Справа № 815/930/14
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/930/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Андрухіва В.В.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Одеський автоскладальний завод до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Одеська міська рада, про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство Одеський автоскладальний завод звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дій щодо призначення та проведення 21.01.2014 року позапланової документальної невиїзної перевірки ЗАТ Одеський автоскладальний завод та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2014 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2014 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 30.01.2014 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.09.2015 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.09.2015 року зазначено, що суди попередніх інстанцій взагалі не досліджували та не оцінювали фактичних обставин щодо підстав використання позивачем земельної ділянки по вул. Отамана Чепіги, 29 в м. Одеса, наявності та чинності державних актів на право постійного користування цією земельною ділянкою, виданих на виконання рішення Одеської міської ради №471 від 21.03.1998 р., тобто обставин, які встановлюють чи спростовують обов'язок позивача сплачувати податок за землю за спірний період.

Окрім того, суди не перевірили інші обставини, які також можуть містити інформацію щодо предмету доказування, стосовно декларування та сплати позивачем земельного податку за попередні періоди, передачі земельної ділянки міськрадою позивачу та її перебування на балансі підприємства, припинення права користування. А також перебування майна позивача, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на цій земельній ділянці, та його правову природу перебування, оскільки в силу вимог п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України право власності на будівлі або споруди зумовлює обовязок сплачувати податок за земельні ділянки, на яких вони розташовані, на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.09.2015 року зазначено, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи безпідставність здійснення контролюючим органом розрахунку земельного податку на підставі даних про нормативну грошову оцінку земельної ділянки згідно рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 № 41-VI не вирішенням адміністративного спору по справі №1522-11968/12 на час проведення перевірки, не зясував результатів його розгляду.

З урахуванням викладеного, Вищий адміністративний суд Україні наголосив на тому, що під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, для чого в разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися; дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ч.5 ст.227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

При новому розгляді справи представник позивача позовні вимоги підтримав, додатково пояснивши, що ПАТ Одеський автоскладальний завод (було змінено організаційно-правову форму позивача з закритого на публічне акціонерне товариство) не користується земельною ділянкою площею 19,2455 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29, Державні акти на зазначену земельну ділянку позивачу не видавалися, право власності на обєкти нерухомого майна за указаною адресою за позивачем у встановленому законом порядку не зареєстровані.

При новому розгляді справи представник ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (відповідача замінено його процесуальним правонаступником згідно ст.55 КАС України), позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 47-52), наполягала на тому, що документальну позапланову невиїзну перевірку ЗАТ Одеський автоскладальний завод з питання своєчасності та повноти нарахування й сплати земельного податку за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року відповідачем проведено правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.01.2014 року є законним та обґрунтованим, оскільки позивач фактично користується земельною ділянкою, на яку нараховано земельний податок.

Ухвалою суду від 19.10.2015 року до участі у справі залучено Одеську міську раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових поясненнях, які обґрунтовані тим, що відповідачем було правильно визначено базу оподаткування та площу земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача. Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.03.1993 року № 471 позивачу для експлуатації та обслуговування автозбірного заводу та спортивного комплексу було передано у користування земельну ділянку загальною площею 22,3557 га. Також у тимчасове користування позивачу передавалася земельна ділянка загальною площею 1,2014 га строком на 5 років без права капітального будівництва. Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від15.06.1999 року № 509 СП ОСОБА_1 Юг надано у довгострокове тимчасове користування земельну ділянку площею 1,1809 га за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29, у звязку з чим загальна площа використовуваної позивачем ділянки зменшено. Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.03.1993 року № 471 на даний час є чинним.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Суд встановив, що в період з 16.01.2014 року по 21.01.2014 року Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ЗАТ Одеський автоскладальний завод з питання своєчасності та повноти нарахування й сплати земельного податку за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., яка була призначена через неподання позивачем до органу доходів і зборів у встановлений податковим законодавством строк податкової декларації з плати за землю за 2013 рік.

За результатами перевірки складено акт №54/15-54-22-03/00231604 від 21.01.2014 про порушення позивачем пп.пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269, пп.270.1.1 п. 270.1 ст. 270, пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271, п. 274.1 ст.274, п.п. 285.1, 285.2 ст. 285, п. 286.2 ст. 286, ст. 287, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на землю за 2013 рік у сумі 1607384,16 грн.

Підставою для донарахування податковим органом ЗАТ Одеський автоскладальний завод податку на землю за 2013 рік та визначення останнього платником земельного податку за користування земельною ділянкою загальною площею 192455 м2 за адресою: м.Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29 були: рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.03.1998 №471 про надання ЗАТ Одеський автоскладальний завод права на використання земельної ділянки за адресою: м.Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29 площею: 187099 м2 - для експлуатації та обслуговування автоскладального заводу та 24413 м2 - для експлуатації та обслуговування спортивного комплексу; постанова Одеського апеляційного господарського суду від 13.07.2010 р. по справі № 34/61-10-1737 про визнання ЗАТ Одеський автоскладальний завод власником цілісного майнового комплексу за адресою: м.Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29; ухвала Господарського суду Одеської області від 22.09.2010 по справі №12/134-10-3806 про передачу спортивного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29 у власність ГО Одеська обласна фізкультурно-спортивна організація Переможець площею 19057 м2, довідка Управління земельних ресурсів Одеської міської ради №1083 від 04.02.2011 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, затвердженої рішенням Одеської міської ради від 28.12.2010 №41-VI.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки ДПІ у Суворовському районі м.Одеси прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2014 р. про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати земельного податку за 2013 рік на 1607384,16 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 804712,08 грн.

Також суд встановив, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 471 від 21.03.1998 року Про видачу закритому акціонерному товариству Одеський автоскладальний завод документів, засвідчуючих право користування земельною ділянкою загальною площею 22,3557 га, по вул. Отамана Чепіги, 29, для експлуатації та обслуговування автоскладального заводу та спортивного комплексу, - було вирішено видати ЗАТ Одеський автоскладальний завод державні акти на право постійного користування земельними ділянками по вул. Отамана Чепіги, 29:

- площею 18,7099 га (ділянки № 1 та № 2) для експлуатації та обслуговування автоскладального заводу;

- площею 2,4413 га (ділянки № 6 та № 7) для експлуатації та обслуговування спортивного комплексу.

У тексті вказаного рішення зазначено, що ЗАТ «ОдАЗ» просить надати у користування фактично зайняту земельну ділянку, загальною площею 21,5493 га, по вул.От.Чепіги, 29, для експлуатації та обслуговування автоскладального заводу та спортивного комплексу.

На вимогу суду Одеською міською радою було надано документи, що стали підставою для прийняття Виконкомом Одеської міської ради рішення № 471 від 21.03.1998 року. Серед наданих суду документів наявні технічий звіт Українського державного науково-виробничого інституту «Укргеоінформ» за 1997 рік з інвентаризації земельної ділянки ЗАТ Одеський автроскладальний завод» по вул.Отамана Чепіги, 29; лист президента ЗАТ «ОдАЗ» ОСОБА_2 заступнику голови Одеської міської ради від 03.07.1997 року № 1/43 про надання дозволу на проведення інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться у фактичному користуванні ЗАТ «ОдАЗ» і СП «Лада-єкспорт-Юг», з подальшою видачею правовстановлюючих документів на землекористування вищезгаданим підприємствам, розташованим за адресою: вул.Отамана Чепіги, 29; лист голови Київської райадміністрації Виконкому Одеської міської ради заступнику голови Одеського міськвиконкому від 19.06.1997 року № 523/11 про перереєстрацію земельної ділянки, зайнятою АО «Одеський автоскладальний завод» за адресою: м.Одеса, вул.Отамана Чепіги, 29, а також зазначено, що відповідно до Акту про вибір земельної ділянки від 22.01.90р. та рішення Одеського міськвиконкому № 110 від 16.12.1978р. АО «Одеський автоскладальний завод» відведена площа землекористування 20,5 га. (т.2 а.с.12-48).

Також до рішення Виконкому Одеської міської ради № 471 від 21.03.1998 року додано ОСОБА_3 про власність на майно цілісного майнового комплексу Орендного підприємства «Одеський автоскладальний завод» м.Одеса, вул.Бондарєва, 29 яке видане Фондом державного майна України 31.03.1994 року (реєстраційний № П-236) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого у Четвертій Одеській державній нотаріальній конторі 22.10.1993 року за № КП 192, а також акту прийому-передачі від 31.03.1994р. між «Покупцем» і ФДМУ згідно з Законом України «Про приватизацію майна державних підприємств». ОСОБА_3 посвідчує, що «Покупець» (Орендне підприємство «Одеський автоскладальний завод») є власником вищезгаданого цілісного майнового комплексу (т.2 а.с.50).

Таким чином, судом встановлено, що 31.03.1994 року Орендне підприємство «Одеський автоскладальний завод» набуло право власності на цілісний майновий комплекс, розташований в м.Одеса, вул.Бондарєва, 29.

Згідно п.1.1. Статуту ЗАТ «Одеський автоскладальний завод» (нова редакція), Закрите акціонерне товариство «Одеський автоскладальний завод» застовано шляхом реорганізації і є правонаступником Орендного підприємства «Одеський автоскладальний завод», відповідно до законів України «Про власність», «Про підприємства в Україні», «Про підприємництво», «По господарські товариства», на підставі договору купівлі-продажу державного майна, яке знаходилося в орендному користуванні Організації орендарів трудового коллективу «Одеський автоскладальний завод», відповідно до котрих було видано ОСОБА_3 про власність № П-236 від 31.03.1994р.(т.1 а.с.21-22).

Таким чином, ЗАТ «Одеський автоскладальний завод» як правонаступник Орендного підприємства «Одеський автоскладальний завод» отримав у власність цілісний майновий комплекс, розташований в м.Одеса по вул.Бондарєва, 29 (нова назва вулиці Бондарєва вулиця Отамана Чепіги).

Цивільний кодекс УРСР, чинний на момент придбання Орендним підприємством «Одеський автоскладальний завод» цілісного майнового комплексу, а також на момент реєстрації правонаступника вказаного Орендного підприємства ЗАТ «Одеський автоскладальний завод», не повязував момент виникнення права власності на майно за договором з його державною реєстрацією, а повязував з моментом передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором. (ст.128 ЦК УРСР).

Згідно з Переліком обєктів, що знаходяться на ділянках № 3, № 1, № 2, 4, 5, що знаходяться на балансі АО «ОдАЗ», обєкти цілісного майнового комплексу фактично були передані Орендному підприємству «Одеський автоскладальний завод», оскільки перебували в нього на балансі.

Згідно наданих відповідачем податкових розрахунків земельного податку, які подавалися ЗАТ «Одеський автоскладальний завод» до ДПІ у Суворовському районі м.Одеси за 2004-2006 роки, позивач з посиланням на рішення Виконкому Одеської міської ради № 471 від 21.03.1998 року самостійно декларував земельний податок, зокрема, за земельну ділянку площею 197245,80 кв.м по вул..Отамана Чепіги, 29 (т.2 а.с.135-145).

ЗАТ Одеський Автоскладальний завод, податковий номер 00231604, подало звітність по земельному податку за 2004-2006 рр.

Згідно мирової угоди від 20.11.2002 року, затвердженої ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.12.2002 року у справі про банкрутство (справа №17-6-32-18-21/7215), право власності на цілісний майновий комплекс за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29, що належав ЗАТ Одеський Автоскладальний завод, набув інвестор - ТОВ Автозбірне виробництво (т.1 а.с.99-101).

Постановою Вищого господарського суду України від 20.02.2008 року вищевказану ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2002 року про затвердження мирової угоди по справі №17-6-32-18-21/7215 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.104-107).

Постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2009 року змінено ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.04.2001 року у справі № 17-2-7-32-18-21/7215, заяву ДПІ у Ленінському районі м. Одеси про відкликання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство ЗАТ Одеський автоскладальний завод задоволено, провадження у справі № 17-2-7-32-18-21/7215 про банкрутство ЗАТ Одеський автоскладальний завод припинено.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.09.2010 року по справі № 12/134-10-3806 затверджено мирову угоду від 21.09.2010 року, укладену між ГО Одеська обласна фізкультурно-спортивна організація ПЕРЕМОЖЕЦЬ, ТОВ Прогрес-Строй Інвест та ЗАТ Одеський автоскладальний завод, згідно якої ТОВ Прогрес-Строй Інвест та ЗАТ Одеський автоскладальний завод повністю визнають право власності за ГО Одеська обласна фізкультурно-спортивна організація ПЕРЕМОЖЕЦЬ на нерухоме майно, а саме: на цілісний спортивно-оздоровчий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29. Провадження у справі про визнання права власності припинено.

Також судом встановлено, що ЗАТ Одеський автоскладальний завод оскаржив до Приморського районного суду м.Одеси рішення Одеської міської ради від 28.10.2010 року № №41-VI про нормативно-грошову оцінку земель м.Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.04.2014 року по справі № 1522/11968/12 позов ЗАТ Одеський автоскладальний завод» залишено без розгляду у звязку з його відкликанням позивачем. Дана ухвала сторонами не оскаржена.

Щодо подання позивачем податкової звітності з земельного податку судом встановлено наступне.

З наданої відповідачем інформації вбачається, що ЗАТ Одеський автоскладальний завод подавав звітність по земельному податку за 2004-2006 роки, про що зазначено вище.

За період з 2007 по 2010 роки позивач звітність не подавав, однак звітувало ТОВ Автозбірне виробництво. В період з 2011 по 2013 рік позивач по земельному податку не звітував, а в 2014 році подав звітність за січень-березень 2014 року, з 01.04.2014 року підприємство перебувало на спрощеній системі оподаткування (т.2 а.с.130-134).

Листами від 07.04.2014 року № 9-15-0.4-2546/2-14 та від 04.04.2014 року № 01-1-01/1638, управління Держземагенства у м. Одесі та управління Держземагенства в Одеській області повідомило суд, що згідно наявних Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі, на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29 державні акти та договори оренди ні за ЗАТ Одеський автоскладальний завод, ні за іншими фізичними чи юридичними особами не зареєстровано. Також, згідно Звіту про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності станом на 01.01.2014 року (форма 6-зем) за ЗАТ Одеський автоскладальний завод земельних ділянок не обліковується ( т.1 а.с. 74-77, 113, 115-116).

На вимогу суду Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області листом від 07.12.2015 року № 9-1505-99.15-2594/15-15 повідомило, що в Управлінні згідно книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, станом на 31.12.2012 року відсутні відомості щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку (т.2 а.с.179).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру прав власності на нерухоме майно за ЗАТ Одеський автоскладальний завод не зареєстровано права власності та/або користування на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29 та на будь-які будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці за зазначеною адресою (т.1 а.с. 117-122).

Згідно листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 05.11.2015 року № 01-19/3377-09-02, рішенням Одеської міської ради від 04.07.2007 року № 167-V ТОВ Автозбірне виробництво надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, орієнтованою площею 18,4 га за адресою: м. Одеса, вул.. Отамана Чепіги, 29. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за вказаною адресою до Департамету не надходив. Також цим листом повідомлено, що документи на землекористування на підставі рішення Виконкому Одеської міської ради від 21.03.1998 року № 471 ЗАТ Одеський автоскладальний завод за адресою: м.Одеса, вул.Отамана Чепіги, 29 оформлено не було. (т.2 а.с.125).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

При цьому однією із підстав для здійснення податковим органом документальної позапланової виїзної перевірки, відповідно до п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Цього Кодексу є те, що платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що у звязку із тим, що ЗАТ Одеський автоскладальний завод не було подано до органу доходів і зборів у встановлений податковим законодавством строк податкову декларацію з плати за землю за 2013 рік, начальником ДПІ у Суворовському районі м. Одеси згідно пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України 14.01.2014 року видано наказ №22 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки ЗАТ Одеський автоскладальний завод з питання своєчасності та повноти нарахування й сплати земельного податку за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року (т.1 а.с. 57).

При цьому, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси перед початком перевірки 16.01.2013 року було вручено керівнику ЗАТ Одеський автоскладальний завод під розпис копію наказу № 22 від 14.01.2013 року та направлення на проведення зазначеної перевірки № 01/15-54-22-03 від 14.01.2014 року, в якому містилась інформація про дату початку та місце проведення перевірки (т.1 а.с. 56, 57).

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що документальну позапланову невиїзну перевірку ЗАТ Одеський автоскладальний завод з питання своєчасності та повноти нарахування й сплати земельного податку за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року було призначено та проведено ДПІ у Суворовському районі м. Одеси правомірно та обґрунтовано, за наявності передбачених законом підстав для її проведення та з дотриманням порядку проведення, а тому позовна вимога ПАТ Одеський автоскладальний завод про визнання протиправними дій відповідача щодо призначення та проведення зазначеної перевірки ЗАТ Одеський автоскладальний завод задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог ЗАТ Одеський автоскладальний завод про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2014 року, суд зазначає наступне.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно пп.14.1.72 ст.14 Податкового Кодексу України, земельний податок - це обов'язковий платіж, який стягується з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Підпунктом 269.1.2 п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є землекористувачі.

Відповідно до п.270.1. ст.270 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації.

Пунктом 286.1 ст.286 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктом 286.2 ст.286 Податкового кодексу України, передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п.287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно з п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як встановлено п.287.6 ст.287 Податкового кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Як встановлено судом, Одеською міською радою було прийнято рішення на користь позивача щодо видачі йому документів, які посвідчують право користування земельною ділянкою за адресою: м.Одеса, вул.Отамана Чепіги, 29, проте в подальшому позивач не реалізував це право, що також підтверджується листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 05.11.2015 року № 01-19/3377-09-02 (т.2 а.с.125).

Разом з тим, маючи у власності згідно ОСОБА_3 про власність від 31.03.1994 року обєкт нерухомого майна цілісний майновий комплекс, що перебував на балансі підприємства, та який розташований на земельній ділянці по вул.Отамана Чепіги, 29, позивач фактично користувався земельною ділянкою, виданою йому згідно рішення Виконкому Одеської міськради від 21.03.1998 року № 471, що повністю підтверджується наданими суду матеріалами, проаналізованими вище, на підставі яких вказане рішення Виконкому приймалося.

Хоча згідно інформації, наведеної в реєстрі речових прав на нерухоме майно, за позивачем не зареєстровано обєктів нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29, такі обєкти (цілісний майновий комплекс) перебували у власності позивача.

Проте, через численні судові спори, зокрема, щодо права власності з ТОВ «Автозбірне виробництво», за яким мировою угодою господарського суду визнавалося право власності, а в подальшому таке судове рішення скасовувалося Вищим господарським судом України, реєстрація права власності за первісним власником позивачем по справі, не відбулася.

Доводи позивача про те, що насьогодні фактично обєктів нерухомого майна у позивача не існує, оскільки вони знаходяться в напівзруйнованому стані, а позивачем використовується лише невелике приміщення за вказаною адресою в якості офісу, суд не бере до уваги та не вважає ці доводи такими, що звільняють позивача від обовязку сплати земельного податку за земельну ділянку, передану позивачу згідно наведеного вище рішення від 21.03.1998 року.

Суд також не враховує посилання позивача на те, що він не оформив державний акт на право постійного користування земельними ділянками по вул.Отамана Чепіги, 29, оскільки, незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право користування земельною ділянкою під належним йому на праві власності цілісним майновим комплексом, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормамиінших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 ПК України, обовязок зі сплати земельного податку виник у позивача у звязку з наявністю в нього нерухомого майна цілісного майнового комплексу, розташованого на вказаній земельній ділянці.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість нарахування позивачу податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Суворовському районі м. Одеси № 000025 від 30.01.2014 року земельного податку за 2013 рік в сумі 1607384,16 грн. за основним платежем та в сумі 804712,08 грн. за штрафними санкціями.

Посилання позивача не неправильність обчислення податку через помилкову нормативно-горошу оцінку земельної ділянки, визначеної рішенням Одеської міської ради від 28.10.2010 року № 41-VI, суд не бере до уваги, оскільки вказане рішення не скасоване та є чинним. Позов ЗАТ «Одеський автоскладальний завод» про оскарження цього рішення Одеської міської ради залишено судом без розгляду.

Щодо площі земельної діялнки, яка перебуває у користуванні позивача, суд погоджується з наведеним відповідачем в акті перевірки розрахунком (т.1 а.с.14), і крім того, азначає, що поданням декларації з плати за землю за 2014 рік позивач фактично підтвердив площу земельної ділянки (192455 кв.м), на яку відповідачем нараховано земельний податок спірним податковим повідомленням-рішенням.(т.2 а.с.132-134).

Згідно з положеннями ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем доведено суду правомірність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси № 000025 від 30.01.2014 року, а тому вимога ПАТ Одеський автоскладальний завод про його скасування також задоволенню не підлягає.

Тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ПАТ Одеський автоскладальний завод належить відмовити повністю.

Частиною 3 ст.4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент подання позивачем данного позову, було передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскільки у задоволенні позовних вимог ПАТ Одеський автоскладальний завод до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області відмовлено повністю, стягненню з позивача підлягає решта суми судового збору у розмірі 4384,80 грн. (4872 грн. 487,20 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства Одеський автоскладальний завод відмовити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Одеський автоскладальний завод () до Державного бюджету судовий збір у сумі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлено 08.02.2016 року.

Суддя: В.В.Андрухів

у позові відмовлено.

08 лютого 2016 року.