Справа № 810/715/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2016 р. м.Київ К/800/26522/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,
секретар судового засідання - Ярош Д.В.,

за участю

представника позивача - Заліської І.В.,

представник відповідача не з»явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року

у справі №810/715/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»

до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України

про скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів щодо коригування митної вартості товарів від 20 серпня 2014 року №100250002/2014/000271/2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів від 28 серпня 2014 року №100250002/2014/000271/2 щодо коригування митної вартості товарів.

У задоволенні вимоги про скасування вказаного рішення - відмовлено.

Суд першої інстанції, задовільняючи позов частково, виходив з того, що орган доходів і зборів неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України задоволено.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року скасовано та ухвалено нову, якою у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» відмовлено повністю.

При скасуванні рішення суду першої інстанції та ухваленні нового, суд апеляційної інстанції вказав, що у митного органу були обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Також зазначено, що ТОВ «Фоззі-Фуд» не надало всіх додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, а тому Митницею обґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «Фоззі-Фуд» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року скасувати, постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року - залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у серпні 2014 року позивач здійснював ввезення на територію України товару (посуд столовий з кераміки торгової марки "Disney"), придбаного у компанії "Stor S.L." (Іспанія) на підставі контракту від 25.02.2014 року №007/14, рахунку-фактури (комерційного інвойсу) від 17.06.2014 року №1405109, митне оформлення яких здійснювалось через Київську міжрегіональну митницю Міндоходів.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивач подав до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів митну декларацію (МД) від 20 серпня 2014 року №100250002/2014/067602, в якій задекларував товар (посуд столовий з кераміки торгової марки "Disney"), заявив його вартість у загальній сумі 14359,42 USD, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD: 12,952576) становить 185991,47 грн., та визначив код товару згідно з УКТ ЗЕД.

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів (перелічених у графі 44 МД), що необхідний для розмитнення товару.

У наданих декларантом документах було виявлено розбіжності, а саме: умови оплати в інвойсі не співпадають з тими, що зазначені в контракті.

20 серпня 2014 року інспектор митного органу, який здійснював митні процедури, з метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованого товару витребував від декларанта додаткові документи, а саме: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов'язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листів) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Позивачем додатково було надано відповідачу комерційну пропозицію №01/04/14 від 01.04.2014 року, прайс-лист №10/03/14 від 10.03.2014 року, платіжне доручення №646 від 15.07.2014 року, виписку з бухгалтерської документації від 31.07.2014 року.

20 серпня 2014 року Київська міжрегіональна митниця Міндоходів прийняла рішення від 20 серпня 2014 року №100250002/2014/000271/2 щодо коригування митної вартості товарів, згідно з яким вартість задекларованого товару була визначена за резервним методом у сумі 20589,80 USD за 5348 одиниць (3,8500 USD за 1 одиницю).

Як вбачається з рішення, орган доходів і зборів зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, оскільки декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості; методи визначення митної вартості за ціною контракту не застосовуються у зв'язку з невиконанням позивачем вимог Митного кодексу України; методи визначення на основі віднімання або додавання вартості не застосовуються, оскільки відсутня інформація щодо ціни складових для визначення, тому був використаний резервний метод на основі наявної у митному органі інформації.

Митницею прийнято рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою від 20 серпня 2014 року №100250002/2014/00340.

21 серпня 2014 року позивач подав до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів нову митну декларацію №100250002/2014/067645, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом - 13870,95 грн.

У зв'язку з цим уповноваженою особою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг шляхом проставляння відповідного штампу на митній декларації від 21 серпня 2014 року №00250002/2014/067645.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частин 3, 6 статті 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За приписами частин 1, 2, 3 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі, якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судова колегія Вищого адміністративного суду України звертає увагу, що повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Такими підставами можуть бути наступні обставини:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, за змістом якої Митниця має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Скаржник касаційну скаргу обґрунтовує тим, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, товариство визначило його митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту), заявив цей показник у декларації митної вартості. До декларації додав документи, що її підтверджують згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. На думку скаржника, митний орган безпідставно витребував додаткові документи та вподальшому не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товару із застосуванням методу 2-ґ (резервний) та відмовив у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів. Товариство не погодилось з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товару, але з метою випуску задекларованого товару у вільний обіг подав до митного органу нову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу, сплатив митні платежі та перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів (гарантійне зобов'язання), обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишенням в силі постанови суду першої інстанції з огляду на наступне.

Розбіжності, на які вказала Митниця, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють позивача права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Крім того, митний орган витребовуючи додаткові документи не вказав конкретно, які саме документи необхідно надати товариству.

Відповідач у своєму запиті зазначив лише про необхідність надання документів відповідно до статті 53 Миного кодексу України. (а.с. 50).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав пакет документів необхідний для розмитнення товару, а саме: декларацію митної вартості від 20.08.2014 року №100250002/2014/067602 (код 1300); рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЗЕД від 13.08.2014 року №КТ-105-2014 (код 1503); картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (код 1602); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (код 1701); картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, згідно рішення про визначення коду товару від 14.08.2014 року (код 1703); міжнародну автомобільну накладну (СМR) (код 2730); коносамент (Bill of Lading) (код 2761); довідку про транспортні витрати від 25.07.2014 року №14-111.1 (код 3007); рахунок-фактуру (інвойс) від 17.06.2014 року №1405109 (код 3105); пакувальний лист (код 3141); страховий поліс від 02.07.2014 року №1885 (код 3530); контракт №007/14 від 25.02.2014 року між ТОВ "Фоззі-Фуд" та Stor S.L. (код 4100); договір на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 03.04.2014 року №UA00056156 (код 4301); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (код 5501); інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару (код 5503); інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (код 5504); резервну позицію (код 5511); сертифікат про походження товару загальної форми (код 7011); протокол випробувань №153П (код 9000).

Крім того, позивачем додатково було надано відповідачу комерційну пропозицію №01/04/14 від 01.04.2014 року, прайс-лист №10/03/14 від 10.03.2014 року, платіжне доручення №646 від 15.07.2014 року, виписку з бухгалтерської документації від 31.07.2014 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу України, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 23 квітня та 01 жовтня 2013 року, 15 квітня 2014 року, 30 червня 2015 року (справи №№ 21-85а13, 21-354а13, 21-29а14, 814/283/14).

З огляду на вищевикладене, товариство надало всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які не містять розбіжностей та піддаються обчисленню і підтверджують ціну товару.

Отже, висновки викладені у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року спростовуються доводами викладеними в касаційній скарзі та підтверджуються висновками викладеними в постанові Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року.

Відповідно до норм статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на наведене, судова колегія Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що апеляційним адміністративним судом скасоване вірне по суті рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі №810/715/15 - скасувати.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року у справі №810/715/15 - залишити в силі.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: