Справа № 813/3786/15
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року Справа № 876/12332/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

за участю позивача: ОСОБА_1

та представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Єврейської релігійної громади «ТУРЕЙ ЗАГАВ» (ОСОБА_3) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі за позовом Єврейської релігійної громади «ТУРЕЙ ЗАГАВ» (ОСОБА_3) до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.07.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду звернення вих.№ 249-2015 від 02.06.2015 року та про зобовязання відповідача розглянути вказане звернення з питань прийняття рішення про передачу у безоплатне користування (або повертаються у власність) позивачу культові будівлі Шхити та споруду Микви та прийняти відповідне рішення, повідомивши позивача про його результати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони звернулися до відповідача із проханням у місячний строк розглянути звернення та прийняти рішення про передачу у безоплатне користування (або повернення у власність) позивача культові будівлі Шхити та споруду Микви в межах будинку по вул.Арсенальна, 7 від сторони на території вул. Федорова, 23-25, яка примикає до синагоги «Золота Роза». Однак рішення по даному зверненню не приймалося.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що спір винник виключно через бездіяльність в частині ігнорування та не розгляд звернення і не стосується суті можливого рішення (про передачу чи відмову у передачі), питання оскарження якого можливе лише за його наявності (предмету спору) в іншому судочинстві.

У ході апеляційного розгляду представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали пояснення та просять задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що законодавець встановив лише підстави прийняття рішення, однак у разі відсутності таких підстав законодавець не зобовязує відповідача прийняти саме рішення, як розпорядчий документ, що по суті не позбавляє права і можливості захисту позивачем своїх інтересів у встановлений законом спосіб.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 02.06.2015 року позивач за вих.№ 249-2015 звернувся до відповідача із зверненням в якому просив вирішити порушене питання та прийняти рішення про передачу у безоплатне користування (або повертаються у власність) позивачу культові будівлі Шхити та споруду Микви в межах будинку по вул.Арсенальна, 7 від сторони на території вул. Федорова, 23-25, яка примикає до синагоги «Золота Роза».

Однак у встановлений строк позивач не отримав відповіді і звернувся до суду з відповідним позовом.

У відповідності до згаданого звернення та виходячи з положень ст.17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської МДА, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим.

Дана норма закону кореспондується із приписом ст.2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», відповідно до п.1 якої місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за збереженням і раціональним використанням державного майна.

На виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами (ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Відповідно до ст.3 Закону, місцеві державні адміністрації діють на засадах, зокрема, верховенства права, законності.

З огляду на викладене, відповідач за законом зобов'язаний розглянути звернення і клопотання позивача та за результатами їх розгляду прийняти відповідне рішення як акт місцевої державної адміністрації, і про прийняте рішення повідомити заявників. Дана позиція повністю відповідає приписам ч.5 ст.17 Закону України, «Про свободу совісті та релігійні організації», ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Колегією суддів встановлено, що відповідачем на звернення позивача надано відповідь від 29.10.2015 року №5/15-741/0/2-15/3-23. (а.с.56, 57)

Однак колегія суддів вважає, що такі відповіді не можна розцінювати як рішенням за результатами розгляду звернення позивача, тому що у них відсутнє рішення саме Львівської ОДА і не вирішено звернення по суті зазначених в ньому питань.

Крім цього слід зазначити, що відповідачем також порушено строки розгляду даного звернення, а саме клопотання про передачу релігійним організаціям культових будівель і майна у власність чи безоплатне користування розглядається в місячний термін з письмовим повідомленням про це заявників. (ст.17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»)

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, не вірно встановлено фактичні обставини справи, надано невірну оцінку дослідженим доказам та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Єврейської релігійної громади «ТУРЕЙ ЗАГАВ» (ОСОБА_3) задовольнити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі №813/3786/15 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської обласної державної адміністрації щодо розгляду звернення вих. №249-2015 від 02.06.2015 року.

Зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію розглянути звернення вих. №249-2015 від 02.06.2015 року з питань прийняття рішення про передачу у безоплатне користування (або повертаються у власність) позивачу культові будівлі Шхити та споруду Микви та прийняти відповідне рішення, повідомивши позивача про його результати.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

ОСОБА_4