Справа № 804/4142/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/36445/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі № 804/4142/14 за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Комунального закладу "Дніпропетровський коледж культури і мистецтв" Дніпропетровської обласної ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулася в суд з позовом до Комунального закладу «Дніпропетровський коледж культури і мистецтв» Дніпропетровської обласної ради про зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила, з урахуванням уточнень, зобов'язати виконати пункти 2, 4 вимоги від 30 січня 2014 року № 04-04-05-15/933.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами ревізії пред'явлено вимогу від 30.01.2014 року № 04-04-05-15/993 про усунення виявлених ревізією порушень в строк до 28.02.2014 року. Вимога відповідачем не оскаржена, являється діючою, між тим, виконана не в повному обсязі, в саме залишаються не усунутими порушення, визначені пунктами 2, 4 вимоги на загальну суму 251236,91 гривень. У зв'язку із добровільним невиконанням вимоги, позивач просив зобов'язати відповідача виконати пункти 2, 4 вимоги від 30 січня 2014 року № 04-04-05-15/933.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року адміністративний позов задоволено. Зобов'язано Комунальний заклад «Дніпропетровський коледж культури і мистецтв» Дніпропетровської обласної ради виконати п. 2, 4 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 30.01.2014 року № 04-04-05-15/933.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання виконати п.2 вимоги № 04-04-05-15/933 та у позові в цій частині відмовлено. У решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням суду апеляційної інстанції Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання п. 1.2.2.3 плану роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на IV квартал 2013 року Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Комунального закладу «Дніпропетровський коледж культури і мистецтв» Дніпропетровської обласної ради за період з 01.08.2010 року по 31.10.2013 року. За результатами ревізії 27 грудня 2013 року було складено акт № 04-16/106, примірник якого отримав комунальний заклад.

Під час ревізії були виявлені порушення, які виникли в період з 1 серпня 2010 року по 31 жовтня 2013 року. З метою усунення виявлених порушень та на підставі п. 7 ст. 10 та абз. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року № 2939-XII, п.п. 15 п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 20 квітня 2006 року. № 550, Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області на адресу директора Комунального закладу «Дніпропетровський коледж культури і мистецтв» Дніпропетровської обласної ради було направлено вимогу від 30 січня 2014 року № 04-04-05-15/933 про усунення порушень виявлених в ході ревізії у строк до 28.02.2014 року.

Відповідачем частково були усунені порушення, викладені в акті ревізії та зазначені у вимозі від 30 січня 2014 року № 04-04-05-15/933. Невиконаними залишились пункти 2,4 вимоги, а саме: - відобразити дебіторську заборгованість у сумі 239552,00 грн. за випускниками коледжу. Стягнути з випускників коледжу вартість навчання у сумі 239552,00 грн. з подальшим перерахуванням до місцевого бюджету. В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 239552,00 грн. з особи, з вини якої сталося порушення; - відобразити по бухгалтерському обліку коледжу та у формі № 7 м «Звіт про заборгованість бюджетних установ» дебіторську заборгованість за спожиті комунальні послуги у сумі 11684,91 грн. перед «Служба 05 з комунальних питань» Міського виконавчого комітету. Стягнути у повному обсязі з «Служба 05 з комунальних питань» Міського виконавчого комітету кошти у сумі 11684,91 грн. з подальшим перерахуванням коштів у дохід обласного бюджету.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що, вимоги позивача щодо зобов'язання виконати вимогу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 30 січня 2014 року № 04-04-05-15/933 є законними, тому є обов'язковими для виконання відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання виконати п.2 вимоги № 04-04-05-15/933 та відмовляючи в цій частині у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави з позовом про стягнення таких збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного. Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому, є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. Аналогічна з наведеною правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 26 травня 2015 року у справі № 21-330 а15.

Оскільки у п. 4 вимоги позивача від 30.01.2014 року № 04-04-05-15/993 відповідача зобов'язано стягнути грошові кошти як відшкодування виявлених збитків, такі збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги, а відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2- Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів дійшла думки, що суд апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення суду апеляційної інстанції, не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі № 804/4142/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: