Справа № 803/32/16
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року Справа № 803/32/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Гринчук Я.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лясковця В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу начальника Луцького прикордонного загону від 04 грудня 2015 року № 1723-ос «Про результати службового розслідування».

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- вирішальним при накладенні дисциплінарної відповідальності за скоєний проступок військовослужбовцем є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступінь вини, попередня поведінка порушника та розмір завданих державі та іншим особам збитків тощо, натомість відсутні докази про те, що під час накладення стягнення та обрання його виду були враховані характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка порушника, службове розслідування було проведено однобічно та упереджено, пояснення позивача щодо неадекватної поведінки іншого учасника конфлікту підполковника ОСОБА_2 до уваги взяті не були, повторних пояснень в останнього не відібрано, відсутність жодного факту погроз позивача на адресу ОСОБА_2 встановлено письмовими поясненнями офіцерів Луцького прикордонного загону;

- всупереч вимогам Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування проведено без участі безпосереднього начальника позивача підполковника ОСОБА_3 , а всі інші посадові особи, за виключенням підполковника ОСОБА_4 , перебувають в прямому підпорядкуванні підполковника ОСОБА_2 ;

- вимогами Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України встановлено ряд підстав для обов`язкового проведення службового розслідування, однак конфлікт, що виник у позивача з підполковником ОСОБА_2 не є однією з таких обставин;

- співбесіда з начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично не проводилась, оскільки під час її проведення позивача лише було повідомлено про притягнення його до дисциплінарної відповідальності;

- позивачем не були порушені вимоги наказу начальника Луцького прикордонного загону від 23.12.2014р. «Про запобігання витоку інформації», оскільки з останнім він не ознайомлений, а відтак не може нести відповідальність за його невиконання, та, крім того, Довідку про результати проведених заходів позивачем було сфотографовано на службовий фотоапарат у власному кабінеті, без копіювання на інші цифрові носії та переміщення фотоапарату за межі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в адміністративному позові, який просить задовольнити повністю, додатково зазначивши, що конфліктна ситуація в даному випадку фактично виникла не між начальником та його підлеглим, а між двома громадянами, оскільки підполковник ОСОБА_2 перебував на робочому місці у позаробочий час приблизно о 18год.00хв.

Представник відповідача в письмових запереченнях на позовну заяву від 28.01.2016р. та в судових засіданнях проти заявлених позовних вимог заперечив і просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, мотивуючи наступним:

- службовим розслідуванням в повній мірі, об`єктивно та неупереджено, встановлено виникнення 26.11.2015р. конфлікту між заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 начальником оперативно-розшукового відділу підполковником ОСОБА_2 та заступником начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_1 , в ході якого майор ОСОБА_1 погрожував та нецензурними словами висловлювався щодо підполковника ОСОБА_2 чим порушено вимоги Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;

- вчинення позивачем правопорушення повністю підтверджується матеріалами службового розслідування, в тому числі поясненнями офіцерів ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- обираючи вид дисциплінарного стягнення, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 надані йому права не перевищив, при цьому в повній мірі було враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки та попередня поведінка військовослужбовця;

- для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності достатнім є встановлення факту вчинення останнім дисциплінарного проступку і даний факт зафіксовано матеріалами службового розслідування.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, розглянувши доводи, викладені позивачем у позовній заяві, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до наступного висновку:

26.11.2015р. заступником начальника Луцького прикордонного загону начальником оперативно-розшукового відділу підполковником ОСОБА_2 подано рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 про призначення службового розслідування за фактом виникнення конфліктної ситуації між ОСОБА_2 та заступником начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_1 , в ході якої останній погрожував ОСОБА_2 та висловлювався на його адресу нецензурними словами.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.11.2015р. №1667-АГ призначено службове розслідування за фактом виникнення конфліктної ситуації між підполковником ОСОБА_2 та майором ОСОБА_1 , яке було проведено групою у складі : старшого групи заступника начальника прикордонного загону начальника відділу персоналу підполковника ОСОБА_4 , членів групи: заступника начальника відділу кадрів майора ОСОБА_6 , начальника кінологічної служби штабу майора ОСОБА_7 , старшого офіцера відділу персоналу майора ОСОБА_8 та за результатами якого складено висновок службового розслідування від 03.12.2015р., затверджений начальником Луцького прикордонного загону 03.12.2015р.

Як вбачається з висновку службового розслідування від 03.12.2015р. причиною виникнення конфліктної ситуації стало отримання від відповідального по оперативно-розшуковому відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ОРВ Луцького ПЗ) капітана ОСОБА_9 довідки про результати проведених у смт.Шацьк заходів та подальше з`ясування позивачем у підполковника ОСОБА_2 необхідності передачі до Північного регіонального управління вищевказаної довідки з викладеною у ній інформацією, яка, на думку майора ОСОБА_1 не відповідала дійсності.

Відповідно до «Довідки про результати проведених заходів» 26.11.2015р. офіцерами ОРВ Луцького ПЗ спільно зі співробітниками ГУ НП у Волинській області в АДРЕСА_1 в помешканні ОСОБА_10 було проведено обшук та вилучено цигарки загальною кількістю 2 838 пачок.

Висновком службового розслідування стверджується нетактовна поведінка майора ОСОБА_1 відносно старшого начальника - підполковника ОСОБА_2 , що виявилась в нецензурних висловлюваннях на адресу останнього, а також констатовано, що даний випадок став можливим внаслідок недотримання позивачем статтей 11, 29, 30, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Крім того, даний висновок містить твердження про порушення майором ОСОБА_1 вимог пп.1.12 п.1 наказу начальника Луцького прикордонного загону від 23.12.2014р. №1461 «Про запобігання витоку інформації» в зв`язку з несанкціонованим копіюванням (фотографуванням) Довідки про результати проведених заходів від 26.11.2015р.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.12.2015р. №1723-аг «Про результати службового розслідування» за нетактовну поведінку відносно старшого начальника, особисту недисциплінованість, неповагу до командирів, порушення вимог статтей 11, 29, 30, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пп.1.12 п.1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.12.2014р. №1461, заступнику начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу майору ОСОБА_1 (П-004264) оголошено сувору догану.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі Дисциплінарний статут ЗСУ) у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі ст.68 Дисциплінарного статуту ЗСУ на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до ст.71 Дисциплінарного статуту ЗСУ командир полку (корабля 1 рангу), бригади, дивізії щодо підлеглих офіцерів має право: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність.

Враховуючи наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ, суд вважає доведеним факт наявності права у начальника Луцького прикордонного загону накладення на майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани у разі порушення даним військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку за умови дотримання вимог Дисциплінарного статуту ЗСУ щодо порядку накладення дисциплінарних стягнень, що й підлягає встановленню судом.

Згідно з ч.1 ст.84 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 р. N 111 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 р. за N 261/10541 (далі Інструкція) підставою для призначення службового розслідування можуть бути рапорти посадових та службових осіб добового (прикордонного) наряду, командирів підрозділів, начальників служб, інших посадових осіб, окремих військовослужбовців, заяви (скарги) громадян, подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а також інші повідомлення про правопорушення, події, що потребують з`ясування обставин, за яких вони сталися.

Таким чином, наведені норми спростовують твердження позивача про можливість проведення службового розслідування виключно у випадках, передбачених п.2 Інструкції, оскільки вказаний пункт лише констатує підстави, за наявності яких проведення службового розслідування є обов`язковим, в той час як п.6 Інструкції та ч.1 ст.84 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначають право командира (начальника) проводити службове розслідування у необхідних випадках і в спірних правовідносинах такою підставою був рапорт підполковника ОСОБА_2 від 26.11.2015р.

Згідно зі ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення; якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення; під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Матеріалами службового розслідування встановлено факт виникнення конфліктної ситуації між заступником начальника Луцького прикордонного загону начальником оперативно-розшукового відділу підполковником ОСОБА_2 та заступником начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_1 , в ході якого майор ОСОБА_1 нецензурними словами висловлювався щодо підполковника ОСОБА_2 , що підтверджується, зокрема, й письмовими поясненнями офіцерів, що стали свідками даної конфліктної ситуації майора ОСОБА_11 , майора ОСОБА_12 , капітана ОСОБА_9 .

Допитані в якості свідків в судовому засіданні 05.02.2016р. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтвердили факт як виникнення конфліктної ситуації, так і нецензурних висловлювань майора ОСОБА_1 на адресу підполковника ОСОБА_2 .

При цьому, судом не взято до уваги посилання позивача на те, що особи, які надавали письмові пояснення перебувають в прямому підпорядкуванні сторони конфлікту підполковника ОСОБА_2 , який є їх безпосереднім начальником, оскільки факт перебування таких осіб у підлеглому становищі не позбавляє їх обов`язку дотримуватись вимог Дисциплінарного статуту ЗСУ та Статуту внутрішньої служби ЗСУ в частині надання правдивих, повних та вичерпних пояснень в ході службового розслідування. Окрім того, двоє з осіб, що надавали пояснення, були викликані в суд в якості свідків за клопотанням саме позивача та підтвердили факти, викладені в своїх письмових поясненнях від 30.11.2015р. та 01.12.2015р.

За таких обставин, суд вважає встановленим даний факт, незалежно від підстав та причин виникнення власне конфліктної ситуації.

Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

В розумінні ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ) військовослужбовець зобов`язаний виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей.

Згідно зі ст.ст. 29, 30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців; начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання; підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

З огляду на наведені правові норми, майор ОСОБА_1 допустив порушення військової дисципліни, як підлеглий - допустив нецензурні висловлювання в адресу начальника підполковника ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність поваги не лише до останнього, але й інших військовослужбовців, що стали свідками конфліктної ситуації, незалежно під причин та обставин, що зумовили її виникнення, а відтак суд вважає, що начальником Луцького прикордонного загону правомірно було накладено на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

При цьому, суд також зазначає, що з огляду на службову характеристику позивача, відповідно до якої останній не завжди дотримується субординації та культури спілкування при спілкуванні зі старшими офіцерами, що призводить до виникнення конфліктних ситуацій, начальником Луцького прикордонного загону виконано вимоги ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, а саме: враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця.

Крім того, судом не взято до уваги посилання позивача на позаслужбовий характер ситуації, що виникла між ним та підполковником ОСОБА_2 з огляду на час її виникнення після 17год.00хв., оскільки правила військової ввічливості, поведінки та військового вітання, діють для військовослужбовців (зокрема й осіб молодшого, старшого і вищого офіцерського складу) не лише під час виконання ними службових обов`язків згідно трудового розпорядку дня, але й у запасі та відставці (ст.57 Статуту внутрішньої служби ЗСУ).

Окрім того, факт відсутності погроз з боку майора ОСОБА_1 щодо підполковника ОСОБА_2 жодним чином не спростовує порушення позивачем військової дисципліни.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач в ході судового розгляду довів правомірність та обґрунтованість оскаржуваного наказу від 04 грудня 2015 року № 1723-ос «Про результати службового розслідування», в той час як позивачем належних та достатніх доказів його протиправності надано не було.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому не порушував прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Керуючись 2, 69-72, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 10 лютого 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В.Дмитрук