Справа № 808/8754/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року о 12 год. 26 хв.Справа № 808/8754/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2І.) до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач, ДПІ), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення №79-17 від 05.06.2015, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми Податкового кодексу України (далі ПК України), відповідно до яких зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Враховуючи те, що зміни до податкового законодавства щодо встановлення транспортного податку були внесені наприкінці 2014 року, позивач вважає, що контролюючий орган може застосовувати їх та здійснювати відповідні нарахування виключно починаючи з січня 2016 року. Звертає увагу, що орган місцевого самоврядування своїм рішенням визначив розмір транспортного податку у січні 2015 року, у звязку з чим згідно приписів пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України норми такого рішення можуть застосовуватись не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Також зазначає, що відповідно до приписів статті 58 Конституції України закон не має зворотної дії у часі, у звязку з чим обєктом оподаткування можуть бути виключно визначені підпунктом 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України транспортні засоби, які придбані та зареєстровані після 01.01.2015. Крім того, вказує на несвоєчасність направлення контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомленнярішення. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в поданих до суду письмових поясненнях проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що контролюючим органом з бази даних ДДАІ МВС України АІПС «Автомобіль» встановлено, що позивач є власником транспортного засобу, який є обєктом оподаткування транспортним податком, у звязку з чим відповідачем відповідно до приписів статті 267 ПК України визначеного податкове зобовязання з транспортного податку та направлено на адресу позивача відповідне податкове повідомлення-рішення. Зазначає, що відповідачем правомірно та своєчасно прийнято та направлено позивачу оскаржуване податкове повідомленнярішення, а тому відсутні підстави для його скасування. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представник відповідача не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Nissan Murano, державний номер НОМЕР_1, обєм двигуна 3498, рік випуску 2011, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

05 червня 2015 року ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя прийнято податкове повідомлення рішення №79-17, яким позивача зобовязано сплатити податкове зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн.

Позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав скарги на податкове повідомлення-рішення до Головного управління ДФС у Запорізькій області та Державної фіскальної служби України, за результатом розгляду яких податкове повідомлення рішення №79-17 від 05.06.2015 залишено без змін, а скарги без задоволення.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленнярішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що згідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Суд зазначає, що з 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 ПК України введено новий місцевий податок транспортний податок.

Відповідно пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно пп.267.3.1 п.267.3 ст.267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.267.4 ст.267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (пп.267.6.1, 267.6.2 п.267.1 ст.267 ПК України).

Підпунктом 267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України передбачено, що транспортний податок сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується представником позивача, ОСОБА_2 є власником легкового автомобіля Nissan Murano, державний номер НОМЕР_1, обєм двигуна 3498, рік випуску 2011, тобто автомобіль належний позивачу є об'єктом оподаткування транспортним податком, відповідно до приписів пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України.

Стосовно посилань представника позивача на те, що відповідно до приписів чинного законодавства положення статті 267 ПК України, з урахуванням приписів ст.12 та 4 ПК України, не можуть застосовуватись раніше 2016 року, суд зазначає таке.

Відповідно до пп.4.1.9 п.4.1. ст.4 ПК України податкове законодавство ґрунтується, крім іншого, на принципі стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28 грудня 2014 року, який набрав чинності з 01.01.2015, в частині викладення статі 267 в новій редакції не було змінено вид податку, його елементи або ставку, а запроваджено новий податок транспортний податок.

За змістом пп.10.1.1. п.10.1 ст.10 та пп.265.1.2 п.265.1 ст.265 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків та є складовою частиною податку на майно.

Відповідно до пп.12.3.1, пп.12.3.4, п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Рішення Запорізької міської ради № 8 «Про встановлення податку на майно (в частині транспортного податку)» прийнято 15.01.2015.

Разом з тим, відповідно до пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обовязковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

За таких обставин, враховуючи, що внесеними до ПК України змінами не вносились зміни до існуючих податків, а був встановлений новий податок, а також те, що мінімальний розмір транспортного податку станом на 01.01.2015 визначений нормами ПК України, суд вищезазначені твердження позивача не приймає.

Також, судом не приймаються посилання представника позивача на норми ч.1 ст.58 Конституції України, якою встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-7/99 від 09.02.1999, та зазначає, що цей принцип треба розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд звертає увагу, що жодних посилань на зворотну дію в часі норм ст.267 ПК України в новій редакції положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28 грудня 2014 року не містять. За змістом ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см незалежно від дати придбання.

З урахуванням набрання Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28 грудня 2014 року чинності з 01.01.2015, норми статті 267 ПК України мають застосовуватись саме з цього часу.

Щодо твердження позивача про несвоєчасність направлення податкового повідомленнярішення та розрахунку до податкового повідомленнярішення на його адресу, суд зазначає таке.

Під час розгляду справи судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомленнярішення направлено на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням з повідомлення про вручення 30.06.2015, 10.08.2015 повернуто до контролюючого органу з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання».

Суд зазначає, що відповідно до приписів пп.267.6.2 п.267.1 ст.267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

З аналізу даних норм суд приходить до висновку, що вручення податкового повідомлення-рішення повязується законодавцем з його направленням на адресу платника податків, та жодним чином не залежить від моменту отримання такого повідомлення-рішення платником.

Таким чином, суд зазначає, що при направленні податкового повідомленнярішення 30.06.2015 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача контролюючим органом дотримано приписів пп.267.6.2 п.267.1 ст.267 ПК України.

Крім того, неможливість отримання оскаржуваного податкового повідомленнярішення у строк до 01.07.2015 з урахуванням поштового перебігу не порушує законні права та інтереси позивача, оскільки обовязок за сплати визначеного податкового зобовязання з транспортного податку виникає у платника саме з моменту вручення податкового повідомленнярішення, а не з 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Посилання представника позивача на відсутність розрахунку до податкового повідомленнярішення, як на підставу для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не приймаються судом до уваги, оскільки не є обставиною, яка нівелює наявність обов'язку платника податку своєчасно та в повному обсязі сплачувати податки.

Щодо посилань позивача на те, що ним було сплачено даний вид податку у вигляді збору за першу реєстрацію транспортного засобу за правилами податкового законодавства, яке діяло на той час, суд зазначає таке.

Розділ VII ПК України у редакції, яка діяла на момент реєстрації автомобіля Nissan Murano, державний номер НОМЕР_1, обєм двигуна 3498, рік випуску 2011 (07.09.2011) визначав порядок нарахування та сплати збору за першу реєстрацію транспортного засобу.

Так, відповідно до ст.231 ПК України платниками збору визначались юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, що відповідно до статті 232 цього Кодексу є об'єктами оподаткування.

Статтею 237 ПК України було визначено, що збір сплачується фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів.

За змістом ст.239 ПК збір сплачувався за місцем реєстрації транспортних засобів за ставками, які діють на день сплати, відсутність доказів сплати збору була підставою для нездійснення першої реєстрації транспортного засобу.

Даний вид збору мав одноразовий характер та був повязаний з необхідністю здійснення першої реєстрації транспортного засобу.

Суд зазначає, що поняття «податок» та «збір» є різними за змістом, адже відповідно до приписів ст.6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В свою чергу, збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Відтак, ототожнення позивачем транспортного податку та збору за першу реєстрацію транспортного засобу є помилковим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення контролюючий орган діяв обґрунтовано, тобто з урахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, в межах наданих повноважень та у відповідності до приписів чинного законодавства, у звязку з чим підстави для визнання такого податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування відсутні, в позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко