Справа № 2-а-1509/10/1570
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2010-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2010 р.Справа № 2-а-1509/10/1570

Категорія: 8Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді доповідача-головуючого ОСОБА_1,

суддів - Джабурії О.В., Крусяна А.В.,

секретар Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської транспортної прокуратури про визнання протиправними та протизаконними дій прокурора Одеської транспортної прокуратури ОСОБА_3,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2009 року ОСОБА_2 звернулась до Одеськогоо окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської транспортної прокуратури про визнання протиправними та протизаконними дій прокурора Одеської транспортної прокуратури ОСОБА_3 під час розгляду справи 09.12.2008 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року було відмовлено у відкритті провадження.

При цьому суд встановив, що предметом спору між сторонами є правовідносини, які належать вирішувати в порядку кримінального судочинства. Оскільки діяльність осіб, які сприяють розгляду справи в порядку того чи іншого виду судочинства підконтрольна суду, що провадить справу та не може бути предметом оскарження за правилами адміністративного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у порядку ст.109 КАС України суд послався на положення статті 3, 17 КАС України, відповідно до якої компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори, які належать вирішувати в порядку кримінального судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що судом неправильно кваліфіковано правові функції, які виконувала прокурор по відношенню до неї під час розгляду скарги на постанову про відмову у порушенні у кримінальної справи, оскільки за чинним законодавством держава покладає на прокурора відповідні функції по нагляду за додержанням законодавства, по нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина. Згідно розподілу функцій між органами та службовими особами, які беруть участь у кримінально - процесуальному провадженні , на прокурора покладається нагляд за дотриманням законності. З обставин викладених у позові вбачається, що прокурор Журбіна Л.А. відповідно до ст.121 Конституції України, виконувала у суді представницькі функції а не була стороною у справі, що не перешкоджає адміністративним судам відкривати провадження у таких справах і розглядати їх, виходячи з положень ст.ст. 8,55 і 124 Конституції України, ч.2ст.4 та п.1 ч.1 ст.17 КАС України. Тому за правилами адміністративного судочинства можна оскаржувати бездіяльність прокурора, що повязана з не вчиненням дій, визначених процесуальним законодавством, у звязку з вищевикладеним, апелянт просив ухвалу скасувати, та направити позовні матеріали до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу суд першої виходив з того, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Цей висновок колегія суддів вважає обґрунтованим виходячи з такого.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Субєкт владних повноважень згідно з пунктом 7 частини першої вищезгаданої статті КАС це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ст.25 Кримінально-процесуального кодексу України нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання і досудове слідство, здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами. Прокурор зобов'язаний в усіх стадіях кримінального судочинства своєчасно вживати передбачених законом заходів до усунення всяких порушень закону, від кого б ці порушення не виходили. Свої повноваження в кримінальному судочинстві прокурор здійснює незалежно від будь-яких органів і посадових осіб, підкоряючись тільки законові і керуючись вказівками Генерального прокурора України. Постанови прокурора, винесені відповідно до закону, є обов'язковими для виконання всіма підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Щодо стадій попереднього розгляду справи суддею, судового розгляду, розгляду справи за апеляцією, касаційного провадження, перегляду судових рішень в порядку виключного провадження, то в них прокурор безпосередньо не здійснює владних управлінських функцій у розумінні ст.17 КАС України, а бере участь як рівноправний учасник судового засідання ( ст. 35 Закону України "Про прокуратуру"). Прокурор має право подати апеляцію, внести касаційне подання, подання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, клопотання про перегляд судового рішення в порядку виключного провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 4004 КПК (ст. ст. 348, 384, 4007, 4009 КПК) про зміну або скасування судового рішення.

Прокурор не повинен допускати прийняття незаконних і необґрунтованих судових рішень. Коли під час судового розгляду порушуються закон, права і законні інтереси учасників судового процесу, прокурор, додержуючи принципу незалежності суддів і підкорення їх тільки закону, зобов'язаний звернути на це увагу головуючого і запропонувати усунути порушення, хоч би від кого вони не виходили (див. ст. 34, 35 Закону України "Про прокуратуру"). Свої звернення і вимоги до суду прокурор може пропонувати занести до протоколу судового засідання і при необхідності використати їх у своїх апеляціях та поданнях.

Отже, у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України прокурор, який приймає участь у справі при розгляді судом цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку участю у розгляді судових справ.

Як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_2 фактично оскаржує дії прокурора під час розгляду справи у Приморському районному суді м.Одеси, коли, як зазначає позивач, прокурор Одеської транспортної прокуратури ОСОБА_3 вчинила протизаконну дію, яка полягала у не сповіщенні у судовому засіданні факту наявності процесуального документа (постанови від 17.11.2008 року) та була спрямована на порушення конституційних прав позивача на своєчасний захист у суді.

Оскарження таких дій передбачено КПК України і справа не може розглядатись в судовому порядку за правилами іншого судочинства.

Отже, цей позов не є адміністративним, оскільки вимоги ОСОБА_2 не стосуються захисту прав, свобод та інтересів цих осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі.

На спростування доводів апелянта, що прокурор у судовому процесі виконує владні управлінські функції, оскільки він здійснює нагляд за додержанням законів іншими особами у тому числі у за судом, колегія суддів зазначає наступне.

За положеннями статті 261 КПК України рівність прав сторін в кримінальному процесі є важливою і невід'ємною складовою змагального процесу. Закон виділяє дві сторони в кримінальному судочинстві: сторона обвинувачення (прокурор, потерпілий, цивільний позивач, представники двох останніх) і сторона захисту (підсудний, захисник і законний представник, цивільний відповідач і його представник). Завдання, які стоять перед кожною із сторін, і процесуальні засоби, які вони використовують, істотно відрізняються. Всі учасники процесу також мають різне процесуальне становище, визначене в законі з урахуванням державного, громадського чи приватного інтересу, який вони захищають в суді, і їхніх процесуальних завдань і функцій. Обсяг процесуальних прав кожного з них також неоднаковий. Разом з тим жодна із сторін і жоден із учасників ( у тому числі і прокурор) процесу не можуть бути поставлені судом в переважне становище порівняно з іншими щодо можливостей здійснення наданих їм прав. За правилами ст.ст.16-1, 260 КПК України обов'язок забезпечити такі можливості покладено на головуючого у справі.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись п.1ч.1 ст.109, ч.1 ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 КАС України,колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року у справі № 2-а-1509/10/1570- без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання рішення суду в повному обсязі

Дата складення та підписання ухвали суду в повному обсязі -25 жовтня 2010 року .

Головуючий:

Суддя:

Суддя: