Справа № 826/3195/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3195/14 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Києва Головного управління Міністерства доходів і зборів у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 травня 2014 року у задоволенні позовних вимог ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України відмовлено повністю.

За наслідками апеляційного оскарження ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року апеляційну скаргу ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України залишено без задоволення, постанову суду першої інстанції залишено без змін.

02 червня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року та постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 травня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 листопада 2015 року позов ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 05 грудня 2013 року №.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує непідтвердженням реальності проведення господарських операцій між ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України та ТОВ «Магреб Україна» щодо отримання послуг.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.195 КАС України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 30 жовтня 2013 року по 04 листопада 2013 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві проведено документальну виїзну позапланову перевірку ДП «Готель «Козацький» в частині дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість за період квітень 2012 року по взаємовідносинам з ТОВ «Магреб Україна» за період квітень 2012 року, за наслідками якої складено акт від 13 листопада 2013 року №1830/22-01/14303572.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 ПК України, в результаті чого підприємством занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті в бюджет, у сумі 479549,00 грн.

На підставі акту перевірки від 13 листопада 2013 року №1830/22-01/14303572 ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 05 грудня 2013 року №, згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість на загальну суму 599436,00, в тому числі за основним платежем - 479549,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 119887,00 грн.

За наслідками адміністративного оскарження рішенням ГУ Міндоходів у м.Києві від 23 лютого 2014 року №1519/10/2619-10-06-12 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 05 грудня 2013 року №, а скаргу позивача - без задоволення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що висновки контролюючого органу в межах спірних правовідносин зроблені на підставі акту «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Магреб Україна», без дослідження реального руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивача та його контрагента, а відтак на припущеннях, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України та ТОВ «Магреб Україна» не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; відповідачем не доведено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05 грудня 2013 року № прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абз.1 п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В силу вимог п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

На підтвердження реальності господарських операцій між ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України та ТОВ «Магреб Україна» позивачем надано копії первинних документів, які доводять факт здійснення господарських операцій.

29 березня 2012 року між ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (замовник) та ТОВ «Магреб Україна» (виконавець) укладено договір про надання послуг №29/03-1, згідно умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги по виготовленню інформаційних матеріалів та здійснити їх розповсюдження, а замовник зобов'язується оплатити надані виконавцем послуги згідно з договором.

Предметом даного договору є виготовлення та розповсюдження інформаційних матеріалів про Готель «Козацький» (дві зірки), що розташований в м.Києві по вул.Михайлівська, 1/3, Готель «Козацький», що розташований в м.Києві по вул.Авіаконструктора Антонова, 2/32, у формі листівок, буклетів, проспектів.

На підтвердження виконання умов договору про надання послуг від 29 березня 2012 року №29/03-1 позивачем подано суду копії: актів прийому-передачі щодо виготовлення та передачі виконавцем та прийняття замовником інформаційних матеріалів з доданими до них копіями макетів інформаційних матеріалів від 03 квітня 2012 року, 04 квітня 2012 року, 05 квітня 2012 року, 10 квітня 2012 року, 11 квітня 2012 року, 16 квітня 2012 року, 18 квітня 2012 року, 21 квітня 2012 року (т.1 а.с.44-119, 125, 130, 132, 136-137), актів прийому-передачі щодо розповсюдження інформаційних матеріалів від 16 квітня 2012 року, 18 квітня 2012 року, 21 квітня 2012 року, 23 квітня 2012 року, 25 квітня 2012 року, 27 квітня 2012 року, 30 квітня 2012 року (т.1 а.с.120-124, 126-129, 131, 133-135, 138-159), видаткових накладних на передачу замовником виконавцю інформаційних матеріалів від 03 квітня 2012 року, 11 квітня 2012 року (т.1 а.с.160-175), податкових накладних від 03 квітня 2012 року, 04 квітня 2012 року, 05 квітня 2012 року, 10 квітня 2012 року, 11 квітня 2012 року, 16 квітня 2012 року, 18 квітня 2012 року, 21 квітня 2012 року, 23 квітня 2012 року, 25 квітня 2012 року, 27 квітня 2012 року, 30 квітня 2012 року (т.1 а.с.176-255).

На підтвердження здійснення розрахунків за надані послуги згідно договору про надання послуг від 29 березня 2012 року №29/03-1, позивачем надано акт прийому-передачі векселя від 21 листопада 2012 року зі строком платежу за векселем №АА2474437 - 21 листопада 2022 року, що відповідає умовам договору від 29 березня 2012 року №29/03-1, визначеним в п.4.3, згідно якого оплата наданих виконавцем послуг може бути здійснена, зокрема, векселем.

Надані позивачем документи є належними доказами виконання контрагентом умов договору, оскільки, враховуючи вимоги ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Надані позивачем первинні бухгалтерські документи, відповідають вимогам ст.9 вищенаведеного Закону.

Таким чином, позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог п.44.1 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Подані позивачем докази підтверджують реальні зміни у майновому стані сторін та дають підстави вважати, що господарські операції, спрямовані на виконання вказаного правочину, дійсно відбулися, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності позивача, який популяризує свою діяльність шляхом виготовлення та розповсюдження реклами, що здійснювало ТОВ «Магреб Україна».

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

З матеріалів справи вбачається, що висновки відповідача ґрунтуються на акті ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 21 червня 2013 року №164/2240/36282249 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Магреб Україна» з питань взаємовідносин з платниками податків за період з 01 березня 2012 року по 31 серпня 2012 року, в якому встановлено, що операції ТОВ «Магреб Україна» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги акт від 21 червня 2013 року №164/2240/36282249 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Магреб Україна», оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій.

Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань, а тому за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Відомості, що є обов'язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій. На період господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Магреб Україна» останнє було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платником податку на додану вартість, установчі та реєстраційні документи не визнавались недійсними.

Згідно ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Натомість, відповідачем не доведено наявність обвинувального вироку суду в кримінальній справі за ознаками складу злочину, передбаченого ст.ст.205, 212 КК України, які б могли підтвердити фіктивний чи протиправний характер діяльності ТОВ «Магреб Україна». Укладений між позивачем та ТОВ «Магреб Україна» договір виконаний сторонами, відсутнє рішення суду щодо визнання укладеного договору недійсним.

Посилання апелянта на пояснення ОСОБА_2, яка заперечує свою причетність до створення та діяльності ТОВ «Магреб Україна», судом не приймаються, оскільки надана копія пояснень не дає підстав дійти висновку щодо дати відібрання таких пояснень, в рамках якої процесуальної процедури такі пояснення відібрані (в рамках кримінального провадження, оперативно-розшукового), з якою метою вони відбирались. Будь-яких доказів щодо порушення кримінальної справи (внесення даних до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань) щодо фіктивного створення та діяльності ТОВ «Магреб Україна» суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства до складу податкового кредиту включено суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, отриманих позивачем від платника податку - ТОВ «Магреб Україна», встановлення судом на підставі матеріалів справи реальності здійснення господарських операцій, наявності наданих послуг та безпосередньої їх пов'язаності з господарською діяльністю позивача, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем в порушення ч.2 ст.71 КАС України правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 05 грудня 2013 року №, яке є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, згідно ч.6 ст.187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року апелянту відстрочено сплату судового збору по день ухвалення рішення суду апеляційної інстанції, судовий збір за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 5359,20 грн. підлягає стягненню з апелянта.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 листопада 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач - УДКСУ у Печерському р-ні, банк отримувача - ГУДКСУ у м.Києві, , МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 5359,20 грн. (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять грн. 20 коп.).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 08 лютого 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.