Справа № 2-а-4709/10
Суддя: Бойко В. Б.
Дата ухвалення: 2010-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4709/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2010 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі; головуючого - судді Бойко В.Б., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми про зобов'язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Однак відповідач у 2009 році сплачував вказану допомогу у розмірі меншому ніж гарантовано вказаним законом. Просить зобов'язати відповідача нарахувати на його користь недоплачене підвищення до пенсії за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі 1305 грн. 60 коп. і виплачувати її в подальшому в розмірі передбаченому Законом.

Від відповідача надійшли заперечення на позов, в яких він просить суд з задоволенні позову відмовити оскільки виплата соціальної допомоги здійснена відповідно до діючого у спірний період законодавства. Також, відповідач наполягає на відмові в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, визначеного ст. 99 КАС України.

Від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності в звязку з чим розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, що відповідає положенням ч. З ст. 122 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач відповідно до ст.ст. 1, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має право на підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2009 році відповідач нараховував і сплачував позивачу спірне підвищення у розмірі 49,80 грн. визначаючи 10% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Вказаний розмір визначений відповідачем відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Розмір прожиткового мінімуму визначався відповідно до ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Разом з цим рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З розділу З Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про знесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, як: виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними.

Таким чином, на підставі приписів ч.2 ст.152 Конституції України відповідач з 22.05.2008 року повинний діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу підвищення пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу слід нарахувати підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що становить 149,40грн.(498х30%) на місяць у період з 01.01.2009 року по 30.10.2009 року, 171,90 грн. (573 грн. х 30%) на місяць у період з 01.11.2009 року по 31.12.2009 року.

Тому позов слід задовольнити у визначений вище частині, а у іншій відмовити за необґрунтованістю.

З огляду на викладене доводи відповідача також є необґрунтованими.

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, суд зважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача, по невиконанню приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії.

Відповідно до положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто захист порушених прав. Між тим зобовязання відповідача на майбутнє викликане суто припущенням позивача про можливе порушення відповідачем його прав у майбутньому. Тому ця вимога не підлягає задоволенню, а зобовязання відповідача усунути порушення слід обмежити спірним періодом 2009 року.

Керуючись ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 1, З, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року, ст. ст. 7-9, 11,69-71, 159, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з врахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня її складання в повному обсягу заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга і подається у десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсягу.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.Б.Бойко