Справа № 813/382/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Справа № 876/8960/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Мостиської районної державної адміністрації, голови Мостиської районної державної адміністрації на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Мостиської районної державної адміністрації, голови Мостиської районної державної адміністрації про скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Мостиської районної державної адміністрації, голови Мостиської районної державної адміністрації в якому просила, з урахуванням заяв про доповнення та уточнення позовних вимог, визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Мостиської РДА №11/01- 07 від 18.02.2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», визнати протиправними та скасувати висновки за результатами щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків від 04.02.2015 року, визнати протиправними дії голови Мостиської РДА щодо винесення Розпорядження голови Мостиської РДА №2/01-07 від 17.01.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.», визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Мостиської РДА №2/01- 07 від 17.01.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації №11/01-07 від 18.02.2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та Мостиська районна державна адміністрація, голова Мостиської районної державної адміністрації оскаржили його в апеляційному порядку.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що постанову суду вважає незаконною в частині відмови у задоволенні позовних вимог, щодо визнання протиправним та скасування розпорядження голови Мостиської РДА № 2/01-07 від 17.01.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.», щодо визнання протиправними дій голови Мостиської РДА щодо винесення ним розпорядження № 2/01-07 від 17.01.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.», щодо визнання протиправними та скасування висновків за результатами щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків від 04.02.2015 року.

Суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про те, що рішення керівника Мостиської РДА щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності без проведення службового розслідування законне та обґрунтоване.

Нею в судовому засіданні неодноразово наголошувалось, що вона письмово вимагала проведення службового розслідування щодо спірних правовідносин, доказом чого є доповідна записка на ім'я голови РДА від 13.01.2015 року за вхідним номером 01- 12 16-1, зареєстрована у журналі вихідної кореспонденції служби у справах дітей адміністрації. Обов'язок провести таке розслідування регламентовано Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, затвердженим Постановою КМУ від 13.06.2000 р. № 950, згідно якого підставою проведення службового розслідування відносно державних службовців є вимога державного службовця про проведення службового розслідування з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри. Саме таку вимогу вона висувала голові адміністрації у зазначеній доповідній записці від 13.01.2 015 року.

На думку суду першої інстанції, зазначена вимога провести службове розслідування не є належним доказом сторони позивача, оскільки така не зареєстрована в загальному відділі Мостиської РДА. Твердження про чинення перешкод головою РДА у реєстрації доповідної (шляхом безпосередньої заборони секретарю реєструвати її звернення) судом до уваги не взято. Саме тому вона змушена була зареєструвати доповідну в Службі у справах дітей, як гарантію того, що документ потрапить до адресата (голови РДА). Правомірність такого рішення ґрунтується на тому, що Служба у справах дітей Мостиської районної адміністрації Львівської області має статус юридичної особи (копія Свідоцтва про державну реєстрацію № 626550 від 04.10.2007 року додається) і згідно номенклатури справ (індекс справи 01-12, копія додається) вихідною документацією є листування з обласними та міськими організаціями з різних питань (зокрема - звернення до голови райдержадміністрації). Суду першої інстанції було надано для огляду журнал реєстрації вихідної кореспонденції, в якому за номером 01-12/16/1 зареєстровано кореспонденцію на ім'я ОСОБА_2 (голови РДА). Наявність реєстрації у цьому журналі численних кореспонденцій на ім'я того ж відповідача свідчить про правомірність такого способу спілкування сторін.

Так само не взято до уваги її покликання на лист прокурора Мостиського району на ім'я голови РДА, який містить резолюцію щодо проведення службового розслідування (заступнику ОСОБА_3). Також даний лист містить резолюцію для начальника юридичного відділу апарату РДА ОСОБА_4 з вказівкою узагальнити і надати пропозиції. В судовому засіданні було встановлено, що жодна з вказівок не була виконана. Відповідачем не надано суду відповідних письмових доказів. Представник відповідача доповіла суду, що зазначені узагальнення і пропозиції було виконано в усній формі. Щодо вказівки провести службове розслідування, то представниками відповідачів в судовому засіданні надано сфальсифіковану копію даного листа (очевидна дописка «...у випадку потреби...»), на що нею наголошувалось в суді і надавалось для огляду дійсну копію з оригіналу документа, проте суд проявив деяку упередженість і не надав даному факту належної оцінки. Постанова суду не містить жодного слова з цього приводу.

Однак, суд сприйняв як доказ письмове пояснення 1-го заступника голови РДА ОСОБА_5 від 14.01.2015 року та письмове пояснення завідувача сектору опіки ОСОБА_6, які з'явились у справі вже під час слухання справи. При цьому вказані пояснення не зареєстровані у загальному відділі РДА.

Всупереч вимогам ст.71 КАС України, відповідачем не доведено належним чином правомірність не призначення ним службового розслідування, а суд першої інстанції зосередив свою увагу на спірні правовідносини в трудовому колективі і мотивацію притягнення її до відповідальності, а не на незаконності не призначення службового розслідування і, як наслідок, незаконності розпорядження, що є предметом позову.

Суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про те, що не підлягають оскарженню в судовому порядку висновки за результатами щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків. На думку суду першої інстанції висновок не є правовим документом, який встановлює відповідальність позивача і носить лише інформаційний характер.

З такою позицією суду апелянт не згідний, оскільки згідно п. 3.1 «Загального порядку проведення щорічної оцінки виконання державними службовцями покладених на них обов'язків і завдань» результати щорічної оцінки враховуються при атестації державних службовців, розгляді питань, просування по службі, присвоєнні чергового рангу, установленні передбачених законодавством грошової винагороди, надбавок, премій або змін їх розміру, при вирішенні питання щодо продовження терміну перебування на державній службі, формуванні інших питань проходження державної служби. Отже - результат оцінки, зафіксований у Висновках, є первинним чинником, що впливає на породження, зміну або скасування прав чи обов'язків особи, відтак - є актом індивідуальної дії в розумінні ч.1 ст.17 КАС України.

Згідно п.4 «Загального порядку...» результати щорічної оцінки підлягають оскарженню шляхом звернення із заявою до керівника вищого рівня. Проте, згідно ст.55 Конституції України, а також згадуваної ст. 17 КАС України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб. Тому, вважає, що звернення до суду з позовом про оскарження висновків за результатами щорічної оцінки є правомірним.

Позов містить покликання на численні порушення відповідачем процедури проведення щорічної оцінки, проте суд першої інстанції, не розглядаючи спір по суті, відмовив у задоволенні позову в тій частині на підставі зазначеного.

Враховуючи вище наведене, просить змінити постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування розпорядження голови Мостиської РДА № 2/01-07 від 17.01.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.» і визнати протиправним та скасувати зазначене розпорядження, в частині відмови у задоволення позову щодо визнання протиправним та скасування висновків за результатами щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків від 04.02.2015 року і визнати протиправними та скасувати висновки за результатами щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків від 04.02.2015 року, в частині відмови у задоволення позову щодо визнання протиправними дій голови Мостиської РДА щодо винесення ним розпорядження № 2/01-07 від 17.01.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.» і визнати такі дії протиправними.

Мостиська районна державна адміністрація, голова Мостиської районної державної адміністрації в апеляційній скарзі зазначли, що головою Мостиської райдержадміністрації, не приймалось розпорядження про проведення службового розслідування, та відповідно у матеріалах справи відсутні будь-які документи чи інші докази, які б підтверджували такі дані. Отже, застосування судом Постанови КМУ від 13.06.2000 № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» при прийнятті та складанні постанови є неправомірним.

Судом не з'ясовано, що розпорядженням голови Мостиської районної адміністрації «Про робочу групу для перевірки належного виконання службових обов'язків ОСОБА_7» створено робочу групу для перевірки належного виконання обов'язків завідувачем сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_7 та затверджено її персональний склад.

Робоча група, як дорадчий орган, створена головою райдержадміністрації у відповідності до ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», у якій регламентовано, що голови місцевих адміністрацій утворюють для сприяння здійсненню повноважень місцевих адміністрацій консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, визначають їх завдання, функції та персональний склад.

Виходячи із норм ст. 147-1 КЗпПУ, ст. 6, 11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» дії голови Мостиської райдержадміністрації щодо створення робочої групи були правомірними. При цьому робочій групі дано завдання 06.02.2015 року перевірити факти, викладені у службовій записці начальника служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_1 від 20.01.2015 року № 01-12/32, про що скласти відповідний акт. Такий акт перевірки складається у довільній формі, оскільки його форма не затверджена жодним нормативно-правовим документом.

Отже, висновок суду щодо недотримання членами комісії обов'язкових вимог визначених Порядком при складанні акта службового розслідування не відповідає обставинам справи.

Також, хибним є висновок суду про те, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника і вказувати про це у акті, бо відповідно до ст.149 КЗпПУ при обранні виду стягнення власник повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. У складеному акті від 06.02.2015 року, робоча група не пропонувала керівнику застосувати певний вид дисциплінарного стягнення, а лише фіксувала виявлені факти та порушення. Отже, рішення про застосування стягнення приймалось керівником райдержадміністрації, і саме він, виходячи із норм ст. 149 КЗпПУ враховував фактори, визначені даною правовою нормою.

При цьому у акті робочої групи щодо результатів перевірки належного виконання службових обов'язків ОСОБА_7 від 06.02.2015 року, робочою групою зафіксовано ряд порушень, що стосуються роботи завідувача сектору опіки, піклування та усиновлення Мостиської райдержадміністрації ОСОБА_7. Разом із цим робочою групою в результаті перевірки були виявлені порушення посадових обов'язків начальника служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_1, які безпосередньо були пов'язані із показниками оцінки роботи ОСОБА_7, і впливали на якість і своєчасність роботи останньої. У зв'язку із цим, про порушення допущені в результаті роботи керівника відділу ОСОБА_1, виявлені в процесі тієї ж перевірки, та пов'язані із виявленими порушеннями підлеглого працівника служби у справах дітей ОСОБА_7, робоча група довела до відома голову Мостиської райдержадміністрації, зазначивши про них у акті перевірки.

При дослідженні акта робочої групи щодо результатів перевірки від 06.02.2015 року судом першої інстанції не встановлено, що перевіркою прокуратури Мостиського району виявлено, що службою у справах дітей Мостиської райдержадміністрації не ініціювалось питання щодо стягнення аліментів із батьків, як наслідок, аліменти на 40 дітей, позбавлених батьківського піклування не стягувались. При перевірці робочою групою 06.02.2015року встановлено, що протягом 2014 року завідувачем сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_7 підготовлено та подано лише 6 позовів на призначення аліментів на 12 дітей, які перебувають на обліку у службі у справах дітей. Проте, 38 дітей не отримали аліментів, внаслідок неналежної роботи сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей райдержадміністрації Мостиської райдержадміністрації.

Відповідно до п. 9.3 Положення про службу у справах дітей Мостиської райдержадміністрації та посадової інструкції начальника служби у справах дітей Мостиської райдержадміністрації начальник служби розподіляє обов'язки між працівниками, очолює та контролює їх роботу. Виходячи із цього, враховуючи невелику кількість поданих сектором опіки, піклування та усиновлення, що є у структурі служби у справах дітей Мостиської райдержадміністрації позовів протягом 2014 року (тільки 6), є очевидним факт неналежного контролю за роботою підлеглого працівника начальником служби ОСОБА_1. При цьому цей контроль керівником не здійснювався систематично, кожного робочого дня протягом 2014 року та до моменту перевірки (06.02.2015 року). Крім цього, судом першої інстанції при перевірці та дослідженні доказів, не з'ясовано, та не враховано що відповідно до п.9.1 Положення про службу у справах дітей Мостиської райдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови Мостиської райдержадміністрації від 04.02.2013 № 36 начальник служби несе персональну відповідальність за організацію та виконання покладених на службу завдань.

Також судом не з'ясовано, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» саме керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій несуть персональну відповідальність перед головами відповідних державних адміністрацій за виконання покладених на ці підрозділи завдань.

Крім цього, судом не взято до уваги, що невелика кількість позовів подана внаслідок неналежного розподілу обов'язків між працівниками служби її керівником, адже відповідно до наказу начальника служби від 03.02.2014 р. № 02-23/3 обов'язки спеціаліста-юриста служби у справах дітей розподілені нечітко, незрозуміло, покладені тимчасово, при чому на осіб, які не мають юридичної освіти. Тобто ОСОБА_1 неналежно організовувала роботу у цьому напрямку впродовж 2014 року та до моменту перевірки робочою групою. Тобто дане порушення начальник служби здійснювала систематично, впродовж вказаного періоду.

Судом першої інстанції не з'ясовано, що відповідно до п. 9.11 Положення про службу у справах дітей Мостиської райдержадміністрації, та посадової інструкції начальника служби у справах дітей Мостиської райдержадміністрації начальник служби видає у межах своєї компетенції накази, організовує та контролює їх виконання. Робочою групою в результаті перевірки виявлено, що наказом начальника служби у справах дітей від 22.01.2015 року за № 02-23/1 «Про усунення порушень ОСОБА_7» зобов'язано завідувача сектору опіки, піклування та усиновлення ОСОБА_7 усунути порушення та недоліки, виявлені під час перевірки роботи сектору опіки, піклування та усиновлення начальником служби 20.01.2015 р. терміном до 27.01.2015 року. Проте, із даним наказом ОСОБА_7 не була ознайомлена, отже не могла його виконувати через те, що їй було не відомо про існування вищезазначеного наказу. Отже, начальник служби неналежно організувала роботу щодо усунення порушень та недоліків в роботі сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей.

Судом не з'ясовано, що порушення які стосуються неналежного виконання посадових обов'язків ОСОБА_1, виявлені при перевірці робочою групою, мають постійний характер, здійснювались систематично впродовж 2014 року до моменту перевірки. Тому, виходячи із ст. 148 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується власником безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця із дня його виявлення, тобто з моменту ознайомлення головою райдержадміністрації із актом перевірки. Дана норма була дотримана Мостиською райдержадміністрацією, та головою Мостиської райдержадміністрації. Отже, твердження суду про те, що Мостиською райдержадміністрацією, та головою Мостиської райдержадміністрації не обгрунтовано, що проступок мав місце менш як за шість місяців до застосування дисциплінарного стягнення, про що зазначено у постанові суду, на думку апелянта є неправомірним, оскільки дисциплінарні порушення відбувались систематично близько року.

Крім того, суд не врахував, що відповідно до п. 9.16 Положення про службу у справах дітей Мостиської райдержадміністрації начальник служби подає голові райдержадміністрації пропозиції щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників служби. Крім цього відповідно до посадової інструкції начальник служби у справах дітей визначає ступінь відповідальності працівників служби. Тобто така пропозиція начальника служби є підставою голові райдержадміністрації притягнути підлеглого працівника до дисциплінарної відповідальності. Тому така пропозиція повинна бути чітко сформульованою, обґрунтованою та зрозумілою для керівника, містити інформацію які конкретні посадові обов'язки порушуються працівником та вид відповідальності, який необхідно застосувати до підлеглого працівника. Проте, службова записка ОСОБА_1 від 20.01.2015 р. не містила конкретної інформації, крім цього не зрозумілим був вид дисциплінарного стягнення, який пропонувала застосувати ОСОБА_1 до підлеглого працівника (ОСОБА_7).

Крім того, апелянт вважає помилковим висновок суду, що при вивченні обставин належного виконання обов'язків керівником служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_1 необхідно було залучити службу у справах дітей ЛОДА, адже судом не враховано, що відповідно до ст.11 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» керівники структурних підрозділів несуть персональну відповідальність за виконання покладених на підрозділ завдань саме перед головою відповідної місцевої адміністрації, а відповідно до ст. 39 цього ж Закону голови місцевих адміністрацій самостійно визначають персональний склад дорадчого органу, який утворюють своїм рішенням. Крім цього, жоден нормативно-правовий документ не зобов'язує керівника райдержадміністрації включати до складу такого роду робочої групи представників обласної адміністрації. Тобто визначення персонального складу утворюваного дорадчого органу покладається виключно на розсуд голови райдержадміністрації.

Вважають, розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації № 11/01-07і від 18.02.2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» є законним, прийнятим у відповідності до ст.14 ЗУ «Про державну службу», ст.ст.147-149 КЗпПУ.

З огляду на вище викладене просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2015 року в частині визнання протиправним та скасування розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації № 11/01-07 від 18.02.2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», а в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог - залишити без змін.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційній скарги задоволенню не підлягають з наступних міркувань.

Розглядаючи спір в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Мостиської РДА №2/01-07 від 17.01.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.», визнання протиправними дії голови Мостиської РДА щодо винесення Розпорядження голови Мостиської РДА №2/01-07 від 17.01.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.», судом першої інстанції встановлено, що на адресу голови Мостиської РДА прокуратурою Мостиського району Львівської області скеровано листа від 19.12.2014 року №04-17-12-14, а саме скеровано за належністю звернення ОСОБА_9, яке надійшло до прокуратури Мостиського району Львівської області 18.12.2014 року, щодо оскарження дій начальника служби в справах дітей Мостиської РДА ОСОБА_1 для розгляду, належного реагування та вжиття заходів згідно чинного законодавства. Про результати розгляду звернення просили повідомити автора у встановлений законом строк. Згідно заяви ОСОБА_9, що надійшла на адресу прокуратури Мостиського району Львівської області 18.12.2014 року, заявниця просила вжити заходів та провести перевірку щодо законності дій начальника служби у справах дітей Мостиської РДА ОСОБА_1, в тому числі що полягали в наступному: «в кабінеті ОСОБА_10 почала до мене кричати та ображати мене, в присутності моїх дітей. В мене склалося враження, що працівник Мостиської РДА ОСОБА_1 захищає не права дітей, а права колишнього чоловік.». З приводу вказаних у зверненні обставин ОСОБА_1 надала пояснення голові Мостиської РДА від 13.01.2015 року, в яких також вказала на безпідставні твердження заявниці, пояснила, що: « до ОСОБА_9 вона не кричала, а пояснювала згідно чинного законодавства, що їй не сподобалося, не була на її стороні».

Згідно пояснення першого заступника голови РДА Ю. ОСОБА_5 від 14.01.2015 року «Після закінчення наради громадянка ОСОБА_9 висловила мені ряд своїх претензій, щодо роботи начальника служби у справах дітей ОСОБА_1, а саме її поведінки в присутності дітей в службовому приміщенні райдержадміністрації, що її обурило те, що прийшовши до державного органу, щоб отримати допомогу у вирішенні своїх питань ОСОБА_1 дозволила собі підвищувати голос при розмові, тому вона вирішила звернутись до прокуратури району, також з її слів я зрозумів, конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 триває вже довгий час і мені, як керівнику не зрозуміла поведінка та робота начальника служби ОСОБА_1, чому про це не було повідомлено, щоб запобігти інциденту».

Згідно пояснення завідувача сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей РДА ОСОБА_7 від 14.01.2015 року «громадянка сама виявила бажання добровільно пройти у кабінет. Зайшовши в кабінет попросила вислухати думку дітей з приводу порушеного питання з заявником ОСОБА_11 щодо перешкод у спілкуванні з сином. ОСОБА_9 в черговий раз наголошувала, що не чинить перешкод та не забороняє у побаченнях та спілкуванні батька з дітьми. Такі факти стверджували самі діти. Гр. ОСОБА_9 разом з дітьми вели себе спокійно, врівноважено, розмова проходила у спокійній обстановці. Вся розмова проходила у кабінеті в присутності працівників служби у справах дітей. У процесі розмови у кабінет зайшла начальник служби у справах дітей ОСОБА_1. Одразу почала мене обвинувачувати чого я розмовляю з громадянкою ОСОБА_9, чого її приймаю, хто вона така. Після чого на підвищених тонах почала розмову з громадянкою та провокувала конфлікт. Пізніше розмова відбулась між начальником служби у справах дітей та громадянкою на підвищених тонах».

Розпорядженням Голови Мостиської РДА від 17.01.2015 року №2/01-07 «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.», керуючись статтями 5,14 Закону України «Про державну службу», п.2.4 Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом ТУ державної служби України від 04.08.2010 року №214, розглянувши лист прокуратури Мостиського району від 19.12.2014 року №04-17-182-14 про звернення ОСОБА_9 щодо оскарження дій начальника служби у справах дітей Мостиської РДА ОСОБА_1, враховуючи пояснення начальника служби у справах дітей ОСОБА_1 від 13.01.2015 року, пояснення першого заступника голови РДА Ю. ОСОБА_5 від 14.01.2015 року, завідувача сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей РДА ОСОБА_7 від 14.01.2015 року, прийнято рішення за порушення етики поведінки державного службовця застосувати до начальника служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_1 захід дисциплінарного впливу у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Листом від 17.01.2015 року №02-16/86 Мостиська РДА повідомила ОСОБА_9 (заявницю) про те, що за результатами розгляду її звернення, за порушення етики поведінки державного службовця до начальника служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_1 розпорядженням голови РДА застосовано захід дисциплінарного впливу.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 149 КЗпПУ до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Дана процедура була дотримана відповідачами. Відповідно до п. п. 2.4, 2.5 Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України від 04.08.2010 р. № 214 державний службовець повинен дотримуватися високої культури спілкування, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, інших осіб, з якими у нього виникають відносини під час виконання своїх посадових обов'язків, з належною повагою ставитись до прав, обов'язків та законних інтересів громадян, додержуватися загальновизнаних етичних норм поведінки, культури спілкування, не допускати використання підвищеної інтонації під час спілкування, нестриманість у висловлюваннях, та не вчиняти дій, що дискредитують орган державної влади або ганьблять репутацію державного службовця. Згідно копії посадової інструкції начальника служби у справах дітей райдержадміністрації, крім дисциплінарних стягнень до начальника служби у справах дітей райдержадміністрації можуть застосовуватись такі заходи дисциплінарного впливу, як: попередження про неповну службову відповідність, затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про правила етичної поведінки», порушення особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, правил етичної поведінки тягне за собою дисциплінарну відповідальність.

З огляду на викладене, суд першої інстанції підставно вважав, що враховуючи ст. 147-1 КЗпПУ, ст. 14 Закону України «Про державну службу» рішення керівника Мостиської райдержадміністрації щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача є законним та обґрунтованим.

Даючи оцінку твердженням позивача про те, що в порушення Постанови КМ України від 13.06.2000 року №950, приймаючи рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності відповідач не провів службове розслідування, хоч нею подавалась заява про проведення службового розслідування, слід зазначити наступне, що судом правильно вказано, що відповідно до п.1 Постанови КМ України, від 13.06.2000 № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення. Відповідно до п. 162 «Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади», затвердженої постановою КМУ від 30.11.2011 р. № 1242, документи, створені в установі (доповідні записки), підлягають реєстрації. Згідно із п. 82 Типової інструкції відмітка про надходження документа проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому кутку нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. У відповідності до п. 40 тієї ж інструкції на документі накладається резолюція керівника, яка проставляється у верхній частині першого аркуша документа з лицьового боку.

Враховуючи вимоги «Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади», відсутність на першому аркуші копії доповідної записки ОСОБА_1, долученій до позовної заяви, копії штампу із вхідним номером та резолюції голови райдержадміністрації, свідчить про її відсутність у документообігу Мостиської райдержадміністрації. Крім того, згідно поданих відповідачем витягів з журналів реєстрації вхідних документів 02-56 Мостиської РДА відомостей про надходження такої доповідної записки немає. Обставин реєстрації Мостиською РДА чи прийняття особисто головою Мостиської РДА доповідної записки від 13.01.2015 року про проведення службового розслідування не могла підтвердити і свідок ОСОБА_12

Також колегія суддів зазначає, що згідно вимог п.1 Постанови КМ України, від 13.06.2000 р. № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування, тобто проведення такого розслідування не є обов'язковим.

З огляду на це суд правильно вважав, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Мостиської РДА №2/01-07 від 17.01.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.» є безпідставними та необгрунтованими.

З аналогічних підстав задоволенню не підлягають і позовні вимоги про визнання протиправними дії голови Мостиської РДА щодо винесення ним розпорядження №2/01-07 від 17.01.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1.», оскільки при прийнятті такого рішення голова Мостиської РДА діяв правомірно.

Розглядаючи спір в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасувати розпорядження голови Мостиської РДА №11/01-07 від 18.02.2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», то судом встановлено, що 21 січня 2015 року голові Мостиської райдержадміністрації подано службову записку начальником служби у справах дітей ОСОБА_1 щодо неналежного виконання службових обов'язків завідувачем сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_7. Розпорядженням Голови Мостиської районної державної адміністрації № 38 від 06.02.2015 року «Про робочу групу для перевірки належного виконання службових обов'язків ОСОБА_7», створено робочу групу для перевірки належного виконання службових обов'язків завідувачем сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_7 та затверджено її склад, робочій групі 06 лютого 2015 року перевірити факти, викладені у службовій записці начальника служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_1. від 20.01.2015 року № 01-12/32, про що скласти відповідний акт. Згідно акта службового розслідування, в ході перевірки робочою групою виявлено ряд порушень, що стосуються посадових обов'язків начальника служби у справах дітей ОСОБА_1, а тому робоча група дійшла висновку, що порушення, які виявлені під час перевірки свідчать про неналежне виконання своїх посадових обов'язків завідувачем сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Мостиської райдержадміністрації ОСОБА_13, та неналежний контроль за їх виконанням начальником служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_1, яка (відповідно до п. 9.1 Положення про службу у справах дітей Мостиської райдержадміністрації та посадової інструкції) несе персональну відповідальність за організацію та виконання покладених на службу завдань. За результатами перевірки робочою групою згаданий акт від 06.02.2015 р. передано на розгляд голові райдержадміністрації. На вимогу голови Мостиської райдержадміністрації надати пояснення стосовно порушень посадових обов'язків начальником служби у справах дітей, що виявлені під час перевірки та викладені в акті комісії щодо результатів проведення перевірки належного виконання службових обов'язків ОСОБА_7 від 06.02.2015р. ОСОБА_1 відмовилась їх надавати, про що складено акт про відмову у наданні пояснення від 16.02.2015 р. 16 лютого 2015 заступником голови Мостиської районної державної адміністрації ОСОБА_14 подано подання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани начальника служби у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації ОСОБА_1. Розпорядженням Голови Мостиської районної державної адміністрації № 11/01-07 від 18.02.2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» оголошено догану начальнику служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_1 за неналежне виконання посадових обов'язків. Згідно зазначеного наказу, він винесений відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну службу», статей 147 - 149 Кодексу законів про працю України на підставі: акта щодо результатів проведення перевірки належного виконання службових обов'язків ОСОБА_7 від 06.02.2015, акта комісії від 16.02.2015 року про відмову від надання письмового пояснення ОСОБА_1, подання заступника голови районної державної адміністрації ОСОБА_3 від 16.02.2015 року.

Розглядаючи спір у цій частині вимог суд правильно врахував, що згідно Положення про службу у справах дітей Мостиської РДА, така служба є структурним підрозділом районної державної адміністрації, який утворюється головою районної державної адміністрації, підзвітний та підконтрольний відповідно голові районної державної адміністрації та службі у справах дітей ЛОДА. Згідно посадової інструкції начальника служби у справах дітей райдержадміністрації, в процесі виконання посадових обов'язків начальник служби підпорядковується начальнику служби у справах дітей облдержадміністрації, голові райдержадміністрації та заступнику голови райдержадміністрації з гуманітарних питань; основними показниками оцінки його роботи є якість і своєчасність виконання службових обов'язків і завдань, етика поведінки та дотримання обмежень, передбачених статтями 5,10,16 Закону України «Про державну службу». Відповідно до ч.1 ст.14 вказаного Закону за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст.147 -1 Кодексу дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст.148 Кодексу, дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст.149 Кодексу, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до п.1 Постанови КМ України, від 13.06.2000 № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства, порушення етики поведінки; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного правопорушення або порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення. Відповідно до п.7 Положення, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: 1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; 2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; 3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування; 4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять; 5) звертатися з обґрунтованим клопотанням у письмовій формі до керівника органу державної влади, який приймає рішення щодо складу комісії з проведення службового розслідування, про виведення з її складу осіб, які особисто заінтересовані в результатах такого розслідування. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідно до п.8 Положення, за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов'язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань); заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення; висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру. У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно акту службового розслідування та з оскаржуваного наказу не вбачається, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника не ОСОБА_7, а ОСОБА_1, як це вимагає ст.149 КЗпП України. При цьому суд першої інстанції вірно врахував, що службова перевірка проводилась стосовно неналежного виконання службових обов'язків ОСОБА_7, а висновки стосуються також ОСОБА_1, хоч в самому акті не наведено обставин, що свідчать про неналежний контроль за виконання посадовими обов'язками підлеглих керівником служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_1. Крім того, висновки акта про те, що не всі факти, викладені у службовій записці ОСОБА_1, виявлені та підтверджені робочою групою, ще не можуть свідчити про неналежне виконання нею службових обов'язків, бо саме на виконання службових обов'язків ОСОБА_1 подала доповідну записку. Саме для встановлення того, чи факти про які вона повідомила мають місце створена комісія. При поданні доповідної записки позивач виконувала свої посадові обов'язки та повідомляла інформацію, яку слід було перевірити.

Виходячи із вище викладеного суд першої інстанції правильно вважав, що розпорядження голови Мостиської райдержадміністрації № 11/01-07 від 18.02.2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1» є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника служби у справах дітей відбувалось без дотримання вимог ст.14 Закону України «Про державну службу», ст.148,149 КЗпП України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування висновків за результатами щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків від 04.02.2015 року, то суд правильно зазначив, що висновки за результатами щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків носять інформаційний характер, а тому не є тим документом, який встановлює відповідальність позивача, та відповідно не є актом індивідуальної дії в розумінні частини першої статті 17 КАС України. Вказані документи є носієм доказової інформації, на підставі якого приймається відповідне рішення, а тому оцінка цих документів може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі таких документів.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано вважав, що оскаржувані висновки за результатами щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, осіб, тому у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Мостиської районної державної адміністрації, голови Мостиської районної державної адміністрації - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року по справі № 813/382/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 05.02.2016 року