Справа № 804/9020/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/9020/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року

справа № 804/9020/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

ВСТАНОВИВ :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з’ясування усіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки позов про стягнення сум відшкодування за 2012 рік пред’явлений до суду у 2013 році, при цьому позивач знав про своє порушене право, оскільки такі суми у відповідності до п. 6.7 Інструкції повинні були сплачуватися відповідачем до 25 числа кожного місяця 2012 року.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись при цьому на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

Позивачем було надіслано відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п.п. «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2013 року, які були ним отримані вчасно (а.с.11).

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходить з наступного.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 № 64/8663, (далі - Інструкція № 21-1) передбачена чітка процедура відшкодувань фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що якщо працівникам призначено пенсію відповідно до п.п. «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, то фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах покриваються підприємствами, робота на якому дає право на пільгову пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача перед управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпродзержинська по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по списку №2 за 2012 рік становить 14 806,77 грн., що підтверджується відповідним розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. На час розгляду справи вище зазначена заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашена.

При цьому, правомірність здійснення розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 з 2013 року від 11.01.2013 року була предметом розгляду в адміністративній справі № 804/4100/13-а, за результатами розгляду якої судовими рішенням від 02.04.2013 року та 05.11.2014 року встановлено правомірність його здійснення (а.с.20-22; 28-32).

Враховуючи те, що предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача сум по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по списку №2 за 2012 рік у розмірі 14 806,77 грн. на підставі розрахунку від 11.01.2013 року, суд в межах розгляду цієї справи не має повноважень на надання правової оцінки такому розрахунку.

Щодо доводів відповідача в апеляційній скарзі на необхідність застосування до спірних відносин наслідків пропуску встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663) (далі Інструкція).

Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п.6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (п.6.4 Інструкції).

В свою чергу, як передбачено п.6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Враховуючи вищенаведені положення, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що передумовою для звернення до суду Пенсійного органу з позовом про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій є:

1. надсилання підприємству до 20-го січня поточного року розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

2. не внесення до Пенсійного фонду підприємством до 25-го числа суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій зазначену в повідомленні (розрахунку).

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що в межах розгляду цієї справи суд не надає правової оцінки розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 з 2013 року від 11.01.2013 року, зокрема і в частині законності здійснення нарахування позивачем заборгованості відповідачу за 2012 рік, оскільки це не є предметом спору у цій справі, при цьому правомірність здійснення такого розрахунку була предметом розгляду в адміністративній справі № 804/4100/13-а, за результатами розгляду якої судовими рішенням від 02.04.2013 року та 05.11.2014 року встановлено правомірність його здійснення.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко