Справа № 2а-447/10
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року Справа № 9104/36667/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Сапіги В.П., Попка Я.С.,

при секретарі судового засідання Рибій Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання нечинним рішення сільської ради,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1 в вересні 2010 року звернувся з позовом в суд до Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просив визнати рішення 12-ї сесії 23-го скликання Боржавської сільської ради №34 від 08.11.2000 року нечинним, в частині надання ОСОБА_4 земельної ділянки розміром 0,15 га розташованої в с. Боржавське, вул. Радгоспна, 72; визнати рішення 3-ї сесії 5-го скликання Боржавської сільської ради №б/н від 12.07.2006 року нечинним, в частині надання ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 0,04 га розташованої в с. Боржавське, вул. Радгоспна, 75; визнати рішення 24-ї сесії 5-го скликання Боржавської сільської ради №131 від 02.10.2009 року про надання права на приватизацію ОСОБА_3 земельної ділянки нечинним.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що згідно ст. 30 ЗК України (в редакції 1991 року) до особи при переході права власності на будинок, переходить також право користування земельною ділянкою на якій розміщені будинок, господарські будівлі та на земельну ділянку для їх обслуговування. Позивач також додає, що житловий будинок, який був придбаний громадянином ОСОБА_1 знаходився на земельній ділянці розміром 0,28 га та окрім того продавець будинку десятки років користувався земельною ділянкою розміром 0,12 га, яка розташована на вул. Радгоспна, 72.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2010 року в справі №2а-447/10 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано нечинними та скасовано рішення 12-ї сесії 23-го скликання Боржавської сільської ради №34 від 08.11.2000 року, в частині надання ОСОБА_4 земельної ділянки розміром 0,15 га розташованої в с. Боржавське, вул. Радгоспна, 72 та рішення 3-ї сесії 5-го скликання Боржавської сільської ради №б/н від 12.07.2006 року, в частині надання ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 0,04 га розташованої в с. Боржавське, вул. Радгоспна, 75. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Боржавською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2010 року в справі №2а-447/10 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що за рішенням Боржавської сільської ради від 24.04.1997 року за продавцем рахувалась ділянка під будинком розміром 0,07 га, що стверджується архівним витягом від 10.02.2010 року за 01-23/18. Тобто апелянт зазначає, що земельні ділянки, які були надані згідно оспорюваних рішень, перебували в запасі Боржавської сільської ради.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Оскільки спірні правовідносини слід оцінювати в межах до 2000 року, так як право користування землею перейшло до позивача з моменту купівлі будинку у вересні 2000 року, а тому застосуванню у даному випадку підлягають норми Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року (введеного в дію з 15 березня 1991 року).

Таким чином відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року (далі ЗК України) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При цьому статтею 67 ЗК України встановлено граничні розміри земельних ділянок, які надаються для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зокрема сільських населених пунктах не більше - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара.

Згідно договору купівлі - продажу від 20 вересня 2000 року житлова площа будинку становить 39,4 кв.м., загальна корисна площа 69,0 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 44) свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стверджують, що земельна ділянка належала Могушам, яку в подальшому придбав позивач.

Із відповіді Боржавської сільської ради на запит від 22.12.2009 року №02-11/113 вбачається, що за даними сільської ради в наявності гр. ОСОБА_1 біля будинку по вул. Радгоспній є 0,25 га землі та 0,15 га землі в полі (а.с. 59).

З матеріалів справи вбачається, що існує значна невизначеність щодо розмірів земельної ділянки по вул. Радгоспній, 75, що перебуває у фактичному користуванні позивача на якій був розміщений придбаний ним житловий будинок, та яка використовувалась для його обслуговування.

Однак позивачем надано та судом здобуто більше доказів на доведення переконливості доводів позивача.

При цьому колегія суддів одночасно погоджується з судом першої інстанції в тому, що передача земельних ділянок на підставі оскаржуваних рішень проводилась без контрольних обмірів цих земельних ділянок, погодження меж земельних ділянок, інтереси осіб, що фактично користувалися земельними ділянками в межах земельних ділянок, що стали предметами оскаржуваних рішень, не враховувались, рішень сільської ради про вилучення від позивача чи попереднього власника землі відповідач також не надав.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області є неаргументованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2010 року в справі №2а-447/10 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді В.П. Сапіга

ОСОБА_7

Повний текст

виготовлено та підписано 26.08.2011 року