Справа № 810/5691/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/5691/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

29 січня 2016 року 810/5691/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства “Комерційний банк “Хрещатик” до Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна та про звільнення майна з - під арешту

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство “Комерційний банк “Хрещатик” звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.05.2011 ВП№26703924 та звільнення з-під арешту заставленого майна.

Пунктом 3 частини першої статті 107 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Частиною другою цієї ж статті закріплено обов’язок суду з’ясувати, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом, а якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Згідно з приписами статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З’ясовуючи питання чи подано позовну заяву у строк, встановлений законом, судом було встановлено, що позивач оскаржує постанову Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 27.05.2011 ВП№26703924, у той же час, з адміністративним позовом звернувся лише 10.12.2015, тобто за межами шестимісячного строку звернення до суду.

За наведених обставин суд ухвалою від 14.12.2015 залишив позовну заяву без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків до 27.01.2016, у якій запропонував позивачу надати письмові пояснення та їх документальне підтвердження щодо обставин за яких позивач 04.12.2015 звернувся до нотаріуса для отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки саме з датою такого звернення позивач пов’язує момент, коли він дізнався про порушення оскаржуваною постановою від 27.05.2011 ВП№26703924 своїх прав як іпотекодержателя.

Також суд звернув увагу позивача на необхідність повідомлення причин з яких позивач не звертався з таким самим запитом до нотаріуса раніше, зокрема, 25.10.2012 та 21.12.2012 у момент посвідчення та реєстрації додаткових угод до договорів іпотеки від 14.11.2006 (реєстровий №1368), від 26.10.2007 (реєстровий №1330).

16 грудня 2015 року на виконання вимог ухвали суду від 14.12.2015 через канцелярію Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

З приводу обставин, за яких позивач 04.12.2015 звернувся до нотаріуса за витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач зазначив, що у ТОВ “Мона” утворилась прострочена заборгованість за кредитними договорами №643 від 14.11.2006, №643/1 від 25.10.2012 та №643/2 від 20.12.2012 для забезпечення яких були укладені договори іпотеки 14.11.2006 (реєстровий №1368) від 26.10.2007 (реєстровий №1330) та додаткові угоди до них від 25.10.2012, від 21.12.2012, якими збільшувалась вартість заставленого майна.

Позивач зазначає, що оскільки ТОВ “Мона” перестало сплачувати платежі за договорами кредиту і припинило надавати позивачу, як іпотекодержателю, інформацію про стан заставленого майна, ПАТ “КБ “Хрещатик”, маючи на меті задовольнити свої грошові вимоги за рахунок предмету іпотеки, 04.12.2015 звернулось до нотаріуса.

Проте суд критично оцінює наведені позивачем обставини в обґрунтування моменту, коли він дізнався про порушення своїх прав.

У силу положень статті 99 КАС України, початок перебігу шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з’ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність).

Як встановлено судом та зазначено в ухвалі від 04.12.2015, між позивачем та ТОВ “Мона” був укладений договір про відкриття кредитної лінії від 14.11.2006 №643, відповідно до якого позивач відкрив ТОВ “Мона” кредитну лінію з лімітом у 35000000,00 грн.

З метою забезпечення зобов’язань ТОВ “Мона” за вказаним кредитним договором, між ТОВ “Мона” та позивачем були укладені договори іпотеки від 14.11.2006 (реєстровий №1368) та від 26.10.2007 (реєстровий №1330), за умовами яких в іпотеку ПАТ “КБ “Хрещатик” передано нерухоме майно, яке наразі обтяжене оскаржуваним арештом.

У подальшому, між ТОВ “Мона” та позивачем у межах договору про відкриття кредитної лінії №643 від 14.11.2006 були укладені: кредитні договори від 25.10.2012 №643/1 та від 20.12.2012 №643/2, якими збільшено розмір кредитної лінії та додаткові угоди від 25.10.2012, від 21.12.2012 до договору іпотеки від 14.11.2006 (реєстровий №1368); додаткові угоди від 25.10.2012, від 21.12.2012 до договору іпотеки від 26.10.2007 (реєстровий №1330), яким збільшено склад і вартість заставленого майна.

З матеріалів долучених до заяви про усунення недоліків судом встановлено, що строк платежу за Генеральним кредитним договором №643 від 14.11.2006 та укладеними в його рамках кредитних договорів №643/1 від 25.10.2012, №643/2 від 20.12.2012 настав 25 жовтня 2013 року.

Крім того, з приєднаних до зазначеної заяви документів вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.02.2014 було вчинено виконавчий напис №93, яким звернено стягнення на нерухоме майно ТОВ “Мона”, передане в іпотеку позивачу за договором іпотеки від 26.10.2007 (реєстровий №1330) та №94 про стягнення за договором іпотеки від 14.11.2006 (реєстровий №1368) для погашення заборгованості у розмірі 13879785,27 грн., що виникла за договорами кредиту №643 від 14.11.2006, №643/1 від 25.10.2012, №643/2 від 20.12.2012.

Такі обставини свідчать про те, що позивачу було відомо про невиконання ТОВ “Мона” зобов’язань за кредитними договорами, і що позивач 17.02.2014 вже звертався до нотаріуса для погашення своїх грошових вимог за рахунок заставленого майна.

Підпунктом 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 у редакції, що діяла станом на 17.02.2014, установлено, що у разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів.

Викладені обставини дають підстави стверджувати, що позивач, отримавши відповідні виконавчі написи, мав змогу і повинен був починаючи з 17.02.2014 знати про наявність чи відсутність обтяжень на заставлене майно, в тому числі арешту, накладеного постановою від 27.05.2011 ВП№26703924.

У контексті викладеного, суд також критично оцінює твердження позивача, що у ПАТ “КБ “Хрещатик” до 04.12.2015 не виникало потреби перевірки стану нерухомого майна – предмету іпотеки, оскільки кредитні відносини між ним та ТОВ “Мона” тривали без наявної простроченої заборгованості.

Водночас позовна заява не містить посилань на обставини, що об’єктивно перешкоджали позивачу в отриманні інформації про стан заставленого майна, починаючи з 17.02.2014.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Водночас доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Тому, посилання позивача на те, що потреба звернення до нотаріуса 04.12.2015 була обумовлена його бажанням задовольнити свої грошові вимоги за рахунок заставленого майна, як на обставину, з якої слід обраховувати початок перебігу строку звернення до суду є недостатніми, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач вже вчиняв аналогічні дії 17.02.2014.

Таким чином, надаючи додаткові докази та пояснення на виконання ухвали суду від 14.12.2015, позивачем не було усунуто протиріч щодо моменту, коли йому стало відомо про порушення його прав оскаржуваною постановою від 27.05.2011 ВП№26703924.

Відтак, враховуючи, що з лютого 2014 року у позивача було достатньо часу для звернення до суду, а доказів, які б давали змогу відрахувати процесуальний строк з іншої дати позивач суду не надав, суд дійшов висновку, у даному випадку, про відсутність підстав визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до положень статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд вважає за необхідне роз’яснити позивачу, що залишення адміністративного позову без розгляду на даній стадії не позбавляє його права на повторне звернення до адміністративного суду після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду, зокрема, шляхом повідомлення суд щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна та про звільнення майна з під арешту, - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.