Справа № 2-а-10780/11
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2011-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2011 року

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Корха О. І.,

при секретарі Александровій Н. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківка у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

03 листопада 2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є інвалідом ІІІ групи, що встановлена внаслідок захворювання, яке повязане з впливом аварії на ЧАЕС. Крім того ст. 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(далі-Закон-796-XII) їй повинна виплачуватись щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, а відповідно до ст.54 згаданого Закону державна пенсія позивача не повинна бути нижче 6 мінімальних пенсій за віком. Всупереч положень статті 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Законом України Про державний бюджет на 2008 рікта про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 року положення статті Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю було обмежено. Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. 6-рп/2007 та 10-рп/2008 від 22.05.2008р. положення, що призупиняли дію статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Таким чином, відповідач був зобовязаний здійснювати виплату належну їй щомісячну додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком та державної пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за віком з 01.01.2011 року.

Позивач просить суд визнати дії та бездіяльність відповідача, щодо не виплати їй щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком незаконними. Зобовязати відповідача здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачену ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивідповідно в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком і забезпечити її виплату за період з 01 січня 2011 року.

В засідання сторони не зявились, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог 128 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання осіб які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду та просить суд визнати дії та бездіяльність відповідача, щодо не виплати їй щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком незаконними. Зобовязати відповідача здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачену ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивідповідно в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком і забезпечити її виплату за період з 01 січня 2011 року.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІІ групи, що встановлена внаслідок захворювання, яке повязане з впливом на ЧАЄС, та віднесено до першої категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до розпоряджень відповідача позивача з 01 лютого 1994 року по даний час перебуває на пенсії по інвалідності та отримував у вказаному періоді додаткову пенсію як інвалід ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи. При цьому позивач отримував державну та додаткову пенсію, як інвалід ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вище зазначені обставини справи не є спірними. Спірним у справі є питання правомірності нарахування та виплати позивачу з 01 січня 2011 року розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яку позивач отримує відповідно до Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№796-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, та в інших випадках передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№796-ХІІ (надалі спеціальний закон), оскільки відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з загальних засад приорітету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору суд приходить до висновку що при розрахунку державної та додаткової пенсії позивачу, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Отже на думку суду, за конституційними нормами, виходячи з приорітетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру державної та додаткової пенсії позивачці застосуванню підлягають ч1 ст. 50, ч.4 ст. 54, ст.67 Закону України №796, а не Постанови КМУ, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Розмір щомісячно додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до частини 1 статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII складає 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону №1058-УІ не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Окрім цього Законом України Про внесення змін до Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік N 3491-VI від 14 червня 2011 року установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( 796-12 ) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178 з наступними змінами), статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" ( 2195-15 ) (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".

З огляду на викладене, до набрання чинності нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, прийнятого на виконання вимог пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" ( 2857-17 ), застосуванню підлягають положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( 796-12 ), статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" ( 2195-15 ), статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ).

Враховуючи вищевказане на думку суду позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме підлягають задоволенню позовні вимоги позивач в частині визнання незаконними дій та бездіяльності Управління Пенсійного Фонду в Корюківському районі Чернігівської області щодо не виплати позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда ІІІ групи, в меншому розмірі ніж визначеному ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиза період з 03.05.2011 року по 22.07.2011 року. Також підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині щодо зобовязання управління пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області позивачу ОСОБА_1 провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда ІІІ групи, відповідно до ст.49, ч.1 ст.50 ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме - додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, за період з 03.05.2011 року по 22.07.2011 року, за виключенням виплаченої додаткової пенсій за вказаний період.

Так як позивач є потерпілою від ЧАЄС і звільняється від сплати державного мита, а позов задовольняється судом, відповідач також звільнений від сплати державного мита на підставі ст.. 4 Декрету Про державне мито, тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 49, 50, ч.3 ст. 67, ст. 71 Закону України Про статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік, ст.1,8,22,55 Конституції України, ст. ст. 17-19, 71 ,94 ,99, 100,161-164 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області про визнання дій та бездіяльності незаконними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність управління пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області, щодо не виплати позивачу ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда ІІІ групи, в меншому розмірі ніж визначеному ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 03.05.2011 року по 22.07.2011 року .

Зобовязати управління пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда ІІІ групи, відповідно до ст. 49, ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, за період з 03.05.2011 року по 22.07.2011 року, за виключенням виплаченої додаткової пенсій за вказаний період .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати державного мита, так як позивач є постраждалою від аварії на ЧАЕС, а відповідача відповідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне митота віднести дані витрати за рахунок держави.

Копію постанови направити сторонам для відома.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її складання в повному обсязі, особою, яка оскаржує постанову, за правилами встановленими ст.ст. 185 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя О. І. Корх