Справа № 820/12135/15
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 р.Справа № 820/12135/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Романова Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.01.2016р. по справі № 820/12135/15 за позовом Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" до Харківського окружного адміністративного суду про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

04 січня 2016 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" (далі- позивач, АТ ЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803") до Харківського окружного адміністративного суду (далі- відповідач, ХОАС) про зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись із даною ухвалою суду першої інстанції, АТ ЗТ "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.01.2016 року по справі №820/12135/15 скасувати, відкрити провадження у справі і направити справу на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду, як найближчого адміністративного суду.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов протиправного висновку про те, що Харківський окружний адміністративний суд не може бути відповідачем по справі, оскільки не є суб'єктом владних повноважень при здійсненні судочинства. З посиланням на норми Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зазначає, що і суди, і судді, які порушують права громадян, можуть бути відповідачами у адміністративному судочинстві. Обґрунтовуючи вимогу щодо направлення справи на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду, посилається на норми пункт 6 частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що Харківський окружний адміністративний суд, вказаний позивачем як відповідач по справі, у спірних правовідносинах не є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому такий позов не може бути розглянутий адміністративним судом в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В п.1 ст.3 КАС України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, відповідно до положень п.7 ст.3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно - правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно - правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Водночас, ч.1 та ч.2 ст.17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до ч.3 ст.50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 4.2 рішення Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 р. (справа за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абз. 3, 4, 5 ст.2483 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян щодо офіційного тлумачення положення абз. 4 ст.2483 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності ст.2483 ЦПК України) визначено, що відповідно ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч.1 ст.129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в апеляційному, касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» №6 від 12.06.2009 р. встановлено, що у розумінні положень ч.1 ст. 2, п.1, п.7, п.9 ст.3, ст.17, ч.3 ст.50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Крім того, у п.10 постанови Верховного Суду України від 13.06.2007 р. «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченими процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Зі змісту наведених положень вбачається, що дії або бездіяльність суддів можуть оскаржуватись у встановленому законом апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом. Крім того, чинне законодавство встановлює інші механізми оскарження дій або бездіяльності суддів, що були вчинені в поза процесуальному порядку.

Зі змісту адміністративного позову Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" у даній справі вбачається, що предметом спору є відшкодування часткових моральних збитків підприємства позивача в сумі 91800,00 гривень на відповідний банківський рахунок, нанесених позивачу з огляду на незаконне закриття Харківським окружним адміністративним судом адміністративної справи №820/6066/15, на неприйняття судом рішень за позовними вимогами Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" до УПФУ в Ленінському районі м. Харкова та УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова щодо невиконання ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року (а.с.4). Тобто, фактично, позивач оскаржує дії Харківського окружного адміністративного суду, вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних справ).

З огляду на вище викладене та враховуючи те, що позовні вимоги Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" є скарженням процесуальних дій судді, то спір із даних позовних вимог не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки суд при здійсненні правосуддя не є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції, в розумінні КАС України, і не може бути відповідачем у справі про оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства й у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п. 1 ч.1 ст.109 КАС України.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав, встановлених пунктом 6 частини 1 статті 22 КАС України, для передачі адміністративної справи на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду, висновків суду не спростовують, виходячи з наступного.

Пунктом 6 частини першої статті 22 КАС України встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або суддя цього суду.

Таким чином, питання про передачу справи на розгляд іншого адміністративного суду у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої статті 22 КАС України, вирішується після відкриття провадження у справі судом, якому предметно і територіально підсудна дана справа. Вирішенню даного питання має передувати визначення тієї обставини, що справа має бути віднесена до юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки спір по даній справі не має характеру публічно-правового і не може розглядатись за правилами адміністративного судочинства, то застосування норми пункту 6 частини 1 статті 22 КАС України є передчасним.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803" - залишити без задоволення.

Ухвалу - Харківського окружного адміністративного суду від 04.01.2016р. по справі № 820/12135/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 05.02.2016 р.