Справа № 2-а-136/08/1519
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2010 р.Справа № 2-а-136/08/1519

Категорія: 2.7Головуючий в 1 інстанції: Демченко О.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Джабурія О.В.

суддів - Шляхтицького О.І.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення, мотивуючи свої вимоги тим, що при проходженні служби він забезпечувався продовольчим пайком або компенсацією замість нього на підставі ч. 2 ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України`в редакції Закону від 05.10.2000 року та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З 11.03.2000 р. на підставі Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів`від 17.02.2000 р., який призупинив дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», видача продовольчого пайка або грошова компенсація замість нього була призупинена, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за продовольче забезпечення у сумі 23 092 грн.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, про належне сповіщення відповідача свідчать розписки, якими він був повідомлений про дату та час слухання справи.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2008 року позов задоволений. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за продовольче забезпечення у розмірі 23 092 грн.

Військова частина НОМЕР_1 на вищезазначене судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій вказується, що постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2008 року винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегією суддів встановлено, що згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 позивач перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 . Як вибачається з довідки начальника відділу фінансового планування ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 11 березня 2000 року по 14 квітня 2008 року продовольчим пайком, що повинен видаватися згідно наказу Міністра оборони України від 02 грудня 1993 року № 283 та постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року № 316, не забезпечувався. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 січня 2008 року позивач забезпечений компенсацією за продовольчий пайок у розмірі 15462 грн. 30 коп. Однак, згідно розрахунку, сума компенсації складає 38554,72 грн., тому різниця, яка підлягає стягненню з відповідача складає 23092 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Вимоги ч.2 ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України`в редакції Закону від 05.10.2000 року та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», гарантують продовольче забезпечення особового складу Збройних Сил України. З 11.03.2000 р. на підставі Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів`від 17.02.2000 р., який призупинив дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», видача продовольчого пайка або грошова компенсація замість нього була призупинена.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів`від 17.02.2000 року суперечить ст. 2 Конституції України, за змістом якої ніхто не вправі обмежувати права і свободи людини і громадянина. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту існуючих прав і свобод. Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів`від 17.02.2000 р., призупиняє дію тільки ч. 2 с. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто не призупиняє дію прийнятого пізніше Закону України «Про Збройні Сили України», в ст. 16 якого ніякими іншими законами ніяких змін не внесено та його дія не призупинялась. Тому, п. 1 розділу 5 «Прикінцевих положень`Закону України «Про Збройні Сили України», ст. 16 набирає чинності з 01.01.2001 року.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи до уваги аналіз зазначених нормативно-правових актів України, представлених доказів і враховуючи факт невиплати позивачу компенсації за не отриманий продовольчий пайок та право позивача на отримання вказаної компенсації, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому позивач має право на стягнення з Військової частини НОМЕР_1 заборгованості за період з 11.03.2000 року по 14 квітня 2008 року у сумі 23092 гривні.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Крім того, судова колегія враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме, остаточне рішення по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (ЗАЯВА № 40450/04) від 15 жовтня 2009 року, яка має ти ж самі обставини, що й справжня справа. Згідно цього рішення, європейський суд констатував, що у справі заявника мало місце порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Поряд із цим Європейський суд зазначив, що порушення положень Конвенції у зв`язку із невиконанням або тривалим виконанням рішень національних судів, відповідальність за виконання яких несе держава, було констатоване Європейським судом у більш ніж 300 справах щодо України. З цього приводу Комітетом Міністрів Ради Європи 6 березня 2008 року та 8 червня 2009 року було прийнято проміжні резолюції, які стосувалися проблем невиконання або тривалого виконання рішень національних судів, а також відсутності ефективного засобу юридичного захисту від такого порушення. У вказаних резолюціях, зокрема, було наголошено, що невиконання рішень національних судів становить системну проблему в Україні та що наслідком невжиття всіх необхідних заходів, включаючи заходи для усунення причин, що призводять до порушення Конвенції.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2008 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 26.03.2010 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький