Справа № 823/2238/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2238/15 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року у справі за позовом Тальнівського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В :

Тальнівський районний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача кошти, виплачені як допомога по безробіттю у сумі 8 416 грн. 33 коп.

Черкаський окружний адміністративний суд своєю постановою від 29 вересня 2015 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року та постановити нову про відмову в задоволенні позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню з закриттям провадження у справі, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2014 року відповідачем була подана до позивача заява про надання статусу безробітного, на підставі якої, 19.03.2014 року їй було надано статус безробітного. 26.03.2015 року призначено відповідачу виплату допомоги по безробіттю.

За результатами звірки з ДПА/ПФУ позивачем виявлено факт перебування відповідача у трудових відносинах з ТОВ «Астеліт» на підставі договору № від 01.04.2013 року, який був розірваний в односторонньому порядку 20.06.2015 року. Після проведення даної звірки, позивачем було складено акт № 677 від 24.06.2015 року.

Позивачем винесено наказ № 139 від 27.07.2015 року, яким зобов'язано відповідача повернути кошти, виплачені як допомога по безробіттю в сумі 8 416 грн. 33 коп.

У зв'язку з неповерненням відповідачем коштів позивачу, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 8 416 грн. 33 коп., він звернувся до суду.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Положеннями ст. 50 КАС України визначено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень. В даному випадку заявлено позов про стягнення грошових коштів, що стали власністю відповідача, а тому не підпадає під дію пункту 4 частини четвертої статті 50 КАС.

Відповідно до ч. 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Тобто, перелічені у пунктах 1 - 4 ст. 50 КАС України випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Спірні правовідносини в даному випадку виникли щодо стягнення з фізичної особи зайво виплачених сум допомоги по безробіттю. Тобто, має місце вирішення питання щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачену центром зайнятості допомоги по безробіттю.

Отже, фактично, предметом розгляду у даній справі є спір про право, публічно-правовий спір відсутній.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року (справа № 21-1884а15).

Відтак, зазначені позовні вимоги, за відсутності публічно-правового спору, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а провадження в справі підлягає закриттю, згідно п. 1ч. 1ст. 157 КАС України.

Також, слід роз'яснити позивачу, що даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року - скасувати.

Провадження у справі № 823/2238/15 за позовом Тальнівського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10.02.2016 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Старова Н.Е.