Справа № 757/37601/14-а
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА
Іменем України

11 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Василенка Я.М., Степанюка А.Г., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на Постанову Печерського районного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Главою 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження окремих категорій адміністративних справ. Зокрема, частиною першою ст.1832, Кодексу адміністративного судочинства України, яка є імперативною нормою встановлюється перелік адміністративних справ щодо яких обов`язково застосовується скорочене провадження. Проте, частиною другою цієї статті, передбачається можливість розгляду в скороченому провадженні за умови, що вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов`язків третіх осіб. Тобто, лише у випадку залучення до участі у справі третіх осіб адміністративна справа не може бути розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо яких застосовується скорочене провадження, можуть бути розглянуті не у скороченому провадженні у випадку, передбаченому частиною четвертою ст. 1832 цього Кодексу з обов`язковим постановленням відповідної ухвали.

При відкритті провадження в адміністративних справах за позовними вимогами, зазначеними у частині першій ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої інстанції мають зазначати, що саме скорочене провадження відкривається в адміністративній справі, а постанови суду першої інстанції за результатом розгляду таких справ мають містити виключно відомості, зазначені у частині шостої цієї статті.

Проте, порушення судом першої інстанції особливості провадження справи, а саме розгляд її не у скороченому провадженні, не є перешкодою для апеляційного її розгляду в порядку письмового провадження, в зв`язку з чим і оскарження постанови суду першої інстанції здійснюється в порядку, передбаченому частинами восьмою-десятою ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року позовну заяву задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно з частиною першою ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Постанову суду першої інстанції оскаржено одним з Відповідачів - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, у зв`язку з чим зазначене судове рішення переглядається в апеляційному порядку лише в частині задоволення адміністративного позову саме щодо нього.

Наказом Відповідача - Міністерства внутрішніх справ України «По особовому складу» від 16 квітня 2014 року №637 о/с, копія витягу якого наявна в матеріалах справи (а.с.8), згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «б» (через хворобу), полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника вибухотехнічної лабораторії начальника відділу вибухотехнічної та пожежотехнічної експертизи Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, і з 17 квітня 2014 року, установивши щомісячну премію за квітень 2014 року в розмірі 1682,81 грн., вирішено виплатити грошову компенсацію за невикористані 10 діб чергової відпустки за 2014 рік; зазначено, що вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні складає 22 роки 07 місяців 02 дні, у пільговому обчисленні та для призначення пенсії 28 років 02 місяці 04 дні.

17 квітня 2014 року Позивача виключено зі списків військової частини відповідним Наказом.

Відповідачем - Міністерством внутрішніх справ України направлено до Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Подання про призначення пенсії від 05 травня 2014 року №2057, копія якого також наявна в матеріалах справи (а.с.9), щодо призначення Позивачу пенсії за вислугу років, в якому зазначено, що вислуга років станом на 17 квітня 2014 року для призначення пенсії складає 22 роки 07 місяців 02 дні.

Відповідно до частини другої ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Судом першої інстанції питання щодо визнання причин пропуску строків звернення до адміністративного суду поважними не розглядалось.

А як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, підстави для визнання причин пропуску строку звернення Позивача до адміністративного суду поважними відсутні.

Позивач наполягає на перерахунку та виплаті йому пенсії з 18 квітня 2014 року, адміністративний позов ним подано 16 грудня 2014 року, тобто із частковим пропущенням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку, у зв`язку з чим адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 18 квітня 2014 року по 16 червня 2014 року підлягає залишенню без розгляду.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується Сторонами, що Позивач перебуває на обліку Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та з 18 квітня 2014 року отримує пенсію за вислугу років.

Як вбачається з Протоколу Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за пенсійною справою Позивача, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.24), Позивачу нараховано пенсію за вислугу років з розрахунку 22 календарних днів у розмірі 56% грошового забезпечення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за 3135/13402 (надалі - Порядок), регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян".

Згідно з п. 1 Порядку, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

А відповідно до п. 23 Порядку, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог про зобов`язання Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії Позивачу з 17 червня 2014 року з урахуванням у пільговому обчисленні вислуги років за період з 12 лютого 2003 року по 17 квітня 2014 року.

Щодо адміністративного позову в частині позовних вимог про зобов`язання Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати Позивачу недоотримані грошові кошти в сумі 9350,00 грн., колегією суддів встановлено наступне.

В адміністративному позові Позивачем наведено власний розрахунок недоотриманої пенсії у сумі 9350,00 грн. за період з 18.04.2011 року по 30.11.2014 року з урахуванням у пільговому обчисленні вислуги років за період з 12 лютого 2003 року по 17 квітня 2014 року, проте колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині, оскільки зазначена позовна вимога є такою, що дублює попередню щодо зобов`язання Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії Позивачу, у тому числі і недоотриманої її частини.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції в частині, яку переглянуто в апеляційному порядку, неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, тому Постанова Печерського районного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року в частині задоволення адміністративного позову щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві скасовується та ухвалюється в цій частині нова Постанова, якою адміністративний позов щодо позовних вимог за період з 18 квітня 2014 року по 16 червня 2014 року залишається без розгляду, в іншій частині - задовольняється частково.

Відповідно до частини десятої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 100, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, Постанову Печерського районного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року в частині задоволення адміністративного позову щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві скасувати та прийняти в цій частині нову Постанову, якою адміністративний позов щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 17 червня 2014 року з урахуванням у пільговому обчисленні вислуги років за період з 12 лютого 2003 року по 17 квітня 2014 року.

Адміністративний позов щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за період з 18 квітня 2014 року по 16 червня 2014 року залишити без розгляду.

В іншій частині адміністративного позову щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.