Справа № 0907/14368/11
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м.Київ К/800/33413/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської

області від 25 вересня 2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2015 року

у справі №0907/14368/11

за позовом ОСОБА_6

до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про скасування рішення та просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення, а саме: п. 9. 4 розділу 9 рішення від 24.06.2008 року №284 Виконавчого комітету Івано-Франківської області Івано-Франківської міської ради «Про житлові питання» про відміну п.4.1 розділу 4 рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської області Івано-Франківської міської ради за №599 від 20.12.2007 року.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2015 року, поновлено ОСОБА_6 пропущений строк для звернення до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення, а саме: п. 9. 4 розділу 9 рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.06.2008 року №284 «Про житлові питання» про відміну п.4.1 розділу 4 рішення міськвиконкому за №599 від 20.12.2007 року.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актом одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання а тому, не можуть бути скасовані, змінені чи відмінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задовольнні позовних вимог повністю.

На адресу Вищого адміністративного суду України запереченнь на касаційну скаргу від ОСОБА_6 та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.12.2007 року Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області за №599 «Про житлові питання» надано позивачу ОСОБА_6 однокімнатну квартиру за АДРЕСА_2. (п.4.1 рішення).

29.12.2007 року Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради видав позивачу ордер за №1031, на підставі якого останній вселився в дану квартиру.

У п. 9.4. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області за №284 від 24.06.2008 року «Про житлові питання» внесено зміни та доповнення у вищевказане рішення, а саме: у зв'язку з нововиявленими обставинами в наданні службового житла ОСОБА_6 відмінено п.4.1 розділу 4 рішення міськвиконкому за №599 від 20.12.2007 року.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частини 9, 10 статті 59 Закону).

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009, справа №1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) визначено наступне:

- органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України;

- за змістом частини другої статті 144 Конституції України, частини десятої статті 59 Закону рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідностіКонституції чи законам України зупиняються прокурором у встановленому Законом України "Про прокуратуру" порядку з одночасним зверненням до суду;

- зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України);

- Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону ). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Скаржники свою касаційну скаргу обґрунтовують тим, що їх сім»я потребує покращення житлових умов та перебуває на квартирному обліку в списках загальної та в списках першочергової черги. В зв»язку з чим клопотали перед виконкомом про надання ізольованого приміщення, а саме однокімнатної квартири за АДРЕСА_1. На їх думку, позовна вимога ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування п. 9.4 розділу 9 рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.06.2008 року №284 «Про житлові питання» про відміну п.4.1 розділу 4 рішення міськвиконкому за №599 від 20.12.2007 року є безпідставною.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ордеру від 29.12.2007 року №1031, ОСОБА_6 дозволено зайняти однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 15,4 м2 без права на житлову площу. (а.с. 46)

Згідно до списку осіб, які перебувають на квартирному обліку для розширення та отримання службового житла станом на квітень місяць 2008 року за №188/1-3а під номером 8 зазначено ОСОБА_7, а під номером 9 вказано ОСОБА_6. У цьому ж списку зазначено і склад сім'ї кожної з осіб, що перебувають на квартирному обліку, при цьому у ОСОБА_7 склад сім'ї з 5-ти осіб, а у ОСОБА_8 з 1-ї особи. (а.с. 56)

За загальним правилом норма житлової площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу (стаття 47 Житлового кодексу УРСР).

Житлове приміщення надається громадянам у межах норми житлової площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України (стаття 48 Житлового кодексу УРСР).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області за №284 від 24.06.2008 року «Про житлові питання» внесено зміни та доповнення у п. 9.4 рішення, а саме: у зв'язку з нововиявленими обставинами в наданні службового житла працівнику ЖЕО-4 ОСОБА_6, на підставі статті 59 Житлового кодексу УРСР та статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» відмінено п.4.1 розділу 4 рішення міськвиконкому за №599 від 20.12.2007 року.

Відповідно до статті 59 Житлового кодексу УРСР, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов,

порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в

ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при

вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших

випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Ордер від 29.12.2007 року №1031, виданий ОСОБА_6 у судовому порядку недійсним не визнавався.

Пункт 15 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачає скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень; а частина 9 статті 59 цього ж закону вказує, що рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Судова колегія звертає увагу, що норми Закону України "Про місцеве самоврядування" визначають лише можливість скасування актів, проте законодавцем не зазначено, що виконком має право вносити зміни до свого попереднього рішення чи відміняти його.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані, змінені чи відмінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

За таких обставин, Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради не вправі був скасовувати власне рішення №599 від 20.12.2007 року.

Із матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права. Також відсутні підстави вважати, що цими судами допущені порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відхилити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2015 року у справі №0907/14368/11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: