Справа № 815/7153/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7153/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК, за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ІМЕКСБАНК включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника ОСОБА_1 за договором №20045299 від 24.07.2014 року із сумою виплати 455000,00 грн. без врахування відповідних відсотків,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК, за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ІМЕКСБАНК включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника ОСОБА_1 за договором №20045299 від 24.07.2014 року із сумою виплати 455000,00 грн. без врахування відповідних відсотків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є вкладником ПАТ «ІМЕКСБАНК» з 2003 року. 24.07.2014 року ОСОБА_1 та ПАТ ІМЕКСБАНК уклали договір №20045299 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року вклад «_»Постійний клієнт» 13міс._» (вид вкладу «_IND13м25%*») з процентною ставкою 25% річних строком на 397 днів, з сумою вкладу 455000,00 грн. (чотириста пятдесят пять тисяч грн.00 коп.) та з правом поповнення рахунку протягом усього строку, дата повернення вкладу 25.08.2015 року. Однак, 26.01.2015 року Правління НБУ прийняло постанову №50 ««Про віднесення ПАТ ІМЕКСБАНК до категорії неплатоспроможних». На виконання зазначеної постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 26.01.2015 року №16, згідно з яким з 27.01.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію ОСОБА_2. Позивач зверталась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ ІМЕКСБАНК з проханням включити її до реєстру вкладників. Проте листом від 26.06.2015 року відповідач їй відмовив на підставі п.7 ч.4 ст.26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, на думку позивача ОСОБА_1, незважаючи на те, що вона є вкладником ПАТ ІМЕКСБАНК її безпідставно не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, в свою чергу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не включив ОСОБА_1, як вкладника до Загального реєстру вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вважаючи незаконними дії відповідача щодо не включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки вони суперечать вимогам Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та порушують право на отримання гарантованої суми вкладу, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з наведених у адміністративному позові підстав.

Представник відповідача та представник третьої особи були сповіщені належним чином про день, час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявилися, ніяких клопотань від них не надходило, суд за власною ініціативою виніс на обговорення питання про розгляд справи в письмовому провадженні, представник позивача не заперечував, а тому згідно ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України судом прийнято рішення розглянути справу в порядку письмового провадження 11.02.2016 року за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступні факти та обставини:

24.07.2014 року ОСОБА_1 та ПАТ ІМЕКСБАНК уклали договір №20045299 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року вклад «_»Постійний клієнт» 13міс._» (вид вкладу «_IND13м25%*») з процентною ставкою 25% річних строком на 397 днів, з сумою вкладу 455000,00 грн. (чотириста пятдесят пять тисяч грн.00 коп.) та з правом поповнення рахунку протягом усього строку, дата повернення вкладу 25.08.2015 року (а.с.11).

26.01.2015 року Правління НБУ прийняло постанову №50 ««Про віднесення ПАТ ІМЕКСБАНК до категорії неплатоспроможних». Водночас, на виконання зазначеної постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 26.01.2015 року №16, згідно з яким з 27.01.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію ОСОБА_2.

Тимчасову адміністрацію ПАТ ІМЕКСБАНК запроваджено строком на три місяці з 27.01.2015 року по 26.04.2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 84 від 23.04.2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в АТ ІМЕКСБАНК та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 26.05.2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 року № 330 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ ІМЕКСБАНК, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 року №105 Про початок процедури ліквідації АТ ІМЕКСБАНК та призначення уповноваженою особою на ліквідацію банку ОСОБА_2 строком на один рік з 27.05.2015 року по 26.05.2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 19.10.2015 року №189 відкликано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ІМЕКСБАНК» ОСОБА_2 з 20.10.2015 року, а також призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК» ОСОБА_3 з 20.10.2015 року.

Листом від 09.06.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» з проханням включити її в реєстр для виплати вкладу за договором №20045299. Однак, листом від 26.06.2015 року за вих..№3055 у задоволенні її заяви відповідач відмовив на підставі пункту 7 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Підставою для відмови послугував висновок про розміщення ОСОБА_1 коштів за договором №20045299 на індивідуальних умовах.

Не погоджуючись з рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК», 10.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням переглянути рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК», включити її в Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та в реєстр вкладників для здійснення виплат за договором №20045299 про приєднання до Публічного договору №1 від 24.07.2014 року. Однак, ніякого рішення за даним зверненням виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято не було та було запропоновано позивачу з даного питання звернутись безпосередньо до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК».

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 року №4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

При цьому, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини 4 статті 26 цього Закону.

Згідно п.7 ч.4 ст.26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку.

У статті 52 Закону України Про банки і банківську діяльність йдеться про повязаних з банком осіб. Зокрема, в ч.1 ст.52 вказаного Закону наводиться перелік осіб, які є повязаними з банком. Так, для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Згідно ч.ч.5,6 ст.52 вказаного Закону, угоди, що здійснюються з пов'язаними з банком особами, не можуть передбачати умови, що не є поточними ринковими умовами. Угоди, укладені банком із пов'язаними з банком особами на умовах, що не є поточними ринковими умовами, визнаються недійсними з моменту їх укладення.

Пунктом 7 ч.7 ст.52 Закону України Про банки і банківську діяльність, встановлено, що поточними ринковими умовами не вважаються, зокрема, нарахування відсотків за вкладами (депозитами), залученими банком від пов'язаних із банком осіб, які є більшими, ніж звичайні.

Наведений п.7 ч.7 ст.52 Закону є єдиною нормою у статті 52 цього Закону, який стосується банківських вкладів (депозитів). При цьому, дана норма, як і вся стаття 52 Закону в цілому, стосується відносин з повязаними з банком особами.

Судом встановлено, що позивач не є повязаною з ПАТ ІМЕКСБАНК особою. Жодних доказів протилежного відповідач не надав.

Тобто, обмеження щодо відшкодування Фондом коштів за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України Про банки і банківську діяльність, або мають інші фінансові привілеї від банку, яке встановлене п.7 ч.4 ст.26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб не поширюється на позивача, оскільки останній не є повязаною з ПАТ ІМЕКСБАНК особою.

Крім того, судом встановлено, що договір позивача з ПАТ ІМЕКСБАНК від 24.07.2014 року №20045299 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року не є договором, укладеним на індивідуальній основі (а.с.11).

Зазначений договір, що укладений між позивачем та ПАТ ІМЕКСБАНК 24.07.2014 року, про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року, за своїм змістом є ідентичним договору №20044785 від 02.06.2014 року (а.с.13). Оскільки дані договори мають таку ж саму процентну ставку (25% річних), укладені на такий самий строк (396 днів та 397 днів), передбачають право поповнення рахунку протягом усього строку дії договору. Їх відмінність полягає лише в сумі вкладу.

Так, після проведення порівняльного аналізу змісту зазначених договорів, суд дійшов висновку, що умови договору 24.07.2014 року №20045299 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року не мають ознак індивідуальності.

Під час вивчення письмових доказів суд приходить до висновку, що не знайшли свого підтвердження доводи відповідача, що позивач при укладенні договору від 24.07.2014 року №20045299 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року був обізнаний про наслідки розміщення коштів на індивідуальних умовах, оскільки за наявності договору від 02.06.2014 року №20044785 з правом поповнення рахунку позивач станом на день укладання договору від 24.07.2014 року не потребував від банку будь-яких індивідуальних умов та за наданням таких умов не звертався.

Крім того, відповідач не довів суду, що станом на 24.07.2014 року поточна ринкова ставка за депозитними договорами на строк 397 днів була меншою, ніж 25% річних.

Зі змісту заяви-підтвердження від 24.07.2014 року вбачається лише те, що ОСОБА_1 ознайомлена зі змістом частини 4 ст.26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб щодо коштів, на які гарантії Фонду не поширюються. При цьому, жодного посилання на нібито наявність таких умов у договорі від 24.07.2014 року № 20045299 позивача не поінформовано, зміст вказаної норми закону у заяві не наведений.

Таким чином, протокол № 23072014 засідання Комітету з управління активами та пасивами ПАТ ІМЕКСБАНК від 23.07.2014 року не доводить тверджень відповідача та водночас свідчить про створення перешкод у відшкодуванні вкладникам банку коштів за вкладами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що договір від 24.07.2014 року №20045299 про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року укладений між позивачем та ПАТ ІМЕКСБАНК на поточних ринкових умовах і не є індивідуальним.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. То суд вважає, що позовні вимоги належать до задоволення у повному обсязі, тому що твердження відповідача та третьої особи, якими вони обґрунтовували свої заперечення не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду справи.

Крім того, з метою своєчасного поновлення порушеного права позивача та захисту його права на суд, яке встановлене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд дійшов висновку про зобовязання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення.

Адже відповідно до частини 1 статті 267 КАС України: Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Також Європейський Суд з прав людини в своїй практиці зазначає, що право на суд, захищене статтею 6 , було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла , щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій з сторін ( див. рішення у справі ОСОБА_4 проти України (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) №40450/04 від 15.10.2009 року п.51).

Враховуючи викладене, суд вважає що адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК, за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ІМЕКСБАНК включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника ОСОБА_1 за Договором №20045299 від 24.07.2014 року без врахування відповідних відсотків є обґрунтованим та підлягає задоволенню згідно положень ч.2 ст.162 КАС України.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги саме в такій редакції, адже граничний розмір суми відшкодування по вкладах, який встановлюється на день фактичного відшкодування коштів компетентним органом, в звязку із чим, суд не може визначити суму відшкодування у своєму рішення, як про це просив позивач.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ІМЕКСБАНК включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1.

3. Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ІМЕКСБАНК подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №20045299 від 24.07.2014 року без врахування відповідних відсотків.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.