Справа № 2а-1291/11/0970
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року м. Київ К/800/59170/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімшинторг»

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 року

у справі № 2а-1291/11/0970

за позовом Державної податкової інспекції в Богородчанському районі Івано-Франківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімшинторг»

про стягнення податкового боргу,

встановив:

Державна податкова інспекція в Богородчанському районі Івано-Франківської області звернулась до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімшинторг» про стягнення податкового боргу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 року, позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімшинторг» в дохід держави податковий борг в сумі 7 316 (сім тисяч триста шістнадцять) грн. 22 коп.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами позапланової перевірки ТОВ «Хімшинторг» щодо стану дотримання законодавства України з питань митної справи за період з 01.07.2004 року по 31.05.2007 року митним органом складено акт від 10.07.2007 року № 008/7/206000000/, на підставі якого прийнято податкові повідомлення форми «Р» від 18.12.2007 року: - № 37, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 3 353, 27 грн. за основним платежем та 1 676, 63 грн. за штрафними санкціями; - № 38, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем ввізне мито у розмірі 1 524, 21 грн. та 762, 11 грн. за штрафними санкціями.

У зв'язку із несплатою суми податкового зобов'язання, визначеного даними податковими повідомленнями, у загальному розмірі 7 316, 22 грн., позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки грошові зобов'язання відповідача по ввізному миту та податку на додану вартість на момент розгляду справи є непогашеними, вони підлягають стягненню на підставі рішення суду.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, зважаючи на таке.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу п. 56.18 ст. 58 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із п. 59.5 ст. 59 цього Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2009 року у справі № 2-а-1806/08/0970, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2011 року, у задоволенні позову ТОВ «Хімшинторг» до Івано-Франківської митниці про визнання нечинними податкових повідомлень форми «Р» № 37, 38 відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

В силу ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи підтверджується, що на адресу відповідача надсилалися податкові вимоги від 18.03.2008 року № 1/6682/10/24 та від 06.05.2008 року № 1/6778/10/24, які останнім були отримані 31.03.2008 року та 12.05.2008 року відповідно.

Таким чином, враховуючи звернення до суду із відповідним позовом 12.04.2011 року, судами зроблено правильний висновок про те, що позивачем не пропущено 1095-ти денний строк звернення, а грошове зобов'язання є узгодженим в розумінні ст. 57 Податкового кодексу України, оскільки рішення суду апеляційної інстанції прийнято у відкритому судовому засіданні.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на протиправність податкових повідомлень є безпідставним з огляду на положення ч. 1 ст. 72 КАС України, відповідно до якої обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанції ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімшинторг» відхилити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 року у справі № 2а-1291/11/0970 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук