Справа № 815/6577/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6577/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участю секретаря Музики І.О.,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1 (згідно довіреності),

представника відповідача:ОСОБА_2 (згідно довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2015 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_5 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб, в якій, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 17.11.2015р. просить зобовязати Уповноважену особу ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 надати ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про неї, як вкладника, якому необхідно здійснити виплати відшкодування у розмірі 200 000,00 гривень за рахунок коштів ОСОБА_4 гарантування фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких, на його думку, останньому має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб, зазначивши, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства її, ОСОБА_3, не включено до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу №009-15843-280115 від 28.01.2015, чим було порушені її майнові права.

Відповідач заперечував по суті заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивач правомірно не включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, оскільки позивач не має права на таке відшкодування.

Відповідач вказує на те, що за результатом перевірки укладеного між позивачем ПАТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу № 009-15843-280115 від 28.01.2015 року встановлено, що даний договір та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України. Грошові кошти були повернуті на рахунок іншої особи, у звязку з чим просив позивачу у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Надіслав письмові заперечення на позовну заяву в яких просить в задоволенні позову відмовити посилаючись, що операція про зарахування коштів на рахунок позивача з поточного рахунку іншої особи суперечила пункту 10.19 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини другої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин третьої особи, не є перешкодою для розгляду справи.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

28 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ОСОБА_7) та ОСОБА_3 (вкладник) укладено договір банківського вкладу №009-15843-280115 (Депозит Delta Premier (без поповнення)»), відповідно до якого, банк відкрив Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №9332 та прийняв від вкладника внесені на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 12 000,00 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 27.07.2015 року та зобов'язується сплачувати на проценти вклад у розмірі 5,50 процентів річних.

Разом з укладенням Договору банківського вкладу, що укладався за типовою формою, між Банком та позивачем було укладено Додаткову угоду №1, за умовами якої передбачили, що внесення (зарахування) вкладу на рахунок буде здійснюватись шляхом перерахування коштів з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента.

Відповідно до підпунктів 1.6. та 1.7. договору вкладу, ОСОБА_7 зобовязався щомісячно сплачувати Вкладнику проценти шляхом зарахування сум на поточний (картковий) рахунок №6377, відкритий на імя вкладника, а по закінченню строку залучення депозиту виплатити вклад шляхом перерахування суми коштів на той же поточний рахунок вкладника.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 28 січня 2015 року на особистий вкладний рахунок позивача були зараховані грошові кошти у розмірі 12000 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №1 в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності. Грошові кошти на вкладний рахунок позивача були перераховані з поточного рахунку ОСОБА_6.

Представником відповідача підтверджено факт надходження грошових коштів.

АТ «Дельта Банк» були нараховані проценти відповідно до договору банківського вкладу за перший місяць користування грошовими коштами та перераховані на поточний рахунок позивача.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Уповноваженою особою ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» призначено провідного спеціаліста з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5, що підтверджено офіційними оголошеннями, які було розміщено на сайті ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб та АТ «Дельта Банк».

Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». На підставі зазначеної постанови, виконавчою дирекцією ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» - ОСОБА_5 строком на два роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

На офіційному сайті ОСОБА_4 та АТ «Дельта Банк» опубліковані оголошення про те, що з 08 жовтня 2015 року розпочинається прийом письмових заяв щодо предявлення вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», що можуть бути подані протягом 30 днів, та про початок виплати з 08 жовтня 2015 року ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб коштів вкладникам АТ «Дельта Банк» через банки агенти. Для отримання коштів, вкладники Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 08 жовтня 2015 року до 18 листопада 2015 року включно можуть звертатись до установ банків-агентів ОСОБА_4 АТ «ОЩАДБАНК», АТ «УКРЕКСІМБАНК», АБ «УКРГАЗБАНК»;

Виплати вкладникам здійснюються в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення НБУ про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних (тобто по 02.03.2015р.), але не більше 200 тисяч гривень на одного вкладника.

Як зазначено позивачем, 04 листопада 2015 року вона отримала компенсацію від ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб у сумі 2 471,48 гривень, що підтверджено наявною у справі копією заява на отримання переказу та заяви на отримання готівки №10171. Таким чином, позивачем отримано компенсацію коштів, що як відсотки були нараховані на вклад та перераховані на її поточний рахунок відкритій в АТ ОСОБА_7».

05 жовтня 2015 року на адресу позивача надійшло повідомлення від представника ТА «Дельта Банку» вихідний №8821/1528 від 23.09.2015 року про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) №009-15843-280115 від 28.01.2015р., укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, згідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наказом уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «Дельта Банк» за №813 від 16.09.2015 року визнано недійсними правочини, в тому числі, і договір банківського вкладу (депозиту) №009-15843-280115 від 28.01.2015 року. На підставі зазначеного наказу грошові кошти були списані з депозитного рахунку позивача, при цьому були зараховані не на поточний рахунок позивача, а на рахунок третьої особи, ОСОБА_6

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати ОСОБА_4 відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ОСОБА_4 є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція ОСОБА_4 має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників ОСОБА_4; 2) визначає порядок відшкодування ОСОБА_4 коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3 визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення ОСОБА_4 відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату ОСОБА_4 витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат ОСОБА_4, затвердженого адміністративною радою ОСОБА_4; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ОСОБА_4 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_4 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення ОСОБА_4 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_4 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до положень частини 1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником визнається фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту).

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа ОСОБА_4 складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_4 станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа ОСОБА_4 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа ОСОБА_4 зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною п'ятою статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція ОСОБА_4 затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_4 переліку вкладників. ОСОБА_4 публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа ОСОБА_4 зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Тобто процедура перевірки правочинів провадиться ще на стадії тимчасової адміністрації.

При цьому, згідно пункту 4 частини 2 статті 37 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженій особі серед іншого надано право повідомляти сторони зо договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

Частина 6 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що уповноважена особа ОСОБА_4 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_4 відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення) уповноважена особа ОСОБА_4 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до ОСОБА_4 повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_4 відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики ОСОБА_4, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до ОСОБА_4 на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа ОСОБА_4 може надавати до ОСОБА_4 додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, ОСОБА_4 складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки ОСОБА_4, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою ОСОБА_4 переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4; 2) передача уповноваженою особою ОСОБА_4 сформованого переліку вкладників до ОСОБА_4; 3) складення ОСОБА_4 на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією ОСОБА_4 Загального реєстру.

Судом встановлено та представником відповідача підтверджено, що Уповноваженою особою ОСОБА_4 на виконання обов'язків, передбачених ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», здійснено перевірку договорів (інших правочинів), укладених АТ «Дельта Банк».

07.08.2015 року відповідачем видано наказ №691 «Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб ПАТ «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПAT «Дельта Банк»», яким визначено продовжити строк здійснення перевірки Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПAT «Дельта Банк» правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених (укладених) ПAT «Дельта Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач вказує, що за результатами проведеної перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозит), що були укладені між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами після 16.01.2015 року включно. Так, дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в ПАТ «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів ОСОБА_4, і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни ПAT «Дельта Банк», для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації ПAT «Дельта Банк» та реалізації його майна. З огляду на це, вказані фізичні особи платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів ФГВФО ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. При цьому, клієнти ініціатори перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, були кредиторами АТ «Дельта Банк» за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків. При цьому, операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті у банку були здійсненні в період дії Постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних». Відповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення ПAT «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб ОСОБА_4, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. При цьому, Відповідач наголосив, що відповідно до пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» (далі - Правила), затверджених Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року (з відповідними змінами), оприлюднені на сайті банку та з якими вкладник ознайомився під час укладення Договору, зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається. Фактично ж кошти вносилися третьою особою, що є порушенням умов Договору та Правил, які є публічними.

Комісією під час здійснення перевірки було виявлено, що кошти для зарахування на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли з рахунку іншого клієнта. Тобто, з рахунку клієнта банку ОСОБА_6, розмір вкладу якого становив більше, ніж еквівалент 200 000 грн., що підтверджено платіжним дорученням та випискою по рахунку. В результаті таких дій, грошовий вклад ОСОБА_6, із значною сумою подрібнювався, або розподілявся і передавався у власність іншій особі. За результатами проведеної перевірки винесено наказ №813 від 16.09.2015р. згідно якого визнано договір укладений між позивачем та АТ «Дельта Банк» нікчемним.

Як вбачається із повідомлення про нікчемність правочину за вих. №8821/1528 від 23.09.2015р., відповідач, через представника повідомив позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №009-15843-280115 від 28.01.2015 року, в звязку з чим позивача не включено до переліку вкладників. При цьому, відповідач посилався на пункт сьомий частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто: 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно з висновками відповідача, вказані дії відбувались з метою отримати кошти не від банку і не за рахунок банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримати кошти від ОСОБА_4, тобто за рахунок державних коштів. За таких обставин витрати ОСОБА_4 значно збільшуються без будь-яких законних на те підстав.

Відповідач вважає, що позивач розміщував вклад з метою отримання коштів саме від ОСОБА_4 гарантування вкладів представник відповідача пояснив, що постановою Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» підтверджується наявність фінансових проблем у банку, у звязку з чим і повязує дії позивача та третьої особо ОСОБА_6, як такі, що направлені на отримання незаконного відшкодування.

Щодо застосування відповідачем, як підставу недійсності правочину пункту сьомого частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд дійшов висновку, що пільги повинні полягати у наданні особливих гарантій, що створюють специфічний правовий статус саме для кредитора банку в порівнянні із статусом і правами визначеними законом.

Оскільки статус кредитора вкладник набуває тільки після внесення грошових коштів пільги повинні стосуватись порядку чи гарантій повернення грошових коштів і відноситись виключно до кредитора який набув даного статусу на підставі спірного договору.

Суд погоджується з доводами позивача, що, договір банківського вкладу укладений між ним та банком відповідно до діючих на той час ринкових умов та внутрішніх правил банку, які були доступні будь-якому вкладнику ПАТ «Дельта Банк» жодних переваг чи пільг позивачу не надав.

Матеріалами справи підтверджено, що договір банківського вкладу передбачав стандартні умови повернення коштів внесених на депозитний рахунок. Умови договору не містять будь яких пільг для позивача при поверненні грошових коштів.

Відповідачем не надано доказів, які саме переваги було надано договором банківського вкладу позивачу.

Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача, що умовами спірного договору були надані переваги третій особі ОСОБА_6 перед іншими кредиторами, так як умови договору вкладу передбачають зарахування суми вкладу та відсотків, по закінченню строку вкладу, на поточний рахунок позивача, і ніяким чином не передбачають участь в отриманні коштів ОСОБА_6, у звязку з чим доводи відповідача в даній частині є не обґрунтованими.

Суд вважає, що з моменту надходження грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок позивача дані грошові кошти перешли у його власність і саме він, як вкладник, має право розпоряджатись ними на власний розсуд відповідно до положень статей 15, 184, 316, 321, 328, 1066-1068 Цивільного Кодексу України, що визначають права власника грошових коштів розміщених на рахунку.

Позивач заявив вимогу про включення до списку для виплати йому компенсації в межах передбачених чинним законодавством в загальному порядку передбаченому для отримання такого відшкодування. Крім цього умови договору банківського вкладу №009-15843-280115, що укладений між позивачем та АТ «Дельта Банк» 28 січня 2015 року відповідають вимогам встановленим положеннями глави 71 Цивільного кодексу України. По закінченню строку вкладу грошові кошти за умовами договору повинні бути зараховані на поточний рахунок позивача відкритий у банку.

Положеннями статті 1062 Цивільного кодексу на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Правові засади відкриття, закриття та функціонування валютних рахунків у банках України фізичними особами регулюється Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, що затверджена Постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 №492 (надалі Інструкція №492). Саме на порушення даної інструкції, як підстави недійсності правочину ОСОБА_4 гарантування вкладів посилався у своїх запереченнях.

Положеннями пункту 10.19. Інструкції №492 передбачено, що на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи-резидента зараховуються у тому числі: - кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу.

Як вбачається з наданих до суду документів, між позивачем та АТ «Дельта Банк», разом з укладенням договору банківського вкладу, 28 січня 2015 року укладено додаткову угоду №1, якою передбачено, що грошові кошти на вкладний рахунок будуть перераховані з поточного рахунку іншої особи.

Таким чином, сторонами дотримано порядку укладення договору банківського вкладу та дотримано вимоги пунктів 10.19. Інструкції №492, чим спростовано доводи третьої особи, а саме ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб, щодо порушення приписів чинного законодавства.

Посилання відповідача на недотримання положень пунктів 5.5., 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», що не допускає зарахування грошових коштів на вкладний рахунок від третьої особи, на думку суду, є помилковим. Суд вважає, що вказані Правила є внутрішнім документом банку, які розміщені на офіційному сайті і за своєю правовою природою разом з типовими договорами банку є офертою (публічним договором) банку. Таким чином, Правила є невідємною частиною договору і їх зміст може обиратись чи корегуватись сторонами при укладенні договору в письмовому вигляді, що і було зроблено сторонами при укладенні додаткової угоди до договору, яка містить пряму вказівку про незастосування даних положень до нього. Крім цього, суд вважає, що сторони були вільні у визначенні умов договору, який укладався між ним, а зміст внутрішніх документів банку не міг суперечити вимогам норм права, тому надання права позивачу на отримання зарахування грошових коштів з рахунку іншої особи не є наданням переваг кредитору у розумінні положень пункту сьомого частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім цього відповідно до положення пункту 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладом визнаються кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту). Таким чином, положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спростовують доводи відповідача щодо недійсності правочину внаслідок зарахування коштів на рахунок вкладника від іншої особи.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Судом встановлено, що під час укладення договору банківського вкладу сторона позивача не була проінформована про наявність рішення Національного банку України «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних, а отже не могла усвідомлювати ризиків, повязаних з укладенням договору вкладу за цих умов.

Щодо пункту сьомого частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - відповідачем не надано переконливих доказів, що договором банківського вкладу ОСОБА_3 були надані якісь переваги перед іншими кредиторами банку. Також відповідачем не наведено, а судом не встановлено, підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) договору банківського вкладу №009-15843-280115 (Депозит Delta Premier (без поповнення)»), що укладений між ОСОБА_3 та АТ «Дельта Банк» 28 січня 2015 року; відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Суд зауважує, що відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу №009-15843-280115 (Депозит Delta Premier (без поповнення)») від 28.01.2015р., матеріали справи не містять, а про існування таких судових рішень ні суду, ні сторонам не відомо. Відповідач, посилаючись на рішення Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб фактично не вказує підстав недійсності договору банківського вкладу, а лише заперечує щодо здійснення операції з перерахування на рахунок позивача коштів. Судом встановлено, що саме всі операції по перерахуванню, зарахуванню та інших транзакцій коштів клієнтів ПАТ «Дельта Банк» здійснювались безпосередньо посадовими особами ПАТ «Дельта Банк», а відтак, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача та третьої особи на порушення позивачем умов та порядку здійснення зарахування коштів на рахунок Позивача на підстав умов договору вкладу, укладеного 28.01.2015р. між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», тому відповідальність щодо укладення з позивачем вказаного договору має покладатись безпосередньо на банк, його посадових осіб, а не на позивача шляхом обмеження його права на відшкодування коштів за вкладом по договору.

Викладене означає, що уповноважена особа хоча і наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки в даному випадку воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4.

Враховуючи викладене, на думку суду, позовні вимоги щодо включення позивача до спису вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що гранична сума яка підлягає компенсації за рахунок коштів ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб обмежується 200 000 гривень за всіма вкладами на одну особу. Оскільки позивач отримала від ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб компенсацію коштів в сумі 2 471,48 грн. то дана сума повинна бути врахована при визначенні загальної суми компенсації.

Станом на день введення в АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації 03 березня 2015 року грошовий вклад ОСОБА_3 за договором банківського вкладу становив 12 000дол. США., що за курсом Національного банку, встановленого на цю саме дату 2482,0658 грн. за 100 дол. США, було еквівалентно 297 840, 00гривень., що перевищує граничну суму компенсації ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб.

З врахуванням раніше виплачених грошових коштів ОСОБА_3 має право на отримання відшкодування в розмірі 197 528,52 гривень.

Судом відхиляється твердження представника відповідача, про неможливість включити позивача у відповідний список, так як на рахунку останнього відсутні грошові кошти.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не надає права Уповноваженій особі фонду, якою є відповідач, самостійно розпоряджатись грошовими коштами, що знаходяться на рахунках вкладників, а лише в межах та у випадках передбаченим чинним законодавством. Умовами пункту 1.7. договору банківського вкладу №009-15843-280115 від 28.01.2015 р., що укладений між банком та позивачем передбачено, порядок виплати вкладу шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника.

Пунктом 10.20. Інструкції №492 передбачено, що виплата чи перерахування коштів може відбуватись з вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи-резидента виключно за розпорядженням вкладника або за його дорученням.

Однак, як встановлено судом, грошові кошти в сумі 12 000 доларів США були повернуті на рахунок третьої особи ОСОБА_6, при цьому перерахування здійснено на підставі Наказу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів на ліквідацію «АТ «Дельта Банк» №813 від 16.09.2015р., як наслідок визнання нікчемності правочину, без будь якого доручення власника коштів ОСОБА_3

Оскільки судом встановлено відсутність підстав для визнання правочину нікчемним - дане перерахування грошових коштів здійснено відповідачем без належних правових підстав, а отже не може бути підставою для відмови у захисті майнового права позивача.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до змісту пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 Уповноважена особа фонду наділена повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування, внаслідок чого, належним способом захисту порушеного права, в рамках подібних правовідносин, є саме зобов'язання Уповноважену особу ОСОБА_4 надати до ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування, в разі встановлення судом під час розгляду справи факту необґрунтованості не включення кожного окремого вкладника банку до переліку вкладників.

Як наслідок, суд вбачає наявними підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Одеського окружного адміністративного суду, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення позивача до переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в звязку з чим, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 70, 71, 86, 159-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_3 до Уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов'язати Уповноважену особу ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 надати ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) як вкладника, якому необхідно здійснити виплати відшкодування по вкладу за договором банківського вкладу №009-15843-280115, укладеним 28.01.2015 р. між ОСОБА_3 та АТ «Дельта Банк» у визначеному законодавством розмірі 200 000 грн. за рахунок коштів ОСОБА_4 гарантування фізичних осіб.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Бжассо

.