Справа № 826/17654/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкова О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвест» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвест» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, податковим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Комінвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «Будпромтех плюс», за результатами якої складено акт від 27.07.2015 № 343/26-59-22-07/18019170 (далі - Акт перевірки).

Згідно з висновками, викладеними в Акті перевірки, податковим органом встановлено порушення позивачем: п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість (далі - ПДВ) в періоді, що перевірявся, на суму - 194 753,60 грн., а саме за вересень 2014 року; п. 138.2, ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 68 832,24 грн. за 2014 рік та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності податку на прибуток на суму - 106 446,00 грн. за 2014 рік.

На підставі встановлених порушень, податковим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення: від 10.08.2015 № , яким за порушення п. 138.2, ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 106 446,00 грн.; від 10.08.2015 № , яким за порушення п. 138.2, ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 103 248,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 68 832,00 грн., за штрафними санкціями - 34 416,00 грн.); від 10.08.2015 № , яким за порушення п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 292 131,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 194 753,60 грн., за штрафними санкціями - 97 377,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями та діями податкового органу, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд визнати такі дії протиправним та скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення.

В основу обґрунтування свого рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, Окружний адміністративний суд м. Києва посилався на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентами були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності. Крім того судом зазначено, що на момент проведення операцій по субпідряду, у контрагента позивача була відсутня відповідна ліцензія.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З сукупного аналізу підпунктів 14.1.18, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.п. 198.3, 198.4, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.4 ст. 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вбачається, що бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Водночас відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Перш за все колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на час укладення договору будівельного підряду від 28.08.2014 року № 28/08/5 у ТОВ «Будпромтех плюс» була ліцензія на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, серії АЕ № 526135, однак вона була видана лише 03.09.2014 року.

Апелянтом доведено факт, що Гарантійним листом від 25.08.2014р № 8 представник ТОВ «Будпромтех плюс» звернувся 15.08.2014 року до Державної архітектурно-будівельної інспекції із заявою про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності у будівництві. Про це є інформація на сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України http://dabi.gov.ua/license/list.php?sort=num&order =ASC.

Як свідчать матеріали справи, представником ТОВ «Будпромтех плюс» надано ліцензію АЕ № 526135, виданою Держархбудінспекцією України згідно наказу № 33-Л від 27 серпня 2014 року.

Однак, видача такої Ліцензії потребує перевірки органом, що її видає, відповідних факторів та умов для здійснення такого роду діяльності (рівня відповідної кваліфікації зайнятих у цій галузі працівників та виробничих потужностей (основних засобів) підприємства, яке ліцензується. Враховуючи строк дії ліцензії, на момент укладання та виконання вказаного договору така ліцензія є дійсною у субпідрядника ТОВ «Будпромтех плюс», адже в ліцензії зазначено: строк дії ліцензії з 27 серпня 2014 року по 27 серпня 2017 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що договір укладено 28.08.2014 року, на момент укладення договору ліцензія є дійсною, не зважаючи на те, що вона отримана 03.09.2014р.

Крім того, варто зазначити, що судом апеляційної інстанції встановлено, що між ТОВ «Комінвєст» та ТОВ «Будпромтех плюс» укладено договір будівельного підряду № 28.08/5 від 28 серпня 2014 р.

Згідно п 1.1. Договору Підрядник зобов'язується своїми або залученими силами і засобами виконати комплекс робіт, зазначених в додатках до договору, відповідно до вимог проектної документації та проекту виконання робіт, у визначені цим Договором строки та передати виконані роботи Замовнику, а Замовник зобов'язується надати Підряднику фронт робіт до початку виконання робіт, а також забезпечити своєчасне фінансування робіт, приймання виконаних Підрядником робіт.

Згідно Додатку № 1 до договору будівельного підряду № 28.08/5 від 28 серпня 2014р. укладеного 28 серпня 2014 року, Підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання наступних робіт на об'єкті:

Комплекс багатоповерхових житлових будинків з об'єктами культурно побутового призначення на території мікрорайонів №2,3,4 житлового масиву Осокорки-Північні у Дарницькому районі м. Києва, житловий будинок на ділянці №10А (ІТП та НС).

Роботи: Будівельно-монтажні роботи по облаштуванню ІТП та НС

Договірна ціна Додатку № 1 складає 318 961,20 грн в т.ч. ПДВ -53 160,20 грн.

За результатами виконання робіт Сторонами підписано Акт виконаних робіт форми № КБ-2в від 29 вересня 2014 року на суму 318 961,20 грн в т.ч. ПДВ -53 160,20 грн., складено Довідку про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ -3 за вересень 2014 року та підрядником виписано податкову накладну № 137 від 29.09.2014 року.

Крім того, разом з Актом виконаних робіт ф. № КБ-2в та довідкою ф № КБ-3 передано:

Акти на закриття прихованих робіт, сертифікати якості. Крім того, підрядником ТОВ «Будпромтех плюс» згідно умов договору вівся Загальний журнал робіт, копія якого є в матеріалах справи.

Вищезазначені роботи були виконані ТОВ «Будпромтех плюс» як субпідрядні роботи в рамках виконання робіт нашим підприємством згідно Договору субпідряду № 32 від 18 червня 2014 року, укладеного між ТОВ «Комінвєст» та ТОВ «КЖБК БМУ-1»

ТОВ «Комінвєст» виконано субпідрядні роботи згідно договору субпідряду № 32 від 18 червня 2014 року, про що є Акт виконаних робіт форми КБ 2в та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ -3 від ЗО вересня 2014 року та виписана податкова накладна.

Експлуатуючій організації ТОВ «Фірма Компас» передано всю виконавчу документацію по ІТП та НС, про що свідчить: відомість виконавчої документації Об'єкт: насосна житлового будинку № 10-А у 2,3,4 мікрорайоні ж/м «Осокорки-Північні» (буд. адреса); відомість виконавчої документації Об'єкт: ІТП житлового будинку № 10-А у 2,3,4 мікрорайоні ж/м «Осокорки-Північні» (буд адреса).

Згідно Додатку № 2 до договору будівельного підряду № 28.08/5 від 28 серпня 2014р. укладеного 28 серпня 2014 року Підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання наступних робіт на об'єкті:

Житловий будинок з вбудованими адміністративними приміщеннями по вул. М. Донця, 2-а у Солом'янському районі м. Києва (коригування). Секція №6. Роботи: будівельно-монтажні роботи внутрішніх мереж водопостачання, каналізації, опалення.

Договірна ціна Додатку № 2 складає 849 560,40 грн в т.ч. ПДВ 141 593,40 грн.

Строк виконання робіт: з 28 серпня 2014 року-до 31 вересня 2014 р.

За результатами виконання робіт Сторонами підписано Акт виконаних робіт форми № КБ-2в від 29.09.2014р на суму 849 560,40 грн в т.ч. ПДВ 141 593,40 грн., складено Довідку про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ -3 за вересень 2014 року та виписано податкову накладну № 136 від 29.09.2014 року Крім того, ТОВ «Будпромтех плюс» передано:

Акти на гідравлічне випробування трубопроводів, Акти на закриття прихованих робіт монтажу трубопроводів водопостачання, монтажу трубопроводів системи опалення та надано Сертифікат відповідності серія АА № UA.TR.058,0056-13.

Крім того, підрядником ТОВ «Будпромтех плюс» згідно умов договору вівся Загальний журнал робіт, копія якого є в матеріалах справи.

Вищезазначені роботи були виконані ТОВ «Будпромтех плюс» як субпідрядні роботи в рамках виконання підрядних робіт нашим підприємством згідно Договору № 6 від 24 березня 2014 року, укладеного з генпідрядником Приватним акціонерним товариством фірмою «Фундамент». У вересні 2014 року роботи, виконані нашим контрагентом увійшли до складу робіт по Договору № 6 від 24 березня 2014 року, про що є довідка КБ-3, акти форми КБ-2в (в тому числі, по секції 6) та виписана податкова накладна № 56 від 30.09.2014 року.

Під час судового засідання колегією суддів встановлено, що ТОВ «Комінвєст» на сьогодні підрядні роботи згідно договору № 6 від 24 березня 2014 року ще не завершено повністю, але виконані підрядником ТОВ «Будпромтех плюс» та передано Генпідряднику ПАТ «Фундамент» за актами виконаних робіт, про що є Акт виконаних робіт форми КБ 2в та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ -3 та виписана податкова накладна.

Отже, виконання робіт за Договором будівельного підряду № 28.08/5 від 28 серпня 2014 року підтверджуються Актами виконаних робіт форми КБ-2в, Довідками форми КБ З, що вказує на наявність фізичних результатів виконання робіт що, в свою чергу, також призводить до зміни майнового стану платника податку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «Комінвєст» доведено «придбання» робіт у ТОВ «Будпромтех плюс» та передачу робіт в рамках виконання господарських договорів Генпідрядникам (Замовникам робіт) підприємствам-покупцям ПАТ «Фундамент» та ТОВ «КЖБКБМУ-1».|

Судом першої інстанції вказано на недобросовісність дій позивача, який, укладаючи договір від 28.08.2014 року № 28.08/5 та отримуючи від ТОВ «Будпромтех плюс» бухгалтерські звітні документи, не пересвідчився у тому, хто їх підписував та чи мала відповідна особа на це право, а також право завіряти такі документи печаткою ТОВ «Будпромтех плюс».

Крім того вказано, що в акті перевірки з посиланням на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу СУ ГСУ Генеральної прокуратури України Гришина І.В. щодо проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Комінвєст» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків до державного бюджету під час здійснення фінансово- господарських взаємовідносин з ТОВ «Будпромтех плюс» () вказано, що оперуповноваженим ВОВЕЗ ОУ ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві Ковальчук О.В. 20.04.2015 року проведено допит Свідка ОСОБА_4, який заявив, що до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Будпромтех плюс» відношення не має.

Відповідно до доктрини презумпції добросовісності платника податків, платник податків не може відповідати за порушення, допущені іншими особами, якщо не буде доведена його безпосередня утягнутість у зловживання таких осіб. Наявність цієї доктрини виключає можливість притягнення платника податків до відповідальності за податкові правопорушення з тих лише підстав, що його контрагенти мають дефекти правового статусу, і

Встановлення факту дефектності контрагентів є лише одним із доказів, але не вичерпним, при встановленні або нереальності господарської операції, або відсутності в ній ділової мети. Водночас, дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів або про дефектність самих господарських операцій. Обставини фіктивності та інших недоліків правового статусу контрагентів платника податків підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, що свідчать про неналежність господарської операції, тобто про її нереальність або відсутність економічного змісту.

Як зазначено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014 №/ К/9991/81114/11 Платник не має можливості встановлювати автентичність та приналежність підписів на кожному документі, представленому контрагентом, а також проводити почеркознавчу експертизу під час здійснення підприємницької діяльності, на нього не може бути покладено надмірний тягар доказування своєї добросовісності.

Крім того, колегія суддів наголошує, що податковим органом не надано доказів наявності вироків у кримінальних справах, де було б доведено причетність ТОВ «Будпромтех плюс» до вчинення кримінального правопорушення.

Отже, платник податків, який придбав товар в особи, навіть за умови, що сторона порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в і тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності та оподаткування своїм контрагентом.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Між тим, податковим органом, всупереч правилам ч.2 ст.71 КАС України, не доведено належними засобами доказування неможливість вчинення вказаних господарських операції вказаними Товариствами внаслідок відсутності необхідних умов для вчинення даних господарських операцій, управлінського чи технічного персоналу, основних засобів, тощо.

Враховуючи все вище викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам щодо правомірності винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвест» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року - скасувати, та прийняти нову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвест» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві №, №, № від 10.08.2015 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.