Справа № 824/2447/15-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 р. м. Чернівці cправа № 824/2447/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мандрик І.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" (далі - позивач або ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів") звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області, у якому просить (із врахуванням зміни предмету позову) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03.12.2015 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) в сумі 3453746,25 грн. з них за основним платежем 2762997,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 690749,25 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" за наслідками якої прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2015 р. Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення стало, на думку ДПІ, формування позивачем податкового кредиту за рахунок операцій, які не мали реального товарного характеру. Позивач вважає прийняте за наслідками перевірки податкове повідомлення-рішення не законним, так як господарські операції носили реальний характер, були належним чином оформлені первинними документами, у т.ч. податковими накладними та пов'язані з його господарською діяльністю.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив наступне.

Так, ДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів"з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. за результатами якої складено акт від 09.09.2015 р. № 798/24-12-22-08/002922818 . За наслідками перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2015 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 3453746,25 грн.

Відповідно до акту перевірки підставою для донарахування зазначених грошових зобовязань, стало безпідставне включення до складу податкового кредиту вартість товарів та послуг за рахунок господарських операцій з товариством з обмеженою відповідальністю Тепловогнезахист (далі ТОВ Тепловогнезахист), з товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім ТІМ-Ротис (далі ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис), з товариством з обмеженою відповідальністю Ротис ЛТД (далі ТОВ Ротис ЛТД), які фактично не проводились.

ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" вважає зазначенні висновки викладенні в акті перевірки не обґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, виходячи із наступного.

Так, відповідно до акту перевірки відповідач визначив в якості таких, що не здійснювались, частину господарських операцій позивача. Зокрема це господарські операції між ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" та ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД щодо придбання базальтового волокна, теплоізоляційних виробів та іншого товару. Внаслідок зазначеного ДПІ було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2015 р.

На думку представника позивача зазначені вище господарські операції не суперечать змісту діяльності ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" та були спрямовані на досягнення економічного ефекту (отримання прибутку), що призвело до змін в структурі активів позивача. Крім цього, дані господарські операції задокументовані необхідними первинними документами, які оформленні відповідно до вимог чинного законодавства України, що надавало право позивачу за рахунок цих операцій формувати податковий кредит з ПДВ.

Податковий кредит був сформований відповідно до положень ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., №2755-VI (далі -ПК України).

У зв'язку із зазначеним просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача суду пояснив наступне.

Так, позаплановою документальною ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" щодо повноти нарахування та сплати податку на прибуток та ПДВ за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. виявлені чисельні порушення, за результатами якої складено акт. За наслідками перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2015 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 3453746,25 грн.

Вважають зазначене податкове повідомлення-рішення законним виходячи із наступного.

Так, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 03.12.2015 р. , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 3469595,00 грн., стало нереальність господарських операцій ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" з ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД.

Зокрема, представник відповідача суду пояснив, що поставка товару, який ніби постачався ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" зазначеними вище контрагентами є складним процесом, який потребує наявності кваліфікованого персоналу, тобто продукція повинна проходити випробування за лінійними розмірами, густиною, вологістю, вмісту органічних речовин згідно з ДСТУ БВ 2.7-38 (ГОСТ 17177).

Крім цього представник відповідача зазначив, що приймання виробів повинна здійснювати служба технічного контролю підприємства-виробника, результати якого відображаються у документі про якість що супроводжує партію виробів.

Також для поставки товару від контрагентів, необхідно мати в наявності товарно-матеріальні цінності (матеріали, засоби, обладнання, наявність критих складських приміщень для зберігання), а також захист від зволоження, дотримання вимог до пакування і маркування, дотримання гарантійних термінів зберігання, що необхідні для виконання умов договорів.

Представник відповідача зазначив, що для здійснення господарської діяльності у сфері торгівлі теплоізоляційними виробами необхідні відповідні супроводжуючі документи-сертифікати та обовязкове супроводження документом про якість, в якому зазначений підприємство-виробник, а також інші відомості, серед яких знак відповідності для сертифікованих виробів, яких у позивача не було.

За таких обставин, вважає, що ДПІ при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб встановлений законом, у зв'язку із чим у задоволенні позову просить відмовити.

На уточнююче запитання суду чому ДПІ визнано безтоварними господарські операції щодо постачання позивачу його контрагентами - ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД товарів іншої групи, які не входять до переліку тих, які на думку ДПІ підлягають сертифікації (базальтове волокно), представник відповідача суду нічого не зміг пояснити, а лише вказав, що оскільки операції по постачанню базальтового волокна є безтоварними, то такими є і всі інші операції з цими контрагентами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, в період з 19.08.2015 р. по 02.09.2015 р. ДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" щодо повноти нарахування та сплати податку на прибуток та ПДВ за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р.

Перевіркою в діяльності ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" виявлені порушення вимог податкового законодавства, зокрема порушення вимог п.138.2, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139, п.198.1, п. 198.6 ст.198 ПК України.

Дані порушення задокументовані актом перевірки від 09.09.2015 р. № 798/24-12-22-08/00292818 про результати позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" щодо повноти нарахування та сплати податку на прибуток та ПДВ за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. (далі акт перевірки).

Зміст виявлених порушень полягав у тому, що позивачем формувався податковий кредит за рахунок операцій, які фактично не проводились.

У зв'язку із зазначеним ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2015 р. , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 3469595,00 грн., з них за основним платежем 2762997 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 690749,25 грн.

Дане рішення оскаржене до Головного управління ДФС у Чернівецькій області.

Внаслідок адміністративного оскарження рішенням Головного управління ДФС у Чернівецькій області за № 1705/10/24-13-10-01-08 від 25.11.2015 р. скасовано податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2015 р. в частині 12679 грн. податкового зобовязання з ПДВ та в частині 3169,75 грн. застосованої штрафної санкції, а в іншій частині залишено без змін.

10.12.2015 р. на адресу позивача надійшло податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 3453746,25 грн., з них за основним платежем 2762997 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 690749,25 грн.

Згідно акту перевірки підставою для донарахування ПДВ стало те, що ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" безпідставно включено до складу податкового кредиту вартість товарів та послуг за рахунок господарських операцій з ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД, які фактично не проводились.

Суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2015 р. є незаконним частково та підлягає скасуванню в частині безпідставно нарахованого грошового зобовязання. До зазначеного суд прийшов, виходячи із наступного.

Так, ДПІ у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є суб'єктом владних повноважень, який відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 21 ПК України визначені обов'язки посадових осіб контролюючих органів, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Посадові особи ДПІ при прийнятті рішень у т.ч. податкових повідомлень-рішень, зобов'язані виходити із наявності в діяльності платника податків об'єктивних порушень вимог податкового законодавства, які задокументовані актом перевірки.

Згідно Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 під актом документальної перевірки розуміють службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п.3,4,5 Порядку акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно положень ПК України, а також враховуючи принципи прийняття суб'єктом владних повноважень рішень, які викладенні у ч.3 ст.2 КАС України, не допускається прийняття рішень, у т.ч. податкових повідомлень-рішень на підставі припущень, які не підтверджуються відповідними доказами. У силу положень ч.2 ст.71 КАС України саме на ДПІ покладено обов'язок доказувати законність своїх рішень. При цьому під доказами в адміністративному судочинстві розуміють будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.69 КАС України). Припущення в розумінні КАС України не є доказами у справі.

Так, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту перевірки. Дослідженням змісту зазначеного акту перевірку суд прийшов до висновку, що він не відповідає вимогам Порядку в частині чіткого, об'єктивного відображення порушень податкового законодавства. Факти викладені у ньому не в повній мірі підтверджуються первинними документами, що у сукупності з іншими обставинами, призвело до винесення частково незаконного податкового повідомлення-рішення. До зазначеного суд дійшов виходячи із наступного.

Відповідно до акту перевірки та пояснень наданими суду представником відповідача, підставами для донарахування оспорюваним податковим повідомленням-рішенням грошових зобов'язань стали господарські операції, які на думку ДПІ, проведені з порушенням вимог податкового законодавства та не спрямовані на досягнення розумної та законної економічної мети. Зокрема це операції позивача з наступними субєктами господарювання: ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД по придбанню базальтового волокна, виробів із теплоізоляційних матеріалів та іншої групи товарів, перелік яких наведених у первинних документах, досліджених у судовому засіданні.

Крім цього, до структури донарахованого податкового зобовязання з ПДВ увійшла сума 240,00 грн., яка нарахована у звязку з не включенням до складу податкових зобовязань ПДВ по господарській операції ТОВ НВО Базальтове волокно щодо надання послуг оренди, що призвело до заниження ПДВ. Щодо донарахування зазначеної суми податкового зобовязання, представник позивача суду не надав будь-яких пояснень та не спростовував правомірність її донарахування.

Щодо господарських операцій по придбанню базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД (господарські операції досліджуються разом у зв'язку із їх пов'язаністю між собою).

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, пояснень представників сторін, не визнання ДПІ даних господарських операцій такими, що відбулось, призвело до коригування податкових зобов'язань ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" з ПДВ, про що зазначено вище.

Враховуючи зазначене та з метою встановлення правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд вважає за необхідним встановити правомірність діяльності ДПІ при здійсненні вищезазначених дій щодо податкового кредиту. При цьому суд зазначає, що суть порушень позивачем податкового законодавства зводиться до неправомірного включення сум ПДВ, сплачених у зв'язку із зазначеними витратами, до суми податкового кредиту з ПДВ, внаслідок чого занижене податкове зобов'язання з ПДВ. Тобто для вирішення спору необхідно встановити факти, що підтверджують правомірність або неправомірність включення витрат, понесених ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" у зв'язку із придбанням базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД до податкового кредиту. Крім цього, необхідно встановити реальність господарської операції по придбанню базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів позивачем.

Нормативно-правові акти, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, фактами, що підтверджують правомірність обчислення валових витрат, які застосовуються для визначення прибутку підприємства як об'єкта оподаткування, визначали наступні обставини.

Згідно положень ПК України невід'ємною ознакою правомірності віднесення підприємством будь-яких витрат, до складу податкового кредиту є зв'язок цих витрат з його господарською діяльністю.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

Аналіз наведених норм дає підстави для визначення таких обов'язкових ознак господарської діяльності, як: провадження такої діяльності суб'єктами господарювання; здійснення її у сфері суспільного виробництва; спрямованість на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Так, згідно матеріалів справи у т.ч. акту перевірки ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" є юридичною особою, яка перебуває на обліку у ДПІ з 07.10.1992 р. як платник податків. Згідно акту перевірки позивач знаходився на загальній системі оподаткування та є платником ПДВ. Позивач здійснює діяльність за КВЕД у т.ч. з виробництва та реалізації теплоізоляційних матеріалів (мати, картон, шнур, смуги, плити теплоізоляційні базальтові в асортименті та інші вироби з теплоізоляційних матеріалів). Тобто, з вищевикладеного слідує, що на момент виникнення спірних правовідносин ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" володіло належною податковою правосубєктністю, а саме було платником ПДВ, а також здійснювало господарську діяльність, в силу особливостей якої могло здійснювати операції з метою отримання прибутку у т.ч. по придбанню базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів та подальшого використання.

Щодо ПДВ, то за своєю економічною суттю він відноситься до непрямих податків, тобто його сума включається у вартість товарів (робіт, послуг), що поставляються продавцем. При постачанні товарів (робіт, послуг), що згідно із ст.185 ПК України є об'єктом оподаткування даним податком, фактично суму податку сплачує покупець товару (роботи, послуги), оскільки вона включена у вартість предмета поставки, однак, юридично обов'язок сплати ПДВ покладено на продавця таких товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, при цьому відповідно п.п.198.3 ст.198 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цій, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою п.193.1 ст.193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит є дата отримання податкової накладної або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів.

ПК України не ставить в залежність формування платником податку податкового кредиту від сплати податкових зобов'язань з ПДВ його контрагентами.

При цьому суд зазначає, що наявність у позивача належно оформлених документів, які відповідно до ПК України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, і сплата позивачем вартості товару з податком на додану вартість є обов'язковими, але не вичерпними підставами для висновку про правомірне декларування податкового кредиту. Для встановлення обґрунтованості декларування платником податку податкового кредиту суду необхідно встановити також наступні обставини: реальність здійснення господарських операцій, суми за якими віднесені до податкового кредиту; наявність у продавців товарів, робіт (послуг), які видавали податкові накладні, спеціальної податкової правосуб'єктності; віднесення до складу податкового кредиту лише сум, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27.10.2015 р. у справі № 21-1539а15.

Відповідно до матеріалів справи на момент здійснення господарських операцій із позивачем ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД були зареєстровані як юридичні особи, перебували на обліку у відповідних територіальних ДПІ, володіли спеціальною податковою правосуб'єктністю (були платником ПДВ), яка у т.ч. надавала право, за рахунок проведених операцій, формувати їх покупцям податковий кредит.

Зазначенні обставини не заперечуються представником відповідача.

Так, між ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" та контрагентами укладено договори (разом з додатковими угодами до них) по придбанню товарів, а саме: з ТОВ Тепловогнезахист №70-14 від 06.06.2014 р., з ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис №10 від 01.11.2013 р., з ТОВ Ротис ЛТД№ 37 від 28.05.2013 р. Дані договори за своїм змістом є ідентичні.

Згідно вищезазначених договорів поставки ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" придбало у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД базальтове волокно, вироби з теплоізоляційних мінеральних матеріалів та іншу групу товарів, перелік якої наведений у первинних документах, копії яких наявні у матеріалах справи.

Господарські операції по придбанню зазначеного вище товару документовані дослідженими у судовому засіданні видатковими накладними, податковими накладними та товарно-транспортними накладними.

Дослідженням змісту зазначених первинних документів встановлено, що в частині правильності їх оформлення вони відповідають положенням ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р., №996-ХІV (далі - Закон №996) та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 16.07.1999 року, №88.

При цьому, суд зазначає, що типова форма видаткової накладної нормативно не затверджена. По своїй природі видаткова накладна є основним документом (первинним), за допомогою якого здійснюється відпуск товарів зі складів підприємств. Відповідно до ст.1 Закону №996 під первинним документом розуміють документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Тобто, з викладеного слідує, що основним призначенням видаткової накладної є ідентифікація нею господарської операції і саме при наявності у ній даних, які дають можливість ідентифікувати господарську операція, така видаткова накладна у розумінні Закону №996 є первинним документом.

Аналітичним дослідженням змісту видаткових накладних, якими документувались господарські операції між позивачем та ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД встановлено, що вони надають можливість ідентифікувати господарські операції по товару, а тому в розумінні Закону №996 вони є первинними документами і судом приймаються як докази у цій справі.

Щодо податкових накладних, які оформленні на документування операцій з поставки позивачу товару від ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД то вони оформлені відповідно до вимог ст.201 ПК України. При цьому суд зазначає, що представники ДПІ у судовому засіданні визнали відповідність податкових накладних по формі вимогам чинного законодавства.

Крім цього, судом встановлено, що придбаний позивачем у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД товар відповідно до правил бухгалтерського обліку документально належним чином був оприбуткований, що підтверджується наявними у справі оборотно-сальдовими відомостями і відомостями по рахунку 631 розрахунки з вітчизняними постачальниками за 2014 р. Розрахунок по дослідженим господарським операціям здійснювався виключно у безготівковій формі.

Ретельним аналізом наявної у справі довідки про кількість придбаних та реалізованих товарів в 2014 році, а також первинних документів, якими документовані операції по придбанню ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД товару, оборотно-сальдових відомостей і відомостей по рахунку 631 розрахунки з вітчизняними постачальниками за 2014 р., встановлено, що при здійсненні зазначених вище господарських операцій позивач переслідував мету досягнення економічного ефекту (отримання прибутку), що призвело до змін в структурі його активів.

При цьому суд зазначає, що придбаний позивачем у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД товар був використаний у власній господарській діяльності, у тому числі шляхом використання у виробництві. Виготовлена продукція, а саме вироби з теплоізоляційних мінеральних матеріалів ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів", до складу якої входили як базальтове волокно так і фольга, були позивачем реалізовані її кінцевим споживачам.

Крім цього, дані господарські операції задокументовані необхідними первинними документами, які оформленні відповідно до вимог чинного законодавства України, що надавало право позивачу за рахунок цих операцій формувати податковий кредит з ПДВ та витрати.

Також, згідно пояснень представника ДПІ та відповідно до досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД відобразило у податковому обліку господарські операції з позивачем (додатки №5 до податкової декларації з податку на додану вартість розділ І «Податкові зобовязання»).

Таким чином, аналізуючи зазначене вище, слід прийти до висновку, що господарські операції між позивачем та ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД щодо придбання виробів із теплоізоляційних мінеральних матеріалів носили реальний характер, внесли зміни в структуру активів позивача та були спрямовані на отримання ним прибутку, а тому за їх рахунок позивач мав всі законні підстави формувати податковий кредит.

Щодо тверджень представника відповідача про відсутність товарно-транспортних накладних та довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей суд зазначає наступне.

Під час встановлення реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами слід мати на увазі наступне.

Документи та інші дані, що спростовують або підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Таким чином, відсутність документів, що підтверджують транспортування товару від контрагентів до позивача та зберігання товару не є підставою для висновку про фактичне не здійснення операцій з поставки товару за умови надання платником податків доказів фактичного отримання товару та використання його у господарській діяльності.

Оскільки законодавець не ставить в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) на формування бази оподаткування, а Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 р. не встановлюються правила податкового обліку валових витрат та податкового кредиту з ПДВ платників податків, а встановлюються права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). За їх порушення останні можуть бути притягнуті до відповідальності органами, що здійснюють контроль за дотриманням вимог законодавства про автомобільний транспорт у процесі виконання перевезень вантажів. Таким чином, розроблені Міністерством транспорту України Правила стосуються винятково порядку здійснення перевезень і не мають відношення до бухгалтерського та податкового обліку підприємств, які є відправниками товару й товароодержувачами, не можуть встановлювати правила ведення зазначених видів обліку. При цьому документи, обумовлені такими правилами, зокрема подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують придбання та реалізацію товарно-матеріальних цінностей та не відносяться до обов'язкових документів податкової звітності, передбаченої Податковим кодексом України.

Також суд зазначає, що дослідженням матеріалів справи встановлена часткова наявність товарно-транспортних накладних, якими документовані операції по постачанню позивачу товару, зазначеного вище, що спростовує позиції ДПІ про їх безумовну відсутність.

Щодо позиції відповідача, згідно якої у позивача відсутні сертифікати (посвідчення якості) на придбану продукцію суд зазначає наступне.

Так, в наказі Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 28 від 01.02.2005 р. Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні до переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні не входять товарно-матеріальні цінності, які придбавались ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів".

Крім цього, відповідно до ст.13 Про підтвердження відповідності № 2406-III від 17.05.2001 р.:

Виробник зобов'язаний зокрема:

- надавати постачальнику інформацію про сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція;

- надавати постачальнику інформацію про декларування відповідності, якщо це встановлено технічним регламентом на відповідний вид продукції, шляхом зазначення реєстраційних номерів декларації про відповідність у документах, згідно з якими передається відповідна продукція;

Постачальник зобов'язаний:

реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності та/або декларації про відповідність, якщо це встановлено технічним регламентом на відповідний вид продукції. Таким чином копій сертифікатів торговці мати не повинні.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Як встановлено судом вище, ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" на момент придбання базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів володіло належною податковою правосубєктністю, що надавала йому право на формування податкового кредиту з ПДВ за господарськими операціями, у звязку із придбанням зазначеного товару. При цьому суд зазначає, що придбання базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів відповідає основному виду діяльності ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів", що свідчить про наявність у позивача розумної економічної мети, яка полягає у отриманні вигоди від подальшого продажу цього товару.

Крім цього, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що в акті перевірки немає посилань на те, що установчі документи, свідоцтво про державну реєстрацію контрагентів ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД, були скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду на момент укладання чи виконання договору. Відповідачем також не надано суду доказів визнання недійсними правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами, а також визнання недійсними первинних бухгалтерських документів, що підтверджують їх виконання. Водночас, в матеріалах справи відсутні і відповідачем не надані суду будь-які докази наявності судових рішень, які б набрали законної сили, з приводу незаконних дій посадових осіб позивача та його контрагентів. Також на час проведення перевірки та розгляду даної справи відносно посадових осіб позивача та його контрагентів не було винесено вироку суду з питань ухилення від сплати або щодо фіктивного підприємництва.

Таким чином, суд вважає, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено реальність спірних господарських операцій, а тому позивачем правомірно сформовано податкові зобов'язання з ПДВ.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на висновки актів інших податкових інспекцій, які слугували підставою для висновків акту перевірки, у зв'язку з тим, що порушення контрагентом податкового законодавства не може впливати на правомірність формування позивача податкового кредиту, оскільки платник податку не повинен нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку.

За таких обставин така позиція відповідача є не обґрунтованою та спростовується повністю матеріалами справи.

Щодо позиції ДПІ згідно якої ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" придбавав у своїх контрагентів продукцію, аналогічну тій виробником якої він є, що свідчить про безтоварність операції, суд зазначає, що жодним нормативно-правовим документом не передбачено заборону на придбання товару, який є вільним в обігу, з метою його подальшого перепродажу. Вище дослідженими первинними документами встановлено, у досліджуваних господарських операціях позивач переслідував ділову мету, а саме отримання прибутку, при цьому реалізація цієї мети відбувалась відповідно до вимог чинного податкового законодавства України.

Також, вище судом встановлено, що до структури донарахованого податкового зобовязання з ПДВ увійшла сума 240,00 грн., яка нарахована у звязку з не включенням до складу податкових зобовязань ПДВ по господарській операції з ТОВ НВО Базальтове волокно .

Так, під час перевірки повивачем не надано посадовим особам ДПІ оформлених, направлених, відповідно підписаних ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" документів бухгалтерського обліку, зокрема: щомісячних актів приймання-передачі робіт (надання послуг) за січень - грудень 2014 р.

Також, зазначені господарські відносини з ТОВ НВО Базальтове волокно не відображено в регістрах бухгалтерського обліку за 2014 рік та не здійснено відповідне нарахування доходів та податкових зобовязань за січень-грудень 2014 р.

У звязку з зазначеним ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" занижено доходи від операцій оренди/лізингу за перевіряємий період на суму 1200, 00 грн.

Дане заниження інших доходів призвело до заниження податкового зобовязання з ПДВ на суму 240, 00 грн.

Дослідженням матеріалів справи, а саме акту перевірки встановлено, що зазначені порушення вимог податкового законодавства в діяльності ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" мали місце, у звязку із чим ДПІ правомірно донарахована, за наслідками їх розгляду, податкове зобовязання та застосовано відповідну штрафну санкцію у розмірі 120,00 грн. Представник позивача не надав суду доказів, які б підтверджували не правомірність дій ДПІ при донарахуванні цього грошового зобовязання, а тому в цій частині суд у задоволенні позову відмовляє.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно з ч.2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішення суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім цього, пп. 4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку, яка поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків податкового кредиту з ПДВ та валових витрат. При цьому з урахуванням норм ст.ст.61, 44 ПК України саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Позивач по справі частково обґрунтовано довів свої вимоги щодо скасування податкових повідомлень-рішень, а ДПІ не надала суду у повному обсязі докази, які б підтвердили її позицію.

Доказова база ДПІ ґрунтується в переважній більшості на припущеннях, що є неприпустимим в адміністративному судочинстві.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" до Державної податкової інспекції у місті Чернівцях Головного управління Міністерства доходів і зборів у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.12.2015 р. № - підлягає задоволенню частково, відповідно до мотивувальної частини цього рішення.

Із врахуванням того, що адміністративний позов задовольняється частково, суд керуючись положеннями ч.3 ст.94 КАС України присуджує позивачеві судовий збір відповідно до задоволених вимог, розмір якого складає 52038,73 грн.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст.158 - 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" до державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.12.2015 р. № у частині донарахування товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 3453386 (три мільйона чотириста пятдесят три тисячі триста вісімдесят шість ) грн. 25 коп., з них за основним платежем 2762757 (два мільйони сімсот шістдесят дві тисячі сімсот пятдесят сім ) грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 690629 (шістсот дев'яносто тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн. 25 коп.

У решті позовних вимог у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" () судові витрати у вигляді сплаченого платіжним дорученням №1732 від 09.12.2015 р. судового збору в розмірі 52038 (пятдесят дві тисячі тридцять вісім) грн.73 коп. (з урахуванням пропорційності задоволення позовних вимог).

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Анісімов

Постанова в повному обсязі складена 05 лютого 2016 р.