Справа № 803/937/14
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року Справа № 876/6847/174

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2014 року по справі за позовом Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області, в даний час Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Нововолинська об'єднана державна податкова інспекція (надалі Нововолинська ОДПІ) звернулася з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що станом на 06.06.2014 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті податку на доходи фізичних осіб у сумі 8519,76 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2014 року задоволено позовні вимоги. Суд виходив з того, що станом на 06.06.2014 року за відповідачем рахується податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8519, 76 грн., що підтверджується податковою декларацією та розрахунком податкового боргу. На подану податкову вимогу відповідач не відреагував, борг не погасив.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликання маються на те, що основною ознакою доходу платника податку, як обєкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній та нематеріальній формі. Включення до річної податкової декларації суми прощеної (анульованої) банком пені, штрафних санкцій, відсотків нарахованих за прострочення сплати кредитних платежів є помилковим та не відноситься до вимог підпункту «д» пункту 164.2.17 пункту 164.2 ст.164 ПК України, оскільки анульовані банком відсотки за кредит, не є доходом позивача.

Не погодившись з апеляційною скаргою Нововолинська ОДПІ скерувала до суду свої заперечення, де зазначає, що відповідачем 01.11.2013 року подано податкову декларацію №, в якій самостійно визначено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 15476,4 грн. Відповідно до пункту 56.11 ст. 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобовязання, самостійно визначене платником податків. Також подано клопотання про заміну сторони позивача по справі правонаступником внаслідок проведення реорганізації.

Позивачем порушено п.59.3 ст.59 ПК України, згідно якої податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобовязання.

Колегія суддів, у відповідності до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець Нововолинським міськвиконкомом 17.09.2001 року, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АД № 157590.

Станом на 06.06.2014 року за відповідачем рахується податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8519,76 грн., що підтверджується податковою декларацією про майновий стан від 01.11.2013 року № НОМЕР_1, розрахунком податкового боргу та зворотнім боком облікової картки станом на вказану дату.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем здійснено заходи щодо погашення податкового боргу шляхом надіслання податкової вимоги від 25.12.2013 року №58-11/1336, проте заборгованість відповідачем перед бюджетом не погашена.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в порядку оскарження, але несплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 59.4. статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що предметом дослідження є стягнення боргу, а не правомірність його формування. Крім того, відповідач не скористалася правом на оскарження податкової вимоги.

Підпунктом 87.11 статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2014 року у справі № 803/937/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_2