Справа № 173/2204/15-а
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2016 року справа № 173/2204/15-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 року у справі № 173/2204/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області (далі УПФУ) про визнання протиправними дій УПФУ щодо переведення на пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по України, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, та середньої заробітної плати працівників, зайнятих з у галузях економіки України, в тому числі сільському господарстві, за 2007 рік (далі показник середньої заробітної плати); зобовязання відповідача призначити пенсію за віком з 06.10.2015 р. відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, тобто за 2012-2014 роки.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт вказує, що з 18.06.2002 р. вона отримувала пенсію за вислугу років, призначену за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У звязку з досягнення пенсійного віку 06.10.2015 р. позивачем подана заява про призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012-2014 роки. Вважає необґрунтованим висновок суду, що заява про призначення пенсії за віком є заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, цей висновок суперечить нормам Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та правовій позиції Верховного Суду України з цього питання.

Справа судом першої інстанції у відповідності до ст. 183-2 КАС України розглянута в порядку скороченого провадження, у звязку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років з 18.06.2002 р. відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 06.10.2015 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, у звязку з чим УПФУ переведено позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, при цьому застосовано положення ст. ст. 40, 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини щодо права позивача на пенсію за вислугу років та пенсію за віком врегульовані тими самими законодавчими актами, призначення пенсії за віком по суті є переведенням з одного виду пенсії на іншій, що не є підставою для нового призначення пенсії.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 18.06.2002 р. ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У звязку з досягнення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», 06.10.2015 р. позивачем подана до УПФУ заява про призначення пенсії за віком (а.с. 7).

Листом від 15.10.2015 р. № 6811/04/14 УПФУ повідомлено ОСОБА_1, що з 06.10.2015 р. її переведено на пенсію за віком, для розрахунку заробітку для обчислення пенсії застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 р. (а.с. 9-10).

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому частиною третьої статті 45 вищезгаданого Закону. Як зазначено в цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Із заяви позивача від 06.10.2015 р. вбачається, що позивач не надавала згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а навпаки наполягала на застосуванні цього показника за 2012-2014 роки (а.с. 8).

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), в той час як у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом (призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким пенсія за вислугу років не передбачена), тому положення частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин взагалі не підлягають застосуванню.

В даному випадку пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права саме на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 31.03.2015 р.

Сукупність вказаних обставин спростовує висновок суду першої інстанції та дає підстави для задоволення позову.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

У відповідності до ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають присудженню судові витрати за сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 року у справі № 173/2204/15-а задовольнити.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 року у справі № 173/2204/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 173/2204/15-а нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області з переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по України, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, та середньої заробітної плати працівників, зайнятих з у галузях економіки України, в тому числі сільському господарстві, за 2007 рік.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.10.2015 р. відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, тобто за 2012-2014 роки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2046 (дві тисячі сорок шість) грн. 24 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до ст. 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко