Справа № 2-а-141/08/2170
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2010-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2010 р.Справа № 2-а-141/08/2170

Категорія: 2.11.8Головуючий в 1 інстанції: Ткаченко О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів Семенюка Г.В. Л.В., ОСОБА_1

при секретарі Скоріній Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва на постанову Господарського суду Миколаївської області від 26 серпня 2008 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва про скасування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 26 серпня 2008 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва про скасування рішень про застосування штрафних фінансових санкцій були задоволені.

Суд, на підставі п.2 ст.17 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95 - ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(надалі Закон №265) визнав протиправними та скасував рішення:

- № /0 від 25.06.2008 року про застосування штрафних санкцій в сумі 8 500 грн.;

- № /0 від 26.06.2008 року про застосування штрафних санкцій в сумі 3 060 грн.;

- № /0 від 25.06.2008 року про застосування штрафних санкцій в сумі 5 100 грн.;

- № /0 від 08.07.2008 року про застосування штрафних санкцій в сумі 5 440 грн.;

- № /0 від 08.07.2008 року про застосування штрафних санкцій в сумі 6 800 грн...

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції вважав, що позивачем не було допущено порушень Закону №265, так як ним для реєстрації розрахункових операцій використовувалися як електронний касовий апарат так і належним чином зареєстрована книга обліку розрахункових операцій.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якої просив його скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Підставою для скасування рішення суду, апелянт вважав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доповнивши подану апеляційну скаргу, апелянт надав до апеляційного суду постанови місцевих районних судів м. Миколаєва, згідно з якими позивач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення п.п.1, 2, ст.13 Закону №265.

Дані докази на думку апелянта, свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність в діях позивача порушень, які виразилися в проведенні розрахункових операцій через гральні автомати, які не зареєстровані в ДПІ, неопломбовані у встановленому порядку та не проведені у фіскальний режим роботи.

В суд апеляційної інстанції апелянт не зявився, просить слухати справу у його відсутності

Позивач також в судове засідання до суду апеляційної інстанції не зявився, сповіщався належним чином, про причини неявки, суд не повідомив.

Згідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено законне та обґрунтоване рішення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що в червні 2008 року Державною податковою адміністрацією у Миколаївській області було проведено перевірку діяльності позивача щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу в залі гральних автоматів за різними адресами.

За результатами проведення перевірок за порушення п.1 ст.3 Закону №265 до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції.

Аналіз доказів, які містяться в матеріалах справи та норм Закону №265, підтверджують правомірність висновків суду першої інстанції про відсутність в діях позивача будь яких порушень при наданні ним послуг у сфері грального бізнесу.

Так, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідач безпідставно ототожнює гральні автомати з реєстраторами розрахункових операцій, посилаючись при цьому на Постанову Кабінету Міністрів України №121 від 07.02.2001 р. «Про терміни переведення субєктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій»(надалі Постанова №121).

Спростовуючи доводи субєкта владних повноважень про те, що субєкти грального бізнесу мають застосовувати гральні автомати, які оснащені фіскальною памяттю і працюють у режимі реєстраторів розрахункових операцій, суд першої інстанції провів порівняльний аналіз термінів гральний автомат та реєстратор розрахункових операцій.

Поняття грального автомату розкривається в пункті 1.2. Ліцензійних умов провадження організації діяльності з проведення азартних ігор, затверджених спільним наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва та Міністерства фінансів України № 40/374 від 18.04.2006 року, якій зазначає, що гральний автомат - це механічне, електричне обладнання або пристрій, що використовується для проведення азартних ігор, результат яких визначається без участі працівника ліцензіата програмою роботи цього обладнання (пристрою) з використанням генератора випадкових чисел, який міститься всередині корпусу такого обладнання (пристрою), і сума виграшу нараховується обладнанням (пристроєм) автоматично.

Поняття реєстратора розрахункових операцій розкривається в ст. 2 Закону №265, яка зазначає, що це пристрій або програмно технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і якій призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товару (надання послуг), операцій з купівлі продажу іноземної валюти та /або реєстрації кількості проданий товарів (наданих послуг).

До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно касовий апарат, електронний контрольно касовий реєстратор, компютерна касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Із вищевикладеного можливо зробити висновок, що наявність фіскальних функцій не є необхідними для гральних автоматів, оскільки функції РРО можуть виконуватися не лише ними, а і іншими пристроями, в тому числі електронними контрольно-касовими апаратами, які розміщені у вищезазначених гральних залах.

Спростовуючи доводи апелянта щодо обовязку позивача виконувати Постанову №121, суд апеляційної інстанції бажає зазначити, що даний нормативний акт не зобовязує субєктів грального бізнесу використовувати гральні автомати, які оснащені фіскальною памяттю і працюють у режимі реєстраторів розрахункових операцій, а встановлює терміни переведення субєктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій і безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій. Для діяльності з використання гральних автоматів встановлено термін 31.12.2006 року.

Колегія суддів вважає, що позивачем додержані вимоги зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, так як у кожному залі гральних автоматів застосовуються електронні контрольно-касові апарати, а також ведуться книги обліку розрахункових операцій.

Господарський суд Миколаївської області в оскаржуваній постанові, правильно звернув увагу на те, що на сьогоднішній день в Україні відсутні нормативні акти, які визначали б вимоги до гральних автоматів, що оснащені запамятовуючими пристроями (фіскальною памяттю), не розроблені самі автомати, які б відповідали вказаним вимогам та не розроблені запамятовуючі пристрої (фіскальна память) для існуючих автоматів.

Суд апеляційної інстанції вважає не можливим оцінювати надані апелянтом додаткові докази про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Закону №265 тому, що на момент постановлення судом першої інстанцій рішення по даній справі, відповідач їх не надав і не повідомив про них суд.

Відповідно до ч.2 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити нові докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції.

Ненадання відповідачем суду першої інстанції зазначених доказів без поважних причин, надає право суду апеляційної інстанції не досліджувати його.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва на постанову Господарського суду Миколаївської області від 26 серпня 2008 року - залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Миколаївської області від 26 серпня 2008 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва про скасування штрафних (фінансових) санкцій - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складання її в повному обсязі.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Г.В. Семенюк

суддя І.П. Косцова