Справа № 825/3717/15-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3717/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» до Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Чернігівський завод радіоприладів» звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 07 липня 2015 року №.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Публічне акціонерне товариство «Чернігівський завод радіоприладів» звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції встановленим обставинам по справі та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на підставі направлення від 10.06.2015 року № 1394, згідно вимог ст. 20, ст. 78, ст. 82, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755 та відповідно до наказу керівника ДПІ у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області від 10.06.2015 року №1354, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі-ПАТ «ЧеЗаРа») (код за ) з питань достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість у складі податкового кредиту операцій з ТОВ «БРОН ПЛЮС» (код за ЄРПОУ 39427859) за листопад грудень 2014 року та податку на прибуток підприємства за відповідні періоди, про що складено Акт від 23.06.2015 року № 1182/22/14307392.

В розділі «Висновок» Акта перевірки зокрема вказано порушення:

- п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.6, ст.198, п.200.2 ст.200, п.201.10 ст.201 п.11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 зі змінами та доповненнями, в результаті чого ПАТ «ЧеЗаРа» занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 475 600 грн., у т.ч. за листопад 2014 року на суму ПДВ 228 000 грн., за грудень 2014 року на суму ПДВ 428 040 грн.;

На підставі вказаного Акту перевірки, ДПІ у м. Чернігові прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.06.2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання ПАТ «ЧеЗаРа» за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 713 400 грн., у т.ч. 475 600 грн. за основним платежем, 237 800 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.42), що є предметом даного спору.

Так, в Акті перевірки зазначено, що ПАТ «ЧеЗаРа» до податкового кредиту за листопад та грудень 2014 року включено ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «БРОН ПЛЮС» () у сумі 228 000,0 грн. та у сумі 247 600 грн. В зв'язку з тим, що перевіркою не визнано реальність здійснення господарських відносин ПАТ «ЧеЗаРа» із ТОВ «БРОН-ПЛЮС», ДПІ у м. Чернігові вказала на порушення п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.6, ст.198, п.200.2 ст.200, п.201.10 ст.201 п.11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 475 600 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В силу пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 17 Податкового кодексу України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

У відповідності до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Так, пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Крім того, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті Податкового кодексу України, податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (стаття 198 Податкового кодексу України).

Колегією суддів встановлено, що 21.11.2014 року для придбання блоків управління, з метою наступного виконання ПАТ «ЧеЗаРа» ремонтних робіт блоку управління і контролю Бу-25-2С, між позивачем та ТОВ «БРОН ПЛЮС» був укладений Договір №17112014.

Крім того, 15.12.2014 року між ПАТ «ЧеЗаРа» та ТОВ «БРОН ПЛЮС» було укладено договір №15122014 на поставку продукції верстатів.

На момент укладення правочину ПАТ «ЧеЗаРа» та контрагент ТОВ «БРОН ПЛЮС», у відповідності до вимог чинного законодавства, були зареєстровані як юридичні особи, установчі документи ТОВ «БРОН ПЛЮС» не були визнані в судовому порядку недійсними та був відсутній вирок суду щодо можливих зловживань з боку його посадових осіб.

Для виконання умов вищезазначених договорів від 21.11.2014 року №17112014 та від 15.12.2014 року №15122014, ТОВ «БРОН ПЛЮС» передало у власність ПАТ «ЧеЗаРа» блоки управління і комутації БУ-25-2С (1 категорії) в кількості 16 штук загальною вартістю 1 368 000 грн., в т.ч. ПДВ (відповідно до специфікації від 21.11.2014 року №1 до договору від 21.11.2014 року №17112014) та поставило продукцію на загальну вартість 1 485 600 грн. (зокрема верстат координаторно-розточний 2Б420, верстат координаторно-розточний 2А430, верстат координаторно-розточний 2431, верстат фрезерний 6Р82Г, верстат фрезерний 6Р12Б, верстат фрезерний FU32, верстат фрезерний Ф2250, прес КД 2326Е, прес КД 2330, прес КД 2330Б, прес Д 2430Б, прес П483).

Відповідно до умов договорів, ТОВ «БРОН ПЛЮС» зобов'язалось передати у власність ПАТ «ЧеЗаРа» продукцію, а ПАТ «ЧеЗаРа» зобов'язалось прийняти та оплатити продукцію по найменуваннях, у кількості та за ціною, зазначених в специфікації, що є невід'ємною частиною Договору.

Для виконання договорів від 21.11.2014 року №17112014 та від 15.12.2014 року №15122014, ТОВ «БРОН ПЛЮС» було поставлено товар, що підтверджується товарно-транспортними накладними.

При прийманні придбаного товару були складені та підписані сторонами видаткові накладні на товар.

Факт надходження товару на підприємство та його наступне оприбуткування підтверджується приходними ордерами, а товар, отриманий згідно договору від 15.12.2014 року введений в експлуатацію та використовується у власній господарській діяльності, що також підтверджується актами прийняття-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів.

Поставлений товар було оплачено ПАТ «ЧеЗаРа», що підтверджується платіжними дорученнями від 11.12.2014 року №4814, від 15.12.2015 року №4881, від 16.12.2014 року №4909 від 25.12.2014 року №5069, від 03.02.2015 року №185 та №213, від 05.02.2015 року №228. Вказані операції підтверджуються також оборотно-сальдовою відомістю за рахунком 20.2 та відомостями по постачальникам за рахунком 63.1.7 та 63.1.3.

Крім того, в підтвердження реальності здійснення вказаних господарських операцій по зазначеним договорам позивачем надано податкові накладні ТОВ «БРОН ПЛЮС», виписані позивачу (від 26.11.2014 року №28 на суму 684 000 грн., в т.ч. ПДВ 114 000 грн. та від 27.11.2014 року №26 на суму 684 000 грн., в т.ч. ПДВ 114 000 грн., від 29.12.2014 року №377 на суму 993 600 грн., в т.ч. ПДВ 165 600 грн., від 29.12.2014 року №378 на суму 492 000 грн., в т.ч. ПДВ 82 000 грн.). В порядку та строки, передбачені чинним податковим законодавством, податкові накладні були зареєстровані ТОВ «БРОН ПЛЮС» в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зазначені вище належним чином завірені копії всіх вищезгаданих документів, якими позивач підтверджує здійснення господарських операцій між ПАТ «ЧеЗаРа» та ТОВ «БРОН ПЛЮС», надавались ДПІ у м. Чернігові під час проведення перевірки, про що, також, зазначено в Акті перевірки та представником відповідача не заперечувалось.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначені документи дійсно формально відповідають вимогам, встановленим до первинних документів, які пред'являються п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2 Положення про документальне - забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Вказані документи містять відомості про зміст господарської операції, порядок її виконання та учасників.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зауважено про те, що, згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних, Замовником на перевезення товару вказано ПАТ «ЧеЗаРа», при цьому, згідно умов договору, а саме: п. 2.1. Поставка продукції здійснюється (якщо інше не буде визначено Сторонами при підписанні відповідної Специфікації) за рахунок Постачальника.

Так, згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних Замовником на перевезення товару вказане ПАТ «ЧеЗаРа», в той час, як документи на підтвердження взаємовідносин ПАТ «ЧеЗаРа» та перевізника - ТОВ «Крокус пройм» під час проведення перевірки не надавались (ТТН: пункт навантаження - м. Бровари, вул. Кутузова, 131, пункт розвантаження - м. Чернігів, вул. Одинцова, 25, замовник - ПАТ «ЧеЗаРа»). Також, посадовими особами ПАТ «ЧеЗаРа» надано до перевірки журнал реєстрації довіреностей, згідно якого, отримання товару здійснювалось, згідно довіреностей: ОСОБА_3, довіреність від 24.12.2014 року №1728.

Отже, суд першої інстанції вірно зауважив, що в Акті перевірки зроблено правомірний висновок про те, що ТТН, які надані підприємством до перевірки, не можливо вважати належно оформленими, так як ставиться під сумнів факт перевезення товару ТОВ «БРОН ПЛЮС».

Слід зазначити, що Договір та Специфікація підписані: ТОВ «БРОН ПЛЮС» - директором ОСОБА_4, ПАТ «ЧеЗаРа» - директором ОСОБА_5

Податкові накладні підписані: ТОВ «БРОН-ПЛЮС» - директором ОСОБА_4, також, видаткові накладні підписані: ТОВ «БРОН-ПЛЮС» - директором ОСОБА_4, від ПАТ «ЧеЗаРа» - значиться підпис без розшифровки, не зазначено ПІБ особи що здійснила підпис, а отже не можливо визначити повноваження особи на отримання товару та хто саме отримав товар.

В Акті перевірки зазначено, що ПАТ «ЧеЗаРа» не надано документи (накази про відрядження, посвідчення про відрядження, дорожні листи, звіти про використання коштів, виданих на відрядження та інші), що підтверджують перебування уповноваженої особи в м. Києві під час отримання товару, згідно видаткових накладних від 29.12.2014 року №2412/17, від 29.12.2014 року №2412/9 (місце складання видаткових накладних - м. Київ).

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 станом на 01.11.2014 року кредитні та дебетові залишки відсутні. Станом на 31.03.2015 року залишок по кредиту становить 788 128,00 грн.

Наявність незавершених розрахунків ПАТ «ЧеЗаРа» з ТОВ «БРОН ПЛЮС» свідчить про порушення умов договору, а саме: «Покупець зобов'язується здійснити оплату у розмірі 100 % від вартості поставленої продукції (обсяги партії продукції та її вартість встановлені у специфікації до цього Договору) протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дня отримання продукції».

Відповідно до Інформаційної бази «АІС Податковий блок» дата реєстрації ТОВ «БРОН ПЛЮС» () - 07.10.2014 року за №5.

Засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «БРОН ПЛЮС» є ОСОБА_4, статутний фонд 1000 грн.

Згідно КВЕД основний вид діяльності ТОВ «БРОН ПЛЮС» - 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.

Крім того, свідоцтво платника податку на додану вартість від 19.11.2014 року №200196926 анульовано 15.05.2015 року по ініціативі податкового органу, у зв'язку з відсутністю за місцезнаходженням. ТОВ «БРОН ПЛЮС» має стан « 7» (до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей).

Так, в ході відпрацювання даного суб'єкта господарювання 09.02.2015 року в м. Червонозаводське старшим оперуповноваженим ОУ ДПІ у м. Чернігові отримано пояснення від керівника підприємства ТОВ «БРОН ПЛЮС» гр.ОСОБА_4, який повідомив, що відношення до здійснення господарської діяльності ТОВ «БРОН ПЛЮС» не має. Ніяких фінансово-господарських операцій з ПАТ «ЧеЗаРа» не здійснював. Довіреностей на представлення інтересів в органах влади та організаціях також не видавав.

Також, старшим оперуповноваженим відділу ВРСА ПДВ ОУ ДПІ у м. Полтаві було складено протокол допиту свідка гр. ОСОБА_4, де зазначені вище пояснення було повністю підтверджено.

ДПІ у м. Чернігові отримано лист від 18.02.2015 року №515/7/10-06-22-01 від Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з податковою інформацією по взаємовідносинах ТОВ «БРОН ПЛЮС» () з підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями за грудень 2014 року, згідно якої: «Зустрічну звірку не проведено у зв'язку з тим, що ТОВ «БРОН ПЛЮС» має « 9» стан «направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням».

Отже, враховуючи вищезазначену інформацію про ТОВ «БРОН ПЛЮС» за листопад-грудень 2014 року по господарських відносинах із ПАТ «ЧеЗаРа», суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем, в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 475 600 грн., у т.ч.: за листопад 2014 року на суму ПДВ 228 000 грн., за грудень 2014 року на суму ПДВ 247 600 грн.

З огляду на встановлене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив, що виписані від імені контрагента - ТОВ «БРОН ПЛЮС» податкові накладні (від 26.11.2014 року №28 на суму 684 000 грн., в т.ч. ПДВ 114 000 грн. та від 27.11.2014 року №26 на суму 684 000 грн., в т.ч. ПДВ 114 000 грн., від 29.12.2014 року №377 на суму 993 600 грн., в т.ч. ПДВ 165 600 грн., від 29.12.2014 року №378 на суму 492 000 грн., в т.ч. ПДВ 82 000 грн.) не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою документами, які мали б посвідчувати факт віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, оскільки обставини, на які посилається відповідач, знайшли обґрунтування в ході судового розгляду та підтверджуються поясненнями керівника ТОВ «БРОН ПЛЮС» ОСОБА_6, який заперечує свою участь у створенні та діяльності цього суб'єкта господарювання, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів. Відповідно, перевірка та встановлення такої обставини має значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачені в ціні придбаних товарів і послуг у ТОВ «БРОН ПЛЮС», на підставі податкових накладних, які не можна визнати належними, оскільки підписані не уповноваженою особою, тобто оформлені з порушенням вимог Податкового кодексу України.

В постанові Верховного Суду України від 05.03.2012 року у справі №21-421а11 міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 року у справі № 21-877а15.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області від 07 липня 2015 року № прийнято правомірно, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять протиправності оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 04.02.2016 року

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.