Справа № 344/13707/14-а, 2а-344/686/14
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 876/1357/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.
за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного УПФ України в Івано-Франківській області, Івано-Франківського ОВК, в якому просив: 1) визнати протиправними дії Головного УПФ України в Івано-Франківській області щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 01.07.2014 року; 2) зобов`язати Головне УПФ України в Івано-Франківській області витребувати у Івано-Франківського ОВК довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 20% грошового забезпечення з 01.04.2013 р. та у розмірі 40% з 01.09.2013 р., що не перевищує місячного грошового забезпечення з 01.07.2014 р. відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами згідно постанови КМУ від 13.03.2013 р. № 161, наказу МОУ від 15.11.2010 р. № 595 зі змінами та доповненнями; 3) зобов`язати Головне УПФ України в Івано-Франківській області нарахувати, виплатити та виплачувати в подальшому позивачу пенсію з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 20% грошового забезпечення з 01.04.2013 р. та у розмірі 40% з 01.09.2013 р., що не перевищує місячного грошового забезпечення з 01.07.2014 р. відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами згідно постанови КМУ від 13.03.2013 р. № 161, наказу МОУ від 15.11.2010 р. № 595 зі змінами та доповненнями; 4) звернути постанову суду до негайного виконання за один місяць (з урахуванням виплаченої суми).
Відповідачі Головне УПФ України в Івано-Франківській області, Івано-Франківський ОВК позову не визнали, у суді першої інстанції подали заперечення, просили відмовити у задоволенні позову.
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.11.2014 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного УПФ України в Івано-Франківській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 01.07.2014 року. Зобов`язано Головне УПФ України в Івано-Франківській області витребувати у Івано-Франківського ОВК довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 20% грошового забезпечення з 01.04.2013 р. та у розмірі 40% з 01.09.2013 р., що не перевищує місячного грошового забезпечення з 01.07.2014 р. відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами згідно постанови КМУ від 13.03.2013 р. № 161, наказу МОУ від 15.11.2010 р. № 595 зі змінами та доповненнями. Зобов`язано Головне УПФ України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 20% грошового забезпечення з 01.04.2013 р. та у розмірі 40% з 01.09.2013 р., що не перевищує місячного грошового забезпечення з 01.07.2014 р. відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами згідно постанови КМУ від 13.03.2013 р. № 161, наказу МОУ від 15.11.2010 р. № 595 зі змінами та доповненнями. В частині стягнення за один місяць звернено до негайного виконання (з урахуванням виплаченої суми).
З цією постановою суду першої інстанції від 04.11.2014 року не погодився відповідач Головне УПФ України в Івано-Франківській області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 р. № 595 має тимчасовий характер, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям згідно ч.3 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає апелянт, що оскаржена постанова суду першої інстанції суперечить судовій практиці Верховного Суду України. Також вказує апелянт, що суд першої інстанції не повідомив належним чином відповідачів про судове засідання 04.11.2014 року, оскільки ухвалою суду від 23.09.2014 року по справі було відкрито скорочене провадження, а в подальшому в отриманій відповідачем судовій повістці було вказано, що справа призначена на 06.11.2014 року.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 04.11.2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що таку апеляційну скаргу слід задоволити.
Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, інвалідом війни, знаходиться на обліку в Головному УПФ України в Івано-Франківській області, та якому з 21.10.2002 року призначено пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 6, 18).
Позивач звернувся до Головного УПФ України в Івано-Франківській області з заявою про перерахунок пенсії на підставі наказу Міністра оборони України № 595 від 15.11.2010 року та постанови КМ України від 13.03.2013 року № 161, однак, листом відповідача № 2010/13 від 09.09.2014 року у задоволенні такої заяви позивача відмовлено (а.с. 19).
При вирішенні апеляційної скарги Головного УПФ України в Івано-Франківській області на постанову суду першої інстанції від 04.11.2014 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак, оскаржена постанова суду першої інстанції від 04.11.2014 року вказаним вище вимогам не відповідає.
Так, суд першої інстанції порушив вимоги ч.4 ст.183-2 КАС України, оскільки не постановив ухвали про перехід розгляду справи зі скороченого провадження в загальний порядок розгляду справи.
Крім цього, в матеріалах адміністративної справи немає належних підтверджень про те, що відповідачі Головне УПФ України в Івано-Франківській області та Івано-Франківський ОВК були належним чином повідомлені про дату і час судового засідання на 04.11.2014 року. При цьому, із наданої апелянтом копії судової повістки видно, що виклик в судове засідання було здійснено на 06.11.2014 року (а.с. 72).
Крім цього, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови від 04.11.2014 року вказує, що слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача надалі нараховувати пенсію, однак у резолютивній частині цієї постанови суду вказано, що позов задоволено повністю, і при цьому не вирішено питання щодо позовної вимоги про зобов`язання виплачувати пенсію в подальшому (на майбутнє).
Наведені вище обставини підтверджують доводи апелянт про істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Також, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апелянта про істотне порушення судом першої інстанції норм матеріального права і помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Так, відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсії і провадиться у прядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною 2 статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 1 постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 установлено, що з 01.10.2010 року військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, виплачується щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Постановою КМ України від 13.03.2013 року № 161 внесено зміни до постанови КМ України № 889, зокрема підпункт 1 пункту 1 викладено в наступній редакції: «Установити щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіацій спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високо мобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення».
При цьому, військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) щомісячна додаткова грошова винагорода встановлюється у розмірах: з 01.04.2013 р. у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення; з 01.09.2013 р. у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення (підпункт 2 пункту 1 постанови КМУ № 889).
Наказом Міністра оборони України № 595 від 15.11.2010 року затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям ЗС України.
Підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції встановлено розміри винагороди військовослужбовцям, які проходять військову службу (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту), зокрема, з 01.04.2013 р. до 20 % місячного грошового забезпечення; з 01.09.2013 р. у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення.
Пунктом 5 Інструкції визначено, що винагорода виплачується на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) на підставі наказів вищих командирів (начальників).
При цьому, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 8 Інструкції), а її розміри встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника ГУ розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік (пункт 9 Інструкції).
З аналізу наведених правових положень видно, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яку позивач просив врахувати для обчислення нового розміру пенсії, має тимчасовий характер. Виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин (з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення), її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям згідно ч.3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом України у постановах: № 21-368а13 від 15.10.2013 р., № 21-234а14 від 15.07.2014 р., а також у судовій приктиці Вищого адміністративного суду України.
Отже щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 161 від 13 березня 2013 року), не може бути підставою для перерахунку пенсії позивача згідно ч.3 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції від 04.11.2014 року прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому, оскаржену постанову суду слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволити.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії скасувати і прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.
На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.02.2016 року.