Справа № 22-ц-11699/11
Суддя: Карімова Л. В.
Дата ухвалення: 2011-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: Інші справи позовного провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В., суддів - Бурлака І.В., Пилипчук Н.П. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про перерахунок пенсії,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати пенсії із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком, про зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України «Про статус

і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.04.2007 р. по 01.04.2010 р.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області надало письмові заперечення на позов з посиланням на те, що пенсія позивачу призначена та виплачується відповідно до чинного пенсійного законодавства.

Сторони просили розглянути справу без їх участі.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії відповідача по невиконанню приписів ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвели до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах пенсії по інвалідності га додаткової пенсії за період з 22.05.2008 р. по 01.04.2010 р. На відповідача покладено обов'язок здійснити позивачу перерахунок: пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком; щомісячної додаткової пенсії, призначеної їй відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, за період з 22.05.2008 р. по 01.04.2010 р. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач рішення не оскаржив, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову в апеляційному порядку не переглядається.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до розділу ХП «Прикінцеві положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами від 2 грудня 2010 року № 2748 -У1, який набрав чинності з 30 грудня 2010 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи і підстави апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що позивач перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по III групі інвалідності, віднесений до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен провести нарахування та виплату пенсії позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановою Кабінету Міністрів України №-1 від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету».

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів III групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

За змістом ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час встановлення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший - немає.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарзі на те, що ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд дійшов обгрунтованого висновку, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Спірні правовідносини врегульовані ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду нк пріоритетність законів над підзаконними актами, суд правомірно застосував вказаний Закон, а не постанову Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету» та наступні постанови, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача. Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на ч. 7 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Надання такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вирішивши справу правильно по суті, суд першої інстанції помилково задовольнив позов за період більше ніж за один рік.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адмінсуду за захистом прав, свобод

1інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовом до суду згідно штампу на позовній заяві 30.04.2010 року.

Згідно ч. 1ст. 100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З огляду на це, судова колегія дійшла висновку, що постанова підлягає зміні, а позов задоволенню лише за період з 30 квітня 2009 року по 01 квітня 2010 року. В іншій частині адміністративний позов залишається без розгляду.

В частині відмови в задоволенні позову, постанова в апеляційному порядку не переглядалась.

Керуючись ст. 99, 100, 195, 195-1, 196, п. 1 ч. 1 ст.197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ч.

2ст. 205, 207 КАС України, судова колегія

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської; області на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 серпня 201 Ороку задовольнити частково.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 серпня 2010 року змінити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про перерахунок пенсії за період з 01 квітня 2007 р. по 30 квітня 2009 року - залишити без розгляду.

В частинізадоволення позову за період з 30 квітня 2009 року по 01 квітня 2010 року - рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді