Справа № 2-а-121/10
Суддя: Риков М. І.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Великобурлуцький районний суд Харківської області
Справа № 2-а-121
ПОСТАНОВА

іменем України

„13" грудня 2010 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

при секретарі ДРИЛЬ Т.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Охтирського взводу ДПС старшого сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Охтирського взводу ДПС старшого сержанта міліції ОСОБА_2 0.0. про визнання неправомірною та скасування постанови серії ВМ1 № 002545 від 12.09.2010 року в справі про адміністративне правопорушення про накладення штрафу у сумі 340 грн. 00 коп.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно постанови від 12 вересня 2010 р. на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. за порушення нібито даною особою п.31.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.І ст.121 КУпАП. В постанові зазначено, що 12 вересня 2010 року о 19 год. 05 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «ЗИЛ-130 ГЯ», державний номер АХ 19-65 XX в м. Охтирка по вул. Фрунзе Сумської області, буксирував причіп «СЗАП-8352», державний номерний знак АХ 19-65 XX, на якому були встановлені на одній осі шини з різним малюнком протектора, чим порушив п. 31.4 ПДР України. В позовній заяві позивач вказує, що він дійсно керував транспортним засобом «ЗИЛ-130 ГЯ» в м. Охтирка, додержуючись правил дорожнього руху. Перед тим, як було зупинено його транспортний засіб, у нього відбувся прокол шини на причепі та він поміняв проколоте колесо на запаску, яка дійсно мала інший малюнок протектора, після чого їхав до найближчого СТО для ремонту шини. Дані його пояснення інспектор до уваги не взяв та протиправно притягнув до відповідальності. За наведених обставин вважає постанову незаконною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та прохав його задовольнити, обґрунтовував позовні вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач судом належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, судову повістку отримав Об грудня 2010 року (а.с.26), але в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заперечення, також надав заяву про розгляд справи без його участі (с.с18). Згідно п.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Суд ухвалив, справу вирішувати на підставі наявних у ній доказів, за відсутності відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи.

Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи (в тому числі оглянувши направлену до суду постанову з додатками до неї) , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 2 ч.І ст.18 КАС України (із змінами згідно Законом № 808-УІ від 25.12.2008 року) передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Зважаючи на складність у викладенні повного тексту постанови по справі, пов'язаного з потребую у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Згідно ч.2 ст.19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до п.З ч.І ст.288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАІ, ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адміністративного стягнення) має можливість звернутися з адміністративним

позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адміністративної відповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

В судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2010 року посадовою особою - інспектором Охтирського взводу ДПС ОСОБА_2 0.0. , який має спеціальне звання старший сержант міліції, винесена постанова серії ВМ1 № 045226, згідно до якої позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.І ст.121 КУпАП, в зв'язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. (а.с.32).

Згідно вказаної постанови, 12.09.2010 р. о 19 год. 05 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «ЗИЛ-130 ГЯ», державний номер АХ 19-65 XX в м. Охтирка по вул. Фрунзе Сумської області, буксирував причіп «СЗАП-8352», державний номерний знак АХ 19-65 XX, на якому встановлено на одній осі шини з різним малюнком протектора, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.І ст.121 КпАП України. Згідно даної постанови позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням порядку, передбаченого Законами України «Про міліцію», «Про дорожній рух», ПДР України, КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, Інструкції і питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, згідно ст.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно внести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У доданому до постанови протоколі про адміністративне правопорушення інспектором ДПС не зазначено, як було виявлене правопорушення, якими доказами підтверджується факт порушення позивачем ПДР України. Інспектор ДПС не прийняв до уваги заперечення позивача та його пояснення і виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення лише на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення, без посилання на будь-які докази. У протоколі містяться письмові пояснення ОСОБА_1: «поставив запаску, тому що лопнуло основне колесо».

Так, відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,

якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 31.4.5. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; ґ) на передню вісь транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) - діагональні.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, позовної заяви та пояснень позивача у судовому засіданні водій ОСОБА_1 стабільно пояснював, що дійсно на причепі було встановлено шини з різним малюнком протектора, однак одна із шин була встановлена із запаски, через те, що в дорозі відбувся її прокол та він поїхав до найближчої СТО для вулканізації шини.

Вказані обставини відповідачем не спростовано, хоча обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Пунктом 31.6 ПДР України встановлено заборону для подальшого руху транспортних засобів, у яких: а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю;

б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів; в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма;г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова винесена з порушенням вимог закону, без достатніх підстав, оскільки позивач ОСОБА_1 факт вчинення ним адміністративного правопорушення заперечує; як інспектору ДАІ так і в суді позивач пояснює, що одна із шин була встановлена із запаски, через те, що в дорозі відбувся її прокол та він вимушений був їхати до найближчої СТО для вулканізації шини оскільки він знаходився в іншій області та на вулиці вже був вечірній час; будь-яких доказів в підтвердження вини позивача у порушенні ним Правил дорожнього руху України відповідачем не надано, тому постанова від 12 вересня 2010 року серії ВМ1 № 002545 про накладення на позивача штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.121 КУпАП є незаконною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.6-11,71,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, районний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправною і скасувати постанову інспектора Охтирського взводу ДПС старшого сержанта міліції ОСОБА_2 від 12 вересня 2010 року серії ВМ1 № 002545 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.121 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено та підписано 14 грудня 2010 року.

Головуючий - Суддя Великобурлцького районного судуд

Харківської області: ОСОБА_3