Справа № 827/1356/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/47767/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Севастополі, треті особи: Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "Севастопольстрой", Державний реєстратор прав на нерухоме майно Малачлі Олександр Володимирович про визнання дій протиправними за касаційною скаргою Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Севастополі на постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 25 червня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_4 в Окружному адміністративному суді

м. Севастополя пред'явив позов до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Севастополі, треті особи: ПАТ "Севастопольстрой", Державний реєстратор прав на нерухоме майно Малачлі Олександр Володимирович про визнання дій протиправними.

Просив визнати дії Реєстраційної служби Головного управління юстиції у

м. Севастополі щодо відмови йому у реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 протиправними та зобов'язати здійснити реєстрацію права власності на зазначену квартиру та видати свідоцтво про право власності на його ім'я.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Севастополь від 25 червня 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано дії Реєстраційної служби Головного управління юстиції у

м. Севастополі щодо відмови у реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 протиправними.

Зобов'язано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у

м. Севастополі здійснити реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру

АДРЕСА_1 та видати свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Севастополі подала касаційну скаргу. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі встановлено, що 14 лютого 2013 року між ПАТ "Севастопольстрой" та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 10/13-ИП, згідно з яким ПАТ "Севастопольстрой" передає, а ОСОБА_4 придбає майнові права на квартиру

АДРЕСА_1.

15 лютого 2013 року ПАТ "Севастопольстрой" передало, а ОСОБА_4 прийняв майнові права на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується актом приймання-передачі майнових прав на квартиру відповідно до договору.

24 квітня 2013 року представник ОСОБА_4 звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Севастополі з заявою про проведення державної реєстрації права власності на зазначену квартиру.

Рішенням Реєстраційної служби Головного управління юстиції у

м. Севастополі від 21 травня 2013 року за вих. № 2425536 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, з тих підстав, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують та зазначив статті 331, 657 Цивільного кодексу України та статтю 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність".

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 15 Закону України від 01 липня 2004 року

№ 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI, зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 1952) встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Стаття 19 Закону № 1952 передбачає підстави, які зумовлюють державну реєстрацію прав, а саме:

- договори, укладені у порядку, встановленому законом;

- свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

- свідоцтва про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

- державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

- рішення судів, що набрали законної сили;

- інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до Розділу II Прикінцеві та Перехідні Положення Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна до 01 січня 2013 року провадилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

З 01 січня 2013 року Державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється в Державному реєстрі прав, який відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1952 містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з необґрунтованості рішення відповідача щодо відмови позивачу у реєстрації права власності ОСОБА_4

Така правова позиція судів є правильною, оскільки вона ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Статтею 8 Закону № 1952-IV встановлено, що орган державної реєстрації прав:

1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;

2) забезпечує ведення Державного реєстру прав;

3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом;

4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна;

5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 № 703 (далі - Порядок № 703), для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно з підпунктом 27.1 пункту 27 Порядку № 703 документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат.

Пунктом 46 Порядку № 703 передбачено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер); документ, що зазначений у пункті 27 цього Порядку та підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (у разі проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Відповідно до пунктів 49, 50 вказаного Порядку № 703 для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, майнові права на які належать іншим особам, заявник, крім документів, що зазначені в абзацах першому - шостому пункту 46 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: 1) перелік осіб, яким належать майнові права на об'єкт будівництва, затверджений особою, яка здійснювала відчуження таких майнових прав; 2) договір купівлі-продажу майнових прав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що

ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у

м. Севастополі надав всі необхідні документи для здійснення реєстрації права власності, як того вимагає законодавство, а саме: квитанцію про сплату державного мита, квитанцію про сплату за надання інформації, довіреність, копія паспорту, копію довідки РНОКПП, копію виписки, копію договору оренди земельної ділянки, копію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, копію акту приймання-передачі нерухомого майна та інші, що підтверджується карткою прийому заяви від 24 квітня 2013 року № 1929134.

Отже, у відповідача були відсутні будь-які підстави для відмови у реєстрації права власності ОСОБА_4

Зазначені обставини та норми матеріального права враховано судами попередніх інстанцій під час вирішення даного спору.

Судові рішення є законними і обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на наявність порушень чинного законодавства, які є підставами для висновку про те, що судами неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права і що призвело або могло призвести до ухвалення незаконних та необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Севастополі залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 25 червня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Севастополі, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Севастопольстрой", Державний реєстратор прав на нерухоме майно Малачлі Олександр Володимирович про визнання дій протиправними - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.