Справа № 2а-14324/12/2670
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

10 лютого 2016 року м. Київ К/800/42068/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ «Флекс-Пак» до Київської регіональної митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 100190000/2012/711737/2 від 24.09.2012, за касаційною скаргою ТОВ «Флекс-Пак» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 лютого 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2012 року ТОВ «Флекс-Пак» звернулось до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товарів № 100190000/2012/711736/2 від 24.09.2012.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Флекс-Пак», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційних скаргах, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Встановлено, що ТОВ «Флекс-Пак» згідно вантажно-митної декларації № 100190000/2012/381858 від 21.09.2012 подало до Київської регіональної митниці для митного оформлення товар: «плівка поліпропіленова двухосноорієнтована, прозора, не пориста, без підкладки та не поєднана подібним способом з іншими матеріалами, товщиною не більше 0,10мм, біоксально орієнтована. Використовується для пакування різної не харчової продукції: плівка тип JS30H1 шир.720-980-7944,60кг/нетто, товщ.0,030мм; плівка тип JS35H1 шир.760-800-1281,00кг/нетто, товщиною 0,035мм; плівка тип JS40H1 шир.760-960-14692,30кг/нетто, товщиною 0,040мм; плівка тип JS20H1 шир.650-1160-13506,80кг/нетто, товщиною 0,020мм; плівка тип JS25H1 шир.760-1200-9479,30кг/нетто, товщиною 0,025мм; плівка тип JS25H1 шир.1200-692,70кг/нетто, товщиною 0,025мм; загалом 47596,70кг/нетто. Виробник «JINDAL POLY FILMS LTD.» Країна виробництва - Індія; Торгова марка: «JINDAL POLY FILMS LTD.»

Митна вартість товару була задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору), в розмірі 96550,54 доларів США, що становить 2,03 доларів США за кг. На підтвердження митної вартості товару, позивачем до митного органу було надано для митного оформлення товару наступні документи: контракт №9001 від 01.06.2010; додаткову угоду № 1 до контракту № 9001 від 05.01.2011; додаткову угоду № 2 до контракту № 9001 від 05.01.2012; додаткову угоду № 3 до контракту № 9001 від 03.08.2012; специфікацію № 11 від 18.08.2012; специфікацію № 12 від 19.08.2012; комерційний інвойс № /12-13 від 18.08.2012; комерційний інвойс № /12-13 від 19.08.2012; коносамент ZIMUBOM0044785 від 28.08.2012; експертний висновок Київської торгово-промислової палати № Ц-711/1 від 21.09.2012; платіжні доручення № 106 від 10.08.2012; № 111 від 10.09.2012; експортну декларацію країни-експортера № 1373021 від 20.08.2012; експортну декларацію країни-експортера № 1371781 від 20.08.2012.

Київською регіональною митницею прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 100190000/2012/711736/2 від 24.09.2012, яким скориговано митну вартість вказаного товару до 104647,40 USD (2,20 USD/кг), за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 246 Митного кодексу України (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 МК.

За змістом частин 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 3, 5 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Встановлено, що на вимогу митного органу про витребування для підтвердження заявленої митної вартості позивачем надано наступні документи: платіжні доручення № 106 від 10.08.2012 та № 111 від 10.09.2012; прайс-лист виробника від 01.08.2012; видаткові накладні від 30.07.2012 № РН-0000172 та від 31.07.2012 № РН-0000176; податкові накладні від 30.07.2012 № 32, від 31.07.2012 № 36; звіт Української універсальної біржі з незалежної оцінки майна від 24.09.2012 Т 09/01; страхові поліси від 18.08.2012 та 19.08.2012.

Згідно зі статтею 59 МК України у разі, якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі, якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Згідно витягу з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України за період з 24.06.2012 по 24.09.2012, митне оформлення імпорту товару за кодом УКТЗЕД , зокрема ідентичного товару «плівки поліпропіленової двухосноорієнтованої, білої, непористої, без підкладки та не поєднаної подібним способом з іншими матеріалами, товщиною не більше 0,10 мм, біоксально орієнтованої», виробник «Jindal Poly Films LTD», (Індія), на умовах CIF, здійснювалось іншими імпортерами за митною вартістю від 2,25 доларів США за один кг.

Між тим, прайс-лист виробника товару, що був наданий митному органу, не містив посилання (артикули) деяких одиниць товару, що ввозилася позивачем на територію України, зокрема, плівки JS30Н1.

Копія митної декларації країни відправлення посилається на інвойс № 90573/12-13 від 19.08.2012 та № 90571/12-13 від 18.08.2012. Проте, до митного оформлення партії імпортованого товару позивачем було надано інвойс з відмітками прикордонної митниці № /12-132 від 19.08.2012 та №/12-13 від 18.08.2012.

Судами зазначено, що експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 21.09.2012 № Ц-711/1, на який посилається позивач, зроблено на основі наданих до митного оформлення документів, тобто, в даному висновку експерт посилається виключно на цінову політику виробника товару, а не на кон'юнктуру ринку в цілому, отже, експертом не досліджувався ринок експорту (імпорту) ідентичних (аналогічних) товарів.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України якщо здійснювалося страхування товару, то страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування є підтвердженням митної вартості товару.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли висновку про доведеність Київською регіональною митницею правомірності та обґрунтованості рішення про коригування митної вартості товарів № 100190000/2012/711736/2 від 24.09.2012, а відтак про необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд,

ухвалив:

Касаційну скаргу ТОВ «Флекс-Пак» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 лютого 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: