Справа № 816/4599/15
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 р.Справа № 816/4599/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Яковенка М.М.

Суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року по справі № 816/4599/15 за позовом ОСОБА_1 до Машівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Машівської районної державної адміністрації (далі-відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Машівської районної державної адміністрації Полтавської області від 27 липня 2015 року за № 216 «Про розірвання договору оренди землі із гр. ОСОБА_1.»

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Позивач не погодившись із судовим рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт наголошує на тому, що розпорядження Машівської РДА від 27 липня 2015 року № 216 "Про розірвання договору оренди землі з гр. ОСОБА_1." прийняте за відсутності правових підстав для розірвання договору, не може бути розірвано в односторонньому порядку та суперечить умовам договору оренди землі від 11 березня 2008 року, розпорядження прийнято не уповноваженою особо, а відтак підлягає скасуванню.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України. Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Неявка сторін в судове засідання, не є перешкодою для розгляду та вирішення справи за наявними у справі документами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 11 березня 2008 року між позивачем (орендар) та Машівською РДА (орендодавець) укладеного договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 52,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Андріївської сільської ради Машівського району Полтавської області.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі розпорядження голови Машівської РДА від 23 лютого 2015 року № 57 громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), зі складу не витребуваних земельних ділянок (паїв) виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,6423 га, з кадастровим номером НОМЕР_2. Право власності зазначених громадян на земельну ділянку отримано та посвідчено в установленому законом порядку, що підтверджується документально.

Як було встановлено судом першої інстанції, частина земельної ділянки 6,6423 га, що перебуває у власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є складовою земельної ділянки площею 52,49 га на території Андріївської сільської ради Машівського району, яка перебувала у користуванні позивача на підставі договору оренди землі від 11 березня 2008 року, зареєстрованого Машівським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держагенстві України" 19 березня 2008 року за № 02, та складалась з не витребуваних земельних часток (паїв).

Зазначені особи звертались до Машівської РДА із письмовою заявою про вжиття заходів щодо повернення їхньої земельної ділянки, яка перебуває в орендні іншої особи.

Розпорядженням Машівської РДА від 27 липня 2015 року № 216 договір оренди землі від 11 березня 2008 року, укладений з ОСОБА_1 розірвано у зв'язку з виділенням в натурі (на місцевості) земельної ділянки (паю) іншим фізичним особам.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка, є ділянкою яка отримана позивачем оренду не на підставі цивільно-правових угод, а в наслідок реалізації відповідачем своїх владних управлінських функцій. З огляду на наведене, вирішення питання щодо земельних відносин, з огляду на положення ст.17 ЗК України, ст.ст.6, 13, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» є складової компетенції та повноважень районної держадміністрації при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, що складає зміст публічно-правових відносин вирішення яких, згідно з п.1 ч.1 ст.3, статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів. З огляду на зазначене, спірне розпорядження прийняте в межах повноважень Машівської РДА.

Конституцією України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144).

Згідно пункту "ґ" частини першої статті 81 Земельного кодексу України, однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що з часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю (а з 2013 року - свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку), вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінюється предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється.

Як було встановлено, що частина орендованої позивачем земельної ділянки площею 6,6423 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, втратила статус не витребуваного паю та перейшла в приватну власність третіх осіб.

Правовою підставою для прийняття спірного розпорядження стала ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до змісту цієї норми, передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

Тобто, зазначеною правовою нормою чітко встановлено, що строк користування такою земельною ділянкою обмежений певною подією, а саме отриманням власниками відповідних правовстановлюючих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в порядку спадкування отримали (із виділенням в натурі (на місцевості)) право на земельну ділянку, зі складу не витребуваних земельних ділянок (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,6423 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, яку оформили належним чином, що підтверджується витягом з держреєстру речових прав на нерухоме майно.

Зважаючи на перехід у передбаченому законом порядку частини орендованої позивачем земельної ділянки у власність громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідач втратив право на розпорядження земельною ділянкою, яка перебувала в користуванні ОСОБА_1, що у свою чергу зумовило необхідність прийняття розпорядження про розірвання договору оренди землі з позивачем. Тобто, виходячи з встановлених обставин, існували усі правові підстави для прийняття спірного розпорядження.

Колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року по справі № 816/4599/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.