Справа № 826/83/15
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/83/15 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А
09 лютого 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Мацедонської В.Е.,
суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,
при секретарі Горяіновій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 січня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації замість належних йому за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості цих предметів за 2014 рік протиправною, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію замість належних йому норм забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості цих предметів за 2014 рік.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Свої вимоги апелянт обґрунтовує відсутністю у п.2 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» правових норм щодо виплати грошової компенсації.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у Збройних силах України згідно контракту від 20 лютого 2012 року та перебуває на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .
11 грудня 2014 року ОСОБА_1 надіслав на адресу відповідача заяву щодо виплати йому грошової компенсації замість належних йому за нормами забезпечення предметів речового майна за 2014 рік в розмірі вартості цих предметів, яка отримана військовою частиною НОМЕР_1 12 грудня 2014 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки відповідачем грошова компенсація ОСОБА_1 не виплачена, проте нарахована.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.2 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 3 п.67 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-VІ виключено п.2 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 25 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пп.3 п.67 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».
Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв`язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними, та є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, положення пп.3 п.67 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного Рішення, а тому п.2 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є чинним та підлягає застосуванню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444 затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, відповідно до п.20 якого офіцерам, прапорщикам і мічманам за їх бажанням дозволяється (з дати виникнення права на отримання речового майна) замість одних предметів речового майна, передбачених нормами забезпечення, видавати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або виплачувати за них грошову компенсацію. Дія цього пункту поширюється на військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після перших трьох років служби за умови подальшого продовження ними контракту.

З наявної в матеріалах справи копії платіжної відомості №326 від 30 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 нараховано грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 544,85 грн., проте позивачу її виплачено не було.

В силу вимог ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, доказів виплати ОСОБА_1 нарахованої грошової компенсації замість належних йому за нормами забезпечення предметів речового майна за 2014 відповідачем до суду не подано.

Посилання відповідача на лист т.в.о.начальника Тилу Збройних Сил України від 21 жовтня 2015 року судом не приймаються, оскільки вищезазначений лист стосується призупинення виплати грошової компенсації за неотримане речове майно до законодавчого врегулювання порядку її виплати у зв`язку з виплатою громадянам, які були звільнені з військової служби, натомість, позивач проходить військову службу за контрактом. Крім того, вищезазначений лист не змінює чинне законодавство, яке визначає обов`язок відповідача здійснити виплату грошової компенсації ОСОБА_1 , який перебуває на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

З огляду на наведені вище норми законодавства України, враховуючи невиплату позивачу нарахованої грошової компенсації за неотримане речове майно, наявності у позивача права на виплату грошової компенсації у відповідності до п.2 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати позивачу грошової компенсації замість належних йому за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості цих предметів за 2014 рік та необхідності зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 таку грошову компенсацію замість належних йому за нормами забезпечення предметів речового майна в розмірі вартості цих предметів за 2014 рік.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 січня 2015 року прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 11 лютого 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.