовлено.
29 грудня 2015 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_3 про винесення додаткової постанови. У своїй заяві заявник просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати: за подання адміністративного позову до суду першої інстанції та апеляційної скарги; вартість понесених витрат на оплату квитків на потяг в сумі 523, 59 грн.; добові витрати представника на відрядження до міста Києва в сумі 730, 80 грн.; компенсацію за втрачений предстаником заробіток в сумі 121, 80 грн.
Розглянувши доводи заяви, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Дослідивши дану заяву, матеріали справи, докази на обгрунтування заяви, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Згідно ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, коли судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.
Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2015 року та прийнято нову, якою позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 задоволено частково. Позовна заява, подана ФОП ОСОБА_4, містить дві позовні вимоги. Судом апеляційної інстанції задоволено одну вимогу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто (36, 54 грн. / 2) + (73, 08 грн. / 2) = 54, 81 грн.
Згідно зі ст. 91 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадку, коли стороні та (або) представнику необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтверджено вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним транспортом.
Так, на підтвердження своїх вимог про відшкодування судових витрат, що пов'язані із прибуттям до суду з іншого населеного пункту, позивач надав до суду посадочні документи на потяг № 61 з Чернівців (де фактично проживає) до Києва (дата/час відправлення 09.08.2015 19:55, дата/час прибуття 10.08.2015 08:05) та з Києва до Чернівців (дата/час відправлення 10.08.2015 20:04, дата/час прибуття 11.08.2015 07:10) на загальну суму 523, 59 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2015 року представник позивача був присутнім у судовому засіданні Окружного адміністративного суду міста Києва, надані посадочні документи на ім'я представника заявника співпадають з датою судового засідання, а тому, колегія суддів вважає за можливе заяву у цій частині щодо повернення витрат пов'язаних із прибуттям до суду задовольнити.
З приводу доводів позивача про стягнення добових витрат на відрядження та компенсацію за втрачений заробіток представника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Добові - це витрати на харчування та фінансування інших особистих потреб сторони та (або) її представника у разі переїзду до іншого населеного пункту. Ці витрати можуть бути підтверджені касовими чеками, рахунком готелю, тощо.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів (рахунки, чеки, квитанції, тощо), які б підтверджували витрати представника позивача на харчування чи інші особисті потреби, пов'язані з представництвом інтересів позивача в суді апеляційної інстанції, а також про отримання цією особою добових з 09 серпня 2015 року по 11 серпня 2015 року, а тому колегія суддів приходить до висновку про не доведеність вимоги в частині відшкодування за рахунок відповідача добових у загальному розмірі 730, 80 грн.
Компенсація за втрачений заробіток - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» № 590 від 27 квітня 2006 року, за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року. Загальний розмір виплати не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час виходячи із трикратного розміру мінімальної заробітної плати.
В своїй заяві від 25 грудня 2015 року позивач зазначає, що його представник - ОСОБА_5 перебуває на посаді начальника юридичного департаменту підприємства «Українська Консалтингова група-1», що підтверджується копією трудової книжки, та отримує мінімальну заробітну плату в сумі 1218, 00 грн. Проте, твердження позивача про отримання ОСОБА_5 заробітної плати та її розмір не підтвержено жодним доказом, а тому на думку колегії суддів апеляційної інстанції, дану вимогу необхідно залишити без задоволення. Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача про компенсацію витрат, пов'язаних з розглядом адміністративної справи.
Керуючись ст. ст. 160, 168, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
У іншій частині вимог заяви - відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Головуючий суддя:
Судді:
Повний текст додаткової постанови виготовлений та підписаний 10.02.2016 року.
Головуючий суддя Чаку Є.В.
Судді: Старова Н.Е.