Справа № 806/135/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Житомир справа № 806/135/16

категорія 12.3

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов"язати ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області зарахувати до вислуги років у пільговому обчисленні період проходження служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого відселення, передбачених пунктами 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяця. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в період з 03.09.2011 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справи України, зокрема в Лугинському РВ УМВС України в Житомирській області. Наказом начальника УМВС України в Житомирській області №329 о/о від 06.11.2015 року його було звільнено. Проте, до пільгової вислуги років позивачу не було зараховано період проходження служби в зонах гарантованого добровільного відселення. Станом на 06.11.2015 року вислуга років склала 15 років 4 місяці 1 день. З метою врахування часу проходження служби у зоні гарантованого відселення у пільговому обчисленні він звертався до відповідача з листом від 10.12.2015 року, на який отримав відмову, викладену в листі № В-45/105/05/12-2015 від 17.12.2015 року. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки право на зарахування до вислуги років в пільговому обчисленні періоду служби у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого відселення чітко визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393. Тому, посилання відповідача на відсутність наказу МВС України, яким би затверджувався перелік підрозділів, що підпадають під дію вказаної Постанови не може звужувати обсягу наданого йому права або скасовувати таке право обчислення вислуги років.

Позивач до суду прибув, згідно поданої заяви просить справу розглядати в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду прибув, позовні вимоги не визнав, просить справу розглядати в порядку письмового провадження. Подав до суду письмові заперечення, яких зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій, грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" законодавець чітко визначив умови зарахування на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме згідно з переліком, визначеним у постанові затвердженого МВС підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ, який на сьогоднішній день не існує. Крім того, позивач проходив службу в Лугинському РВ УМВС України в Житомирській області, однак зазначений підрозділ під дію постанови КМУ від 17.07.1992 року №393 не підпадає. Таким чином, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 03.09.2001 року по 06.11.2015 року, з яких в Лугинському РВ УМВС України в Житомирській області, який розташований на території зони гарантованого (добровільного) відселення внаслідок Чорнобильської катастрофи, на посадах середнього начальницького складу з 31.01.2002 року по 06.11.2015 року (а.с.19).

Наказом начальника УМВС України у Житомирській області №329 о/с від 06.11.2015 року на підставі п.64 "Г" (скорочення штатів) "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" капітана міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Лугинського районного відділу УМВС України в Житомирській області звільнено.

З наказу вбачається, що на день звільнення календарна вислуга років позивача складає 15 років 4 місяці 1 день. (а.с. 10)

10 грудня 2015 року позивач звернувся до УМВС України в Житомирській області з листом щодо зарахування йому вислуги років у пільговому обчисленні періоду проходження служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого відселення, передбачених пунктами 2 і 3 ст.2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяця.

ОСОБА_2 МВС України в Житомирській області від 17.12.2015 року № В-45/10505/12-2015 позивачу було відмовлено. (а.с. 11-12)

Таку відмову відповідач мотивував тим, що відповідно до Постанови КМУ від 17.07.1992 року №393 вислуга років зараховується на пільгових умовах згідно з переліками підрозділів та установ, затверджених Міністерством внутрішніх справ. Оскільки жодного наказу МВС, яким затверджувався б такий перелік підрозділів, що підпадають під дію зазначеної Постанови немає, тому відсутні підстави для зарахування до вислуги років в пільговому обчисленні часу проходження служби у зоні гарантованого відселення.

Суд вважає таку відмову відповідача протиправною, виходячи з наступного.

Підпунктом "в" пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" ( у редакції постанови відповідно до змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України №747 від 19.09.1993 року) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї Постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця періоду служби у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених в пунктами 2 і 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у відповідній редакції) згідно з переліками військових частин, підрозділів та установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Центральним управлінням служби безпеки, Головним управлінням командуючого Національною гвардією, Державним комітетом у справах охорони державного кордону України, ОСОБА_2 державної охорони.

Згідно додатку 1 до наказу Міністерства внутрішніх справ України №748 від 22.11.1993 року затверджено перелік населених пунктів віднесених до зон безумовного (обов"язкового) та гарантованого добровільного відселення згідно з Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року №106, розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 року №17-Р, на території яких виконання службових обов"язків зараховується до строку вислуги років для призначення пенсій особовому складу органів внутрішніх справ, військ внутрішньої та конвойної охорони в пільговому обчисленні-один місяць за півтора місяця. Зокрема, до вказаного переліку входить смт.Лугини , де проходив службу позивач.

Згідно ст. 18 Закону України "Про міліцію" встановлено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби основним складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року, визначено порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права та обов'язки.

Особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викладено інтересам служби і обумовлено наказами прямих начальників.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу з 31.01.2002 року по 06.11.2015 року в Лугинському РВ УМВС України в Житомирській області, який розташовано в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с. 8,19).

Суд вважає, що оскільки Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" № 393 від 17.07.1992 року визначено зарахування служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених в пунктами 2 і 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку один місяць за півтора і цей порядок діє, то у відповідача не було правових підстав для відмови в зарахуванні позивачу вислуги років в пільговому обчисленні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку військових частин, підрозділів та установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Центральним управлінням служби безпеки України, ОСОБА_2 державної охорони не давало йому права для відмови позивачу в зарахуванні вислуги років в пільговому обчисленні. Суд вважає, що надання Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року Міністерству внутрішніх справ України повноважень визначення переліку підрозділів та установ для реалізації вже наданого права не означає, що МВС України визначаючи такі підрозділи та установи може звужувати обсяг наданого позивачу права, або скасовувати чи призупиняти таке право.

За таких обставин суд вважає, що дії відповідача щодо не зарахування позивачу вислуги років в пільговому обчисленні є неправомірними.

Зважаючи на те, що факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження, однак на думку суду позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, про зобовязання відповідача вчинити певні дії, стягнення з відповідача коштів тощо. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Отже, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов"язати відповідача внести зміни до наказу №329 о/с від 06.11.2015 року, зарахувавши ОСОБА_1 до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в зоні гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця з 31.01.2002 року по 06.11.2015 рік.

Керуючись ст.ст. 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України ,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 в пільговому обчисленні вислуги років при проходженні служби в органах внутрішніх справ.

Зобов"язати ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області внести зміни до наказу №329 о/с від 06.11.2015 року, зарахувавши ОСОБА_1 до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в зоні гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця за період з 31.01.2002 року по 06.11.2015 рік.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос