Справа № 2-а-4025/11/1470
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2012-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2012 р.Справа № 2-а-4025/11/1470

Категорія:5.2.1Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської митниці на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2011 року по справі за позовом Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Колос" до Миколаївської митниці про визнання протиправними дій, скасування податкового повідомлення форми "Р" №16 від 12.05.2011 р. та податкового повідомлення форми "Р" №17 від 12.05.2011 р., -

встановиЛА:

20 травня 2011 року, позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо збільшення суми податкового зобовязання за результатами митного оформлення товару та скасування податкових повідомлень форми «Р»№16 та №17 від 12.05.11р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ним та відповідачем при митному оформленні товару був правильно визначений його код та в повному обсязі сплачені всі митні платежі та податки, а відповідач неправомірну здійснив донарахування ПДВ на цей товар.

Відповідач заперечив проти позову і зазначив, що незалежно від того, що операції митного оформлення товару були здійсненні він має право за наявності підстав перевірити ці операції та прийняти відповідне рішення про збільшення (донарахування) митних платежів та податків. За таких обставин відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволені позову.

Суд першої інстанції своєю постановою від 23 вересня 2011 року позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасувати податкові повідомлення форми «Р»Миколаївської митниці №16 та №17 від 12.05.11р..

Миколаївська митниця не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Миколаївська митниця посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Під час проведення 18.04.20011 року відповідачем невиїзної документальної перевірка дотримання САЗТ «Колос»вимог законодавства України з питань митної справи при декларуванні товару «Сільськогосподарський самохідний обприскувач»за вантажною митною декларацією від 25.11.2008 № 504000001/8/004799 було складено акт №000/11/504000000/003763980, яким встановлено, що позивачем невірно задекларовано товар - «Сільськогосподарський самохідний обприскувач»за кодом 8424 81 99 00 УКТЗЕД. За результатами проведеної перевірки, на підставі пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, абз. 2 пп. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, відповідачем були винесені податкові повідомлення форми «Р», якими позивачу донараховані податкові зобов'язання, а саме: податкове повідомлення - рішення № 16 від 12.05.2011р., яким нараховане податкове зобов'язання за платежем «ввізне мито»на загальну суму 20101,83 грн., з яких 16 081,46 грн. основного платежу та 4 020,37 грн. штрафних санкцій; податкове повідомлення - рішення № 17 від 12.05.2011р., яким нараховане податкове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість»на загальну суму 4 020,38 грн., з яких 3 216,30 грн. основного платежу та 804,08 грн. - штрафних санкцій.

Розглядаючи спір судом першої інстанції досліджено інформацію щодо технічних даних та характеристик самохідного обприскувача. Враховуючи положення ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»та Пояснення УКТЗЕД, зазначений вище самохідний обприскувач позивача судом першої інстанції віднесено під визначення транспортний засіб спеціального призначення, тобто моторний транспортний засіб спеціально сконструйований для розміщення оприскувального обладнання, де шасі та робоче обладнання не утворюють єдиний механічний агрегат. Основною метою зазначеного транспортного засобу не є перевезення людей чи вантажів, а використання нетранспортної функції - обприскування, а відтак зазначений товар може класифікуватися в товарних позиціях 8424 та 8705 згідно з УКТЗЕД з урахуванням положень 1 та 6 Основних правил інтерпретації класифікації товарів, пояснень до товарної позиції 8424 та пояснень до товарної позиції 8705 УКТЗЕД (лист ДМСУ від 02.04.2009 р. № 11/4-10.29/2985-ЕП, з змінами від 07.04.2009 р. № 11/4-10.29/3176-ЕП та від 13.08.2009 р. № 11/4-10.14/7748-ЕП).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що самохідні оприскувачі, не призначений для виконання інших функцій, крім розпилення рідин спеціального призначення для використання у сільському господарстві.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції вірно вказав, що вищезазначені характеристики підпадають під Пояснення до товарної позиції 8424 УКТЗЕД та роз'ясненнями ДМСУ про класифікацію таких товарів згідно листа від 22.03.2005р. № 37/37-1465-ЕП «Про класифікацію самохідного обприскувача», котрий був чинним на момент декларування та митного оформлення товару позивача, відповідно до положення ст. 312 Митного кодексу України. На момент проведення митного оформлення товару у 2008 році - самохідних оприскувачів згідно вантажно-митних декларацій, були обєктивні підстави для підтвердження коду товару заявленого декларантом у митних деклараціях, а саме НОМЕР_1 згідно УКТЗЕД, оскільки у відповідача були відсутні підстави для визначення іншого коду даного товару.

Порядок встановлення та застосування ставок ввізного мита, що ввозяться на митну територію України встановлює Закон України «Про Митний тариф України», яким визначено митний тариф України, як систематизований згідно з УКТЗЕД перелік ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України. Товарною номенклатурою Митного тарифу України є УКТЗЕД, яка базується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів, що ведеться Всесвітньою митною організацією. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України з урахуванням висновків Кабінету Міністрів України.

Статтею 313 Митного кодексу України, митні органи класифікують товари, тобто відносять товари до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

У відповідності до ст. 311 Митного кодексу України, Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійсненої на основі Гармонізованої системи та кодування товарів, позивачем віднесено вище вказаний товар до під категорії 8424, якою визначено, що до даної категорії товарів відносяться: механічні пристрої (з ручним керуванням або без нього) для розбризкування або розпилення рідких чи порошкоподібних речовин. Відповідач в межах повноважень визначених ст.313 Митного кодексу України, та у відповідності до положень Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, за результатами митного контролю та документів класифікував товар в товарній позиції 8424. До вказаної позиції включаються самохідні розпилювальні апарати, в яких двигун, поряд із забезпеченням енергії для роботи насосів і розпилення також забезпечує обмежений рух апарату для робочих цілей. Тобто відповідач у відповідності до процедури митного оформлення в частині класифікації коду товару здійснив 25.11.2008 року визначення коду товару як оприскувача самохідного, на підставі листа від 22.03.2005 року за вих. №37/37-1465-ЕП «Про класифікацію самохідного оприскувача», яке було чинне на дату подання позивачем вантажної митної декларації.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, щодо відсутності чіткого правового регулювання класифікації самохідних оприскувачів станом на 2008 рік, що підтверджується фактом звернення в 2009 році Держмитслужби України до Всесвітньої митної організації, щодо надання методичної допомоги щодо підходів до класифікації товару «самохідні оприскувачі». Зазначена обставина свідчить про правомірність декларування у цей період позивачем самохідного оприскувача в товарній позиції 8424. Застосування роз'яснення Державної митної служби України у листі №11/4-10.29/2985-ЕП від 02.04.2009 року про необхідність класифікації згідно з УКТЗЕД самохідних оприскувачів у товарній позиції 8705, яке введено в дію 13.08.2009 року, до спірних правовідносин які існували в 2008 році є недоречним, адже відсутні правові підстави можливості поширення дії будь-якого нового рішення про визначення коду товару на процедуру митного оформлення товарів, що була здійснена до його прийняття.

Митні органи, приймаючи вантажні митні декларації та пропускаючи товар на митну територію України, погоджувалися з відомостями про код товарної номенклатури, зазначеним імпортером, то відповідно до п.10,3 ст.10 Закону України №168/97 Про податок на додану вартість та підпункту 4.2.1 пункту 4.2 ст.4 Закону №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»митниця не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про нарахування податкових зобовязань у звязку з помилковим визначенням коду. Таким чином, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, оскільки прийнята на підставі повного і всебічного зясування обставин, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2011 року по справі за позовом Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Колос" до Миколаївської митниці про визнання протиправними дій, скасування податкового повідомлення форми "Р" №16 від 12.05.2011 р. та податкового повідомлення форми "Р" №17 від 12.05.2011 р., - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3