Справа № 810/2001/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року м. Київ 810/2001/14

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В.,

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників сторін:

від позивачів ОСОБА_3,

від відповідача - не зявились,

від третіх особи 1, 2 - не зявились,

третя особа - 3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

до Управління Держземагентства у м. Ірпені Київської області

треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_4

про визнання незаконною бездіяльності і зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі - позивачі) з позовом до Управління Держземагентства у м. Ірпені Київської області (далі - відповідач), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання незаконною бездіяльності і зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що відбулась незаконна зміна або підміна координат точок повороту меж земельних ділянок, що призвело до накладення на земельну ділянку позивачів земельної ділянки третіх осіб, що в результаті слугувало порушенню законних прав та інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Позивачі звертались до Управління Держземагентства у м. Ірпені Київської області та Держземагенства України із зазначенням своїх порушених прав з метою їх усунення, проте у відповідь отримали пояснення, що зміщення координат зовнішніх меж земельної ділянки відповідно до даних Національної кадастрової системи не відбулось, а накладення земельних ділянок в смт. Гостомель по вул. Шевченка, 10 та вул. Шевченка, 12 в Управлінні відсутні.

Оскільки на думку позивачів відповідач допускає бездіяльність, яка полягає у невиконанні належним чином власних функцій і компетенції, що призвело до внесення до Державного земельного кадастру недостовірної інформації, у вигляді зміни та спотворенні координат точок поворотів меж земельних ділянок позивачів та власників суміжних земельних ділянок, вони звернулись до суду.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2014 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник позивачів підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити повністю.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились. Відповідач був повідомлений судом належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

Від відповідача до суду надійшли заперечення проти адміністративного позову від 15.05.2014 №01-05/802, в яких відповідач просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити. В обґрунтування доводів заперечень проти позову відповідач зазначив, що відомості про суміжну земельну ділянку гр. ОСОБА_5 в селищі Гостомель по вул. Шевченка, 12 в Національній кадастровій карті відсутні, а також в базі Національної кадастрової системи суміжні ділянки, що розташовані в селищі Гостомель по вул. Шавченка, 12 відсутня інформація про накладення суміжних ділянок одна на одну, оскільки документація по встановленню і відновленню меж земельної ділянки з присвоєнням її кадастровим номером по вул. Шевченка, 12 розробником до Управління не подавалась.

Крім того, відповідач другим пунктом прохальної частини заперечень просив розглядати справу за відсутності представника Управління.

В судове засідання 12.01.2016 зявилась ОСОБА_4, яка заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що вісутнє накладання земельноих ділянок третіх осіб на земельну ділянку позивачів.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання 12.01.2016 не зявились, були належним чином повідомлені судом про дату час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_5 (том І. а.с. 82), в якій вона зазначила, що не може бути присутня на судових засіданнях, оскільки є інвалідом ІІ групи.

У свою чергу, ОСОБА_5 також зробив усну заяву у судовому засіданні 14.05.2014, що відображено в журналі судового засідання (том І, а.с. 85-86), в якій просив суд розглядати справу за його відсутності.

Треті особи проти позову заперечували та просили відмовити у задоволені позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Рішенням виконавчого комітету Гостомельської селищної ради народних депутатів від 14.05.1995 № 89 земельну ділянку площею 0,2000 га, яка розташована в Київській області, смт. Гостомель по вул. Шевченка, 10 була передана у приватну власність ОСОБА_7 (матері Позивачів) для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, по підтверджується ОСОБА_8 на право власності на земельну ділянку III-KВ № 021715 (том I а.с. 20). В подальшому, дана земельна ділянка площею 0,1999 га на підставі Свідоцтва на право власності на спадщину за законом від 29.01.2003 № 2-478 належала ОСОБА_9 (батьку Позивачів) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується ОСОБА_8 на право власності на земельну ділянку Серія Р2 №375000 (том I а.с. 21).

Після смерті батька, позивачі в рівних частках по 1/2 успадкували дану земельну ділянку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2004 № 1-2791 (том I а.с. 19).

У 2011 році ОСОБА_1В, та ОСОБА_2 було прийнято рішення розділити земельну ділянку площею 0,2000 га та виділити їх частки земельних ділянок в натурі, розташованих в Київській області, смт. Гостомель по вул. Шевченка, 10 а саме:

ОСОБА_1, відповідно до Державного ОСОБА_8 на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 596423 (том I а.с. 17) належить земельна ділянка площею 0,1000 га кадастровий номер 0:01:016:0128, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

ОСОБА_2, відповідно до Державного ОСОБА_8 на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ №596422 (том I а.с. 18) належить земельна ділянка площею 0,1000 га кадастровий номер :01:016:0127, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Раніше земельні ділянки, які межують із земельною ділянкою ОСОБА_1 складали одну земельну ділянку площею 0,1100 га, яка була сформована як одна земельна ділянка та передана у приватну власність ОСОБА_5 для будівництва обслуговування житлових будинків та господарських споруд у смт. Гостомель по вул. Шевченка, 12.

Між вказаною земельною ділянкою та земельною ділянкою, яка на даний час перебуває у власності ОСОБА_1 існував деревяний паркан який проходив по межі цих земельних ділянок. Так, згідно з поясненнями позивачів, у 1999 2001 роках по межі розташування деревяного паркану проводилась приватизація земельних ділянок в смт. Гостомель по вулиці Шевченка 10 та 12, яка і визначила межу між двома ділянками, які на час приватизації належали ОСОБА_5 та ОСОБА_7

У серпні 2013 року позивачі на місці старого паркану вирішили встановити новий паркан зроблений з бетонних плит. Проте, під час встановлення нового паркану між позивачами та третіми особами виникла сутичка, в якій останні зауважили, що паркан встановлюється на їх земельній ділянки і межа між їх земельними ділянками та земельними ділянками Позивачів пролягає на 1 м 19 см вглиб земельної ділянки ОСОБА_1

Позивачі, вважаючи, що їхні права були порушенні, звернулися до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та про стягнення моральної шкоди.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28.11.2013 по справі № 367/7120/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.02.2014, в задоволені позову відмовлено.

Як зазначають позивачі у позовній заяві, що у травні 2013 року ПП Геополісся, на замовлення ОСОБА_4, виконувало проектно-вишукувальні роботи по винесенню меж однієї із земельних ділянок на вул. Шевченка, 12 у смт. Гостомель, Київської області, в ході яких зясувалось, що межа між земельними ділянками ОСОБА_1 та земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_4 по якій було встановлено деревяний паркан, і по якій було розпочато встановлення нового паркану відносно меж державних актів на право власності на земельні ділянки, відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_6 ОСОБА_4, проходить по цим земельним ділянкам заступаючи орієнтовно на 1 м 20 см.

У листопаді 2013 року позивачі звернулись до ТОВ Магістральбудпроект для виконання робіт щодо відновлення на місцевості меж їх земельних ділянок по вул. Шевченка, 10 у смт. Гостомель, Київської області із суміжними земельними ділянками на вул. Шевченка, 12 у смт. Гостомель, Київської області та на вул. Шевченка, 8 у смт. Гостомель, Київської області.

Відповідно до плану відновлення меж земельних ділянок позивачів та суміжних земельних ділянок, виготовленого ТОВ Магістральбудпроект визначено, що межі земельних ділянок позивачів та суміжних земельних ділянок на сьогоднішній день не відповідають існуючим межам цих земельних ділянок, які існували до 1999-2001 років.

З метою встановлення невідповідності меж земельних ділянок, встановлених документами на землю, які існують на сьогоднішній день, межам земельних ділянок, встановлених документами на землю 1999-2001 років, позивачі у лютому 2014 року звернулись до Приватного підприємства ГЕОС для виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. З виготовленої технічної документації ПП ГЕОС вбачається, що деревяний паркан, та частково збудований на його місці новий паркан проходить рівно по границі державного акта на право приватної власності на землю виданого ОСОБА_5 від 07.02.2001 № 706.

Позивачі в позовній заява зазначили, що їм не відомо коли саме відбулась незаконна зміна або підміна координат точок повороту меж земельних ділянок та припустили, що у 1999-2001 роках, коли відбувалась приватизація земельних ділянок до Державного земельного кадастру могла бути внесена невірна та незаконна інформація, що призвела до зміщення границь земельних позивачів та власників суміжних ділянок, та призвело до невідповідності таких державних актів фактично існуючій ситуації та меж земельних ділянок.

У звязку з викладеним, позивачі звертались до Управління Держземагенства у м. Ірпені Київської області та Держземагенства України.

Управляння Держземагенства у м. Ірпені Київської області листом № 01-06/355 від 23.12.2013 (том І, а.с. 45) повідомило позивачів, що зміщення координат зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_10, відповідно до даних Національної кадастрової системи не відбулось та відомості щодо накладення земельних ділянок в смт. Гостомель по вул. Шевченка,10 та вул. Шевченка, 12 в Управлінні відсутні.

Аналогічна відповідь міститься і у листі Державного агентства земельних ресурсів України від 26.12.2013 № КО-3725-1922/6-13 (том І, а.с.46).

Водночас, оскільки позивачі вважають, що відповідачем допущено бездіяльність щодо неналежного ведення Державного земельного кадастру та внесення до нього недостовірної інформації, позивачі звернутись до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, підставою для звернення до адміністративного суду є порушення прав, свобод та інтересів фізичних або юридичних осіб з боку органів державної влади.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру встановлені Законом України Про державний земельний кадастр, який ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю.

Відповідно до статті 1 Закону України Про ОСОБА_8 земельний кадастр, ОСОБА_8 земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно статті 3 Закону України "Про державний земельний кадастр", ОСОБА_8 земельний кадастр базується на таких основних принципах: обов'язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти; об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру, що змінюються.

Статтею 5 Закону України "Про державний земельний кадастр" встановлено, що ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Відомості Державного земельного кадастру, відповідно до статті 20 Закону України "Про державний земельний кадастр", є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

За змістом частини першої статті 13 Закону України "Про державний земельний кадастр" включаються такі відомості про землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць(Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, районів, міст, селищ, сіл, районів у містах): а) найменування адміністративно-територіальної одиниці; б) опис меж адміністративно-територіальної одиниці; в) площа земель в межах території адміністративно-територіальної одиниці; г) повне найменування суміжних адміністративно-територіальних одиниць; ґ) інформація про акти, на підставі яких встановлені та змінені межі адміністративно-територіальних одиниць; д) відомості про категорії земель у межах адміністративно-територіальної одиниці: назва, код (номер), межі категорії земель; опис меж; площа; інформація про документи, на підставі яких встановлено категорію земель; е) відомості про угіддя адміністративно-територіальної одиниці: назва, код (номер); контури угідь; площа; інформація про документи, на підставі яких визначено угіддя; інформація про якісні характеристики угідь; є) відомості про економічну та нормативну грошову оцінку земель в межах території адміністративно-територіальної одиниці; ж) відомості про бонітування ґрунтів адміністративно-територіальної одиниці.

Статтею 11 Закону України "Про державний земельний кадастр" встановлено, що відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Зміна вимог державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів щодо показників точності або способів її визначення, зміна геодезичної або картографічної основи Державного земельного кадастру (у тому числі систем координат), що використовувалися для його ведення, не є підставою для визнання відомостей Державного земельного кадастру такими, що підлягають уточненню, якщо на момент їх внесення вони відповідали державним стандартам, нормам та правилам, технічним регламентам.

Отже, у ході здійснення центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів ведення Державного земельного кадастру утворюється інформація про відповідну земельну ділянку, її місцезнаходження, площу, обмеження у використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земельної ділянки, її оцінку.

Як, зазначає відповідач у заперечення, відомості про суміжну земельну ділянку гр. ОСОБА_11 в селищі Готомель по вул. Шевченка, 12 в Національній кадастровій карті відсутні. Про вказані обставини зазначає і Держземагенство України.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України "Про державний земельний кадастр" на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

В ході судового розгляду справи позивачами заявлено клопотання про проведення судової експертизи.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 25.02.1994 № 4038-ХІІ Про судову експертизу судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до пункту 6 розділу II Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Мін'юсту від 08.10.1998 № 53/5 (в редакції наказу Мін'юсту від 26.12.2012 № 1950/5), питання у сфері землеустрою, науково-дослідними установами судових експертиз Мін'юсту вирішуються при проведенні земельно-технічної експертизи, у зв'язку з цим по поставлених питаннях проведена земельно-технічна експертиза.

З метою належного зясування всіх обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, судом було задоволено клопотання позивачів та призначено у справі судову земельно-технічну експертизу.

На вирішення експертів були поставлені наступні питання:

1. Чи відповідають фактичні межі земельних ділянок ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на вул. Шевченка, 10 у смт. Гостомель, Київської області (кадастрові номери :01:016:0128 і :01:016:0127, ОСОБА_8 акти на право власності на земельні ділянки, які зареєстровано в Книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відповідно за № 00872 від 28.07.2011 і за № 00871 від 28.07.2011), межам відповідно до актів встановлення та погодження меж між сусідами ОСОБА_7 від 05.02.1999 і ОСОБА_12 від 01.11.2000 та згідно технічній документації 1999 року, 2003 року, 2004 року, 2005 року, 2010 року ?

2. Встановити відповідність фактичних меж (координат точок, ліній та дирекційних кутів) земельної ділянки на вул. Шевченка, 10 у смт. Гостомель, Київської області, право на яку посвідчувалось ОСОБА_8 актом на право приватної власності на землю ОСОБА_7, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 543 від 14.09.1999 і фактичної межі (координат точок, ліній та дирекційних кутів) земельної ділянці на вул. Шевченка, 12 у смт. Гостомель, Київської області, право на яку посвідчувалось ОСОБА_8 актом на право приватної власності на землю ОСОБА_12, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 706 від 07.02.2001.

3. Визначити фактичне розташування будівель щодо межі між сусідами на вул. Шевченка, 10 та вул. Шевченка, 12, згідно технічній документації 1999 року, 2003 року, 2004 року, 2005 року, 2010 року.

4. Чи накладаються сусідні земельні ділянки на вул. Шевченка, 10 згідно технічній документації 1999 року, 2003 року, 2004 року, 2005 року, 2010 року і вул. Шевченка, 12 у смт. Гостомель, Київської області, згідно технічної документації 2000 року, 2005 року і 2010 року, 2011 року, в частині координат точок, ліній та дирекційних кутів, в звязку з виготовленням в 2005 році нового Державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_12, серія ЯА № 411582 від 23.09.2005.

До Київського окружного адміністративного суду за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи надійшов висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24.09.2015 № 6873/15-41/15669/15-41 (далі Висновок експерта).

Як вбачається з Висновку експерта, судова земельно-технічна експертиза була проведена старшим судовим експертом відділу досліджень з питань землеустрою та оцінки земель лабораторії інженерно-технічних видів досліджень, пятого кваліфікаційного класу, яка має вищу юридичну освіту, стаж роботи землевпорядником 20 років, стаж експертної роботи з 2012 року, ОСОБА_13, якою було здійснено виїзд на земельні ділянки розташовані в смт. Гостомель по вул. Шевченка, 10 та Шевченка, 12. Також, для проведення експертизи було залучено інженерів геодезистів ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Крім того, судом за клопотанням позивачів для надання пояснень щодо Висновку експерта було викликано в судове засідання судовий експерта ОСОБА_13

За результатами експертизи вбачається, що межі земельних ділянок, які були встановлені координатами поворотних точок ліній і дирекційних кутів, що містяться в технічних документаціях 1999 року, 2003 року, 2004 року, відповідають межам, що зазначені в державних актах на право власності, які зареєстровані в Книзі записів державної реєстрації актів на право власності та на право постійного користування землею.

Крім того, експертом у висновку зазначено, що накладення земельних ділянок по вул. Шевченка, 10 згідно з технічною документацією 1999 року, 2003 року, 2004 року, 2010 року і вул. Шевченка, 12 у смт. Гостомель Київської області, згідно з технічною документацією 2000 року, 2005 року в частині координат поворотних точок, ліній та дирекційних кутів відсутнє.

В судовому засіданні 12.01.2016 старший судовий експерт також неодноразово наголосила та підтвердила, що земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1999 року не перетинаються та не накладаються одна на одну, а фактичні межі земельних ділянок позивачів та третіх осіб відповідають даним технічної документації на земельні ділянки, яка була розроблена та затверджена при виготовленні державних актів на земельні ділянки.

Крім того, з висновку експерта вбачається, а саме з фотознімків (том ІІІ, а.с.14), які були проведені за результатами топографо-геодизичних робіт, між земельними ділянками, які розташована по вул. Шевченка, 10 та вул. Шевченка, 12 у смт. Гостомель встановлений бетонний паркан, за поясненнями експерта паркан встановлений на суміжній земельній ділянці, яка належить селищній раді.

Також в ході судового розгляду експерт рекомендувала позивачам зробити інвентаризацію земельних ділянок і підкреслила, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку (том 1, а.с. 18), який видано ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право спадщини за законом № 1-2791 від 07.08.2004, міститься суперечлива інформація, яка не відповідає вимогам статті 131 та 132 Земельного кодексу України і дана обставина викладена на сторінці 14 Висновку експерта.

Проте, у судовому засідання 12.01.2016, на підставі статті 85 Кодексу адміністративного судочинства позивачами заявлено клопотання про проведення повторної судової земельно-технічної експертизи. Дане клопотання позивачі мотивують тим, що Висновок експерта є необгрунтованим.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 відмовлено позивачам у проведені повторної експертизи, оскільки експертиза була проведена на підставі усіх документів та матеріалів, які були надані сторонами.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Отже, беручи до уваги висновок експерта та документи, які наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність порушених прав та законних інтересів позивачів відповідачем.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

В силу положень частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивачі суду не надали, а також не довели суду наявності бездіяльності з боку відповідача, яка полягає у внесенні до Державного земельного кадастру недостовірної інформації.

Крім того, суд звертає увагу, що бездіяльність це пасивна поведінка субєкта, водночас позивачі зазначають, що бездіяльність відповідача полягає саме у внесенні недостовірних відомостей до Державного земельного кадастру, проте у такому випадку це є вчиненням дії, а не бездіяльністю.

Відносно позовних вимог про зобовязання відповідача внести до Державного земельного кадастру, координати точок поворотів меж земельних ділянок, які існували у 1999-2001 роках, суд зазначає, що внесення змін до Державного земельного кадастру координат точок поворотів меж земельних ділянок є компетенцією Управління державного агентства земельних ресурсів, а отже є дискреційними повноваженнями суб'єкта владних повноважень.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Оскільки в даному випадку питання про внесення до Державного земельного кадастру, координат точок поворотів меж земельних ділянок належить до виключної компетенції Управління державного агентства земельних ресурсів, суд не має права перевищити повноваження і зобовязувати Управління вносити зміні, тим більше не маючи на це правових підстав.

З огляду на зазначене та беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача не є обґрунтованими, а його вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, повязаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 155-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 18 січня 2016 р.