Справа № 804/257/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2016 р. Справа № 804/257/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Ерлан" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Позивач вважає висновки податкового органу такими, що не відповідають дійсності, а винесене на їх підставі податкове повідомлення-рішення таким, що порушує норми чинного законодавства.
В судовому засіданні представник позивача предявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав, в поданих раніше письмових поясненнях зазначив, що ПрАТ «Ерлан» є відомим виробником сокової продукції ТМ «Біола», «Соки Літо», мінеральної води «Знаменівська» та використовує ароматизатори, ферменти, енергетичну основу для виробництва своєї продукції. Вироблена ПрАТ «Ерлан» готова продукція відвантажується на адресу покупців, які реалізовують її у торгівельних мережах.
Представники відповідача в судовому засідання предявлені позовні вимоги не визнали та зазначили, що актом перевірки №71/28-01-47-01-24616119 від 25.08.2015 виявлено серед постачальників суб'єкта господарювання, яким надано ризиковий податковий кредит, здійснено операції, не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру) а саме: ПрАТ «Ерлан» задекларував взаємовідносини по ланцюгам придбання ТМЦ, за якими не можливо дослідити походження товару внаслідок відсутності в ланцюгах взаємовідносин постачальників та виробників (імпортерів). Наявна податкова інформація в якості даних інформаційних баз ЄРПН, ІС «Податковий блок», матеріалів перевірок та аналізу діяльності платників ПДВ - постачальників, які оформили господарські операції документально - не підтверджує реальність здійснення господарських відносин ПрАТ «Ерлан» з платником податків - постачальником.
Так, за відсутності факту реальності господарської операції відповідні суми не можуть включатися до складу витрат за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати коштів. За таких обставин просили суд у задоволенні позову відмовити.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Порушення встановлені під час перевірки знайшли своє відображення в акті № 71/28-01-47-01-24616119 від 25.08.2015, а саме: п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України ПрАТ «Ерлан» завищено податковий кредит всього у сумі 90 983 грн., у тому числі за жовтень 2014 року у сумі 83 402 грн. за листопад 2014 року у сумі 7 581 грн., що призвело до завищення відємного значення різниці між податковими зобовязаннями та податковим кредитом за жовтень 2014 року у сумі 83 402 грн., за листопад 2014 року у сумі 7 581 грн.
Не погодившись із висновками вказаного акту позивач оскаржив їх в адміністративному порядку в своїх запереченнях №370 від 09.09.2015.
Відповідач в своїй відповіді на вказані заперечення листом №8213/7,28-01-47-11 від 16.09.2015 заперечення ПрАТ «Ерлан» залишив без задоволення, а висновки оскаржуваного акту без змін.
Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ «Ерлан» та ТОВ «Темпо-Логістик» укладено договір № 226 від 26.06.2013 року, відповідно до якого позивач придбав у жовтні 2014 року у ТОВ «Темпо-Логістик» ароматизатори, ферменти, енергетичну основу та інш. на загальну суму 500 414,76 грн., у тому числі ПДВ 83 402,46 грн. По вказаній операції оплату здійснено у безготівковій формі.
До перевірки контролюючому органу були надані податкові накладні виписані ТОВ «Темпо - Логістік» в адресу ПрАТ «Ерлан», в яких є посилання на договір № 226 від 26.06.2013. Зазначені податкові накладні зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Судом встановлено, що на момент складання податкових накладних ТОВ «Темпо-Логістік» мало статус платника ПДВ, надало належним чином оформлені податкові накладні по операціям з придбання товару, з метою використання його в оподатковуваних операціях в межах господарській діяльності ПрАТ «Ерлан».
Придбання товару від ТОВ «Темпо-Логістік» відображено в обліку ПрАТ «Ерлан» згідно видаткових накладних, де вказано вид, кількість і вартість послуги. Видаткові накладні містять підписи відповідальних осіб та скріплені печатками підприємств.
На підтвердження постачання товару на ПрАТ «Ерлан» за адресою м. Дніпропетровськ, вул.Берегова,135 до перевірки надавалися копії квитанцій-повідомлень про доставку товару фірмою ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» (копії поштових відправлень №004-0614078 від 17.10.2014, №004- 0586885 від 06.10.2014, №004-0624103 від 24,10.2014, копії яких наявні в матеріалах справи).
Оприбуткування товару здійснювалось на складі ПрАТ «Ерлан» відповідно до прибуткових ордерів, підписаних завідуючим складом.
На підтвердження факту виконання позивачем зобовязань по оплаті вартості товарів, робіт (послуг) за договором перевіряючим були надані платіжні доручення, які підтверджують перерахування на користь постачальника позивача грошових коштів.
Всі первинні документи, надані ПрАТ «Ерлан» містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні по господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права, копії вказаних документів наявні в матеріалах справи.
Таким чином, документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст. 9 Закону № 996-17, ст. 44 ПК України, п.2.4 Положення спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.
Так, суд критично ставиться на посилання відповідача на відсутність факту імпорту субєктами господарювання на територію України товарів у ланцюгу постачання на ТОВ «Темпо-Логістік», який контрагентом позивача, з огляду на наступне.
Судом було встановлено, що в акті перевірки вказано на те, що у відповідача відсутня інформація щодо постачання зазначеної продукції до ТОВ «УСПІХ ЮА» - ТОВ «ПАЛЬМАГУРТСИРОВИНА» - ТОВ «Темпо-Логістік».
Суд зауважує, що відсутність інформації не може бути приводом для визнання господарської операції такою, що не має реального товарного характеру. Перевірка правильності ведення податкового обліку та складання звітності іншим підприємством, а тим паче його контрагентів є обов'язком податкового органу, на обліку в якому перебувають платники податків. Таким чином, податковий орган зобов'язаний був з'ясувати та отримати всю необхідну інформацію щодо контрагентів у ланцюгу постачання товару.
Згідно підпункту 14.1.181 пункту статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті Ш цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Пунктом 201.4 статті 201 ПК України, встановлено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Суд зауважує, що нормами ПК України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.
Судом встановлено, що у відповідності з вищенаведеними нормами всі придбані ПрАТ «Ерлан» товари були своєчасно та в повному обсязі оприбутковані на підставі податкових накладних, оплачені, та в подальшому використані у господарській діяльності товариства, що в свою чергу призвело до змін в активах підприємства та його зобов'язаннях і реально спричинило зміни майнового стану платника податків, що підтверджено копіями вказаних документів, наявними в матеріалах справи.
Враховуючи наявність у ПрАТ «Ерлан» податкових накладних, на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних товарів були включені до податкового кредиту, приймаючи до уваги, що зазначені податкові накладні не визнані недійсними, будь-яких посилань щодо невідповідності порядку оформлення цих податкових накладних вимогам законодавства акт перевірки не містить, ПрАТ «Ерлан» правомірно включило суми податку на додану вартість по отриманим товарам до складу податкового кредиту.
Разом із цим, суд критично ставиться до висновків відповідача, щодо безпідставного формування неіснуючого податкового кредиту по ланцюгу постачання з метою заниження ПДВ позивача, через наявну інформацію в базах СДПІ у м.Дніпропетровську МГУ ДФС, якою не встановлено підтвердження реальності господарських операцій у «Темпо-Логісти» та ТзОВ «Пальмагуртсировина» з ТзОВ «Успіх ЮА», з огляду на наступне.
Згідно з пунктами 36.1,36.5 статті 36, 38.1 статті 38, 44.1 статті 44. 47.1 статті 47, 49.2 статті 49 ПК України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку.
Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.
Таким чином, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних), оскільки в акті перевірки відсутність реальності вчинення господарської діяльності між ПрАТ «Ерлан» та його постачальником повязується податковим органом з обставинами діяльності третіх осіб по ланцюгу постачання, які безпосередньо з позивачем не мали господарських відносин.
Суд звертає увагу, що чинне законодавство, а саме ПК України, не ставить право платника податку на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товару в залежність від отримання документального підтвердження щодо належного виконання усіма постачальниками у ланцюгу постачання своїх податкових зобов'язань зі сплати ними сум податку, дотримання правил ведення господарської діяльності тощо.
Чинним законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).
Таким чином, не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми постачальниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останніми у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Таким чином, господарські операції з поставки товару, які були здійснені ПрАТ «Ерлан» з контрагентом ТОВ «Темпо-Логістик» мали реальний характер, були оформлені та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства, договірні зобовязання були виконані сторонами відповідно до умов договору та були направлені на настання реальних наслідків придбання товару для забезпечення потреб господарської діяльності позивача.
За таких обставин, позивачем було дотримано всі вимоги законодавства, а саме положення статей 138, 139, п.198.3. ст.198, пп.200.1.-200.6. ст.200, п.201.10. ст.201 ПК України при веденні податкового обліку та п.185.1. ст.185, п.187.1. ст.187, п.198.6. ст.198 ПК України, та не допускало завищення відємного значення різниці між податковими зобовязаннями та податковим кредитом за жовтень 2014 року в сумі 83 402 грн., та за листопад 2014 року в сумі 7 581 грн.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Таким чином, з Державного бюджету України підлягає до стягнення на користь позивача 1251, 03 грн. судового збору, сплаченого при поданні адміністративного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Ерлан» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Присудити з Державного бюджету на користь Приватного акціонерного товариства «Ерлан» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 251,03 грн. (одна тисяча двісті пятдесят одна гривні три копійки).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2016 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 09.02.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_6