Справа № 2а/1770/3265/2012
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2а/1770/3265/2012

27 січня 2016 року 14год. 30хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибула,

відповідача 1: представник не прибув,

відповідача 2: не прибув,

третьої особи на стороні відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Управління ДАІ МВС України, Заступника начальника управління ДАІ МВС України Павловського Анатолія Сергійовича,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, скасування рішення та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління ДАІ МВС України, Заступника начальника управління ДАІ МВС України Павловського Анатолія Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про:

1.Визнання протиправними дій службових осіб Управління ДАІ МВС України та заступника начальника Управління ДАІ МВС України Павловського А.С. при розгляді звернень від 07.04.2012 року та 21.05.2012 року;

2.Визнання протиправним рішення заступника начальника Управління ДАІ МВС України Павловського А.С. від 09.07.2012 року №4/8-х-1121;

3.Зобов'язання Управління ДАІ МВС України розглянути по суті звернення від 07.04.2012 року та 21.05.2012 року і надати письмові відповіді про результати розгляду таких звернень у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян";

4.Стягнення з Державного бюджету України моральної шкоди у сумі 1000,00 грн.;

5.Стягнення з Державного бюджету України витрат на правову допомогу в сумі 858,40 грн.

На обґрунтування вимог позивач зазначає, що на належний їй на праві власності автомобіль AUDI А8 1998 р.в., кузов НОМЕР_1, накладено заборону проведення технологічних операцій та відмовлено у проведенні його реєстрації. Позивач 07.04.2012 року звернулась до Управління ДАІ МВС України із заявою про вирішення питання зняття вказаної заборони. Проте, її звернення не було розглянуто по суті, а перенаправлено до відділу Державної автомобільної інспекції УМВС у Рівненській області. У зв'язку з цим, 21.05.2012 року позивач звернулась зі скаргою на дії Управління ДАІ МВС України на ім'я Міністра внутрішніх справ України. Позивач зазначає, що її скаргу направлено для розгляду до Управління ДАІ МВС України, а останнім надано відповідь з порушенням термінів розгляду звернення громадян та з допущенням інших порушень законодавства. При цьому, листи про перенаправлення заяви від 07.04.2012 року та відповідь на скаргу від 21.05.2012 року надавались за підписом заступника начальника управління ДАІ МВС України Павловського А.С.

Тому, позивач вважає, що відповідачами допущено по відношенню до неї протиправні дії і бездіяльність та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судове засідання позивач не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, заперечень на адміністративний позов не подали.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не прибула про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини свого неприбуття суд не повідомила.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1.) звернулась до Управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України (надалі - Управління ДАІ МВС України) із заявою від 07.04.2012 року, що зареєстрована за вх. №х-862 від 19.04.2012 року, в якій просила вирішити питання щодо зняття заборони техоперацій та реєстрацію автомобіля AUDI А8 1998 р.в., кузов НОМЕР_1 у найкоротші строки та повідомити її письмово про прийняте рішення у встановлені законом строки (а.с. 54-55, 98-99).

Листом від 23.04.2012 року за №4/8-х-862, за підписом заступника начальника Управління ДАІ МВС України Павловського А.С., заяву позивача направлено для розгляду до відділу Державної автомобільної інспекції УМВС у Рівненській області, де її зареєстровано за вх. №х-115 від 26.04.2012 року (а.с. 53, 94-96).

За наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 від 07.04.2012 року відділом Державної автомобільної інспекції УМВС у Рівненській області надано відповідь від 08.05.2012 року №35/8-2901, у якій зазначено про проведення перевірки правильності митного оформлення та реєстрації автомобіля AUDI А8 1998 р.в., кузов НОМЕР_1 Управлінням ДАІ МВС України та про те, що про результати даної перевірки заявника буде повідомлено додатково (а.с. 56-57, 94-97).

ОСОБА_1 звернулась на ім'я Міністра внутрішніх справ України зі скаргою від 21.05.2012 року, що зареєстрована за вх. №х-1121 від 24.05.2012 року, в якій просила призначити та провести службову перевірку щодо законності дій службових осіб Управління ДАІ МВС України під час розгляду її звернень та безпідставної тяганини при реєстрації належного їй транспортного засобу і зобов'язати органи Державної автомобільної інспекції МВС України зняти заборону (якщо така заборона існує) та провести реєстрацію автомобіля AUDI А8 1998 р.в., кузов НОМЕР_1 (а.с. 10-11, 59-61, 100-102).

Листом від 25.06.2012 року за №4/8-х-1121 Управління ДАІ МВС України повідомило ОСОБА_1 про прийняття до розгляду її скарги та про те, що у зв'язку із направленням запитів до Державної митної служби України розгляд скарги продовжено до 09.07.2012 року (а.с. 62, 107-109).

За наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 від 21.05.2012 року Управлінням ДАІ МВС України надано відповідь від 09.07.2012 року №4/8-х-1121, за підписом заступника начальника Павловського А.С., у якій зазначено про направлення скарги та матеріалів перевірки до реєстраційних підрозділів Державтоінспекції за місцем попередніх реєстрацій автомобіля для прийняття рішення згідно законодавства та до Головного управління МВС України в м. Києві для проведення перевірки щодо законності зняття з обліку автомобіля, про результати якої заявника буде повідомлено додатково (а.с. 12-13, 63-65, 103-104).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР передбачено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, заява ОСОБА_1 від 07.04.2012 року надійшла до Управління ДАІ МВС України 19.04.2012 року, де була зареєстрована за вх. №х-862, що, зокрема, підтверджується штампом вхідної кореспонденції, і була передана 23.04.2012 року до відділу Державної автомобільної інспекції УМВС у Рівненській області для розгляду, куди надійшла 26.04.2012 року та була зареєстрована за вх. №х-115, що також підтверджується штампом вхідної кореспонденції, витягом з журналу звернень З№813 (а.с. 53-55, 94-99).

Доказів повідомлення ОСОБА_1 про пересилання її заяви від 07.04.2012 року з Управління ДАІ МВС України до відділу Державної автомобільної інспекції УМВС у Рівненській області суду не надано.

На адресу ОСОБА_1 відповідь від 08.05.2012 року №35/8-2901 на заяву від 07.04.2012 року відділом Державної автомобільної інспекції УМВС у Рівненській області фактично направлено 14.05.2015 року простим поштовим відправленням, про що свідчить витяг з журналу обліку вихідної кореспонденції №1125 і реєстр вихідної кореспонденції за 14.05.2012 року з відбитком штампу відділу поштового зв'язку (а.с. 89-92).

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР, відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Отже, єдиною підставою для пересилання звернення за належністю іншому органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам є відсутність в органу, до якого подано звернення повноважень на розгляд викладених у ньому питань.

Судом проаналізовано, що у своїй заяві від 07.04.2012 року позивач ставить питання про зняття заборони техоперацій та реєстрацію автомобіля AUDI А8 1998 р.в., кузов НОМЕР_1 внаслідок наявності у неї інформації щодо направлення Управлінням Служби безпеки України у Хмельницькій області листа від 15.03.2012 року до Управління ДАІ МВС України про зняття заборони техоперацій з вказаним автомобілем.

За змістом Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 року №341, Державна автомобільна інспекція є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України. До складу Державтоінспекції входять департамент Державтоінспекції МВС, управління (відділи) Державтоінспекції головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем, спеціальний підрозділ дорожньо-патрульної служби особливого призначення при департаменті Державтоінспекції МВС, відділи (відділення) Державтоінспекції міських і районних органів внутрішніх справ, підрозділи дорожньо-патрульної служби та реєстраційно-екзаменаційної роботи (пункт 1). Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань проводить державну реєстрацію (перереєстрацію) та облік призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортних засобів усіх типів, а також забезпечує в установленому законодавством порядку заборону експлуатації транспортних засобів (підпункти 17, 19 пункту 4).

Відтак, порушені у зверненні позивача питання безпосередньо стосуються діяльності Управління ДАІ МВС України та випливають із правовідносин щодо здійснення ним своїх повноважень з проведення державної реєстрації та обліку транспортних засобів.

Крім того, у листі від 08.05.2012 року №35/8-2901 за наслідками розгляду заяви позивача від 07.04.2012 року відділом Державної автомобільної інспекції УМВС у Рівненській області вказується про проведення саме Управлінням ДАІ МВС України перевірки правильності митного оформлення та реєстрації зазначеного автомобіля.

Таким чином, дії відповідача 1 - Управління ДАІ МВС України та відповідача 2 - заступника начальника Управління ДАІ МВС України Павловського А.С., які полягали у пересиланні заяви ОСОБА_1 від 07.04.2012 року для розгляду до відділу Державної автомобільної інспекції УМВС у Рівненській області без повідомлення про це заявника є протиправними, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення судом.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, скарга ОСОБА_1 від 21.05.2012 року надійшла з Міністерства внутрішніх справ України до Управління ДАІ МВС України 24.05.2012 року, де була зареєстрована за вх. №х-1121, що, зокрема, підтверджується витягом з журналу звернень З№813 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 14, 100-102).

Відповідачі стверджують, що лист від 25.06.2012 року за №4/8-х-1121 про продовження строків розгляду скарги ОСОБА_1 від 21.05.2012 року до 09.07.2012 року та відповідь від 09.07.2012 року №4/8-х-1121 були направлені Управлінням ДАІ МВС України на її адресу 25.06.2012 року і 09.07.2012 року простим поштовим відправленням, на підтвердження чого надають реєстри вихідної кореспонденції за ці дати №169 та №180 (а.с. 105-106, 108-109).

Відповідно до п.п. 66-68 Правил надання послуг поштового зв'язку, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), у разі відправляння згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв'язку. До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання. Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками. Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Водночас, надані для суду відповідачами реєстри простої вихідної кореспонденції за 21.06.2012 року №169 та за 09.07.2012 року №180 не містять підписів відповідальних осіб та відбитків печатки відділу поштового зв'язку.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.12.2015 року, якою дану адміністративну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції та висновки якої за змістом ч. 5 ст. 227 КАС України є обов'язковими для суду при розгляді справи, зазначено про необхідність дослідження оригіналів вказаних поштових реєстрів з метою повного і всебічного з'ясування обставин справи (а.с. 166-170).

З огляду на це, відповідні оригінали письмових доказів витребовувались у відповідача ухвалою суду від 24.12.2015 року, проте, не були надані на вимогу суду без повідомлення причин неможливості їх надання (а.с. 173).

Згідно з ч. 6 ст. 71 КАС України, у разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Тому, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що листи від 25.06.2012 року за №4/8-х-1121 та від 09.07.2012 року №4/8-х-1121 були дійсно направлені на адресу позивача 25.06.2012 року і 09.07.2012 року.

Крім того, суд враховує, що на наданому позивачем конверті, адресованому їй від імені Управління ДАІ МВС України, в якому їй надійшла відповідь на скаргу від 21.05.2012 року вх. №1121 (на конверті проставлено реєстраційний № звернення), стоїть штамп відділення поштового зв'язку про прийняття даного поштового відправлення для відправлення адресату лише 24.07.2012 року (а.с. 14).

Отже, розгляд скарги позивача від 21.05.2012 року здійснено відповідачами у строк, який склав 2 місяці (з 24.05.2012 року по 24.07.2012 року) тобто, з порушенням 45-денного строку, встановленого законом, а також без належного повідомлення заявника про продовження строків розгляду звернення.

Таким чином, дії відповідача 1 - Управління ДАІ МВС України та відповідача 2 - заступника начальника Управління ДАІ МВС України Павловського А.С., які полягали у розгляді скарги ОСОБА_1 від 21.05.2012 року з порушенням термінів розгляду звернень громадян, встановлених частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР є протиправними, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення судом.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що частиною 4 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР передбачено заборону направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Скарга ОСОБА_1 від 21.05.2012 року безпосередньо стосувалась дій Управління ДАІ МВС України та його посадових осіб, в тому числі, і заступника начальника Павловського А.С., з приводу не здійснення належного розгляду її попередньої заяви від 07.04.2012 року, тому і була подана до Міністерства внутрішніх справ України.

Отже, розгляд даної скарги відповідачами суперечить засадам розгляду звернень громадян, визначеним у частині 4 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

Поряд з цим, оскільки направлення такої заяви до Управління ДАІ МВС України здійснено Міністерством внутрішніх справ України, відповідачем вимоги частини 4 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР прямо не було порушено.

Що стосується вимог позивача про визнання протиправним рішення заступника начальника Управління ДАІ МВС України Павловського А.С. від 09.07.2012 року №4/8-х-1121 за наслідками розгляду скарги від 21.05.2012 року та зобов'язання Управління ДАІ МВС України розглянути звернення від 07.04.2012 року та 21.05.2012 року і надати письмові відповіді по суті звернень, то суд зазначає наступне.

Заява від 07.04.2012 року та скарга від 21.05.2012 року позивача були розглянуті по суті з наданням відповідей на них у встановлений законодавством спосіб, якими фактично відмовлено у знятті заборони та проведенні реєстрації автомобіля AUDI А8 1998 р.в., кузов НОМЕР_1.

Така відмова по суті розглянутих звернень позивача є правомірною, оскільки постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2012 року по справі №2а/1770/1659/2012 адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи м. Дубно №32 УМВС України в Рівненській області, відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Відділу РЕР для обслуговування м. Дубно, Дубенського, Млинівського, Радивилінівського, Демидівського районів підпорядкованого УМВС України в Рівненській області в реєстрації автомобіля АUDI А.8, кузов НОМЕР_1. Зобов'язано відділ Державтоінспекції Управління МВС України в Рівненській області зняти заборону на проведення технічних операцій із транспортним засобом АUDI А.8 1998 року випуску, кузов НОМЕР_1, та надати дозвіл Відділу РЕР для обслуговування м. Дубно, Дубенського, Млинівського, Радивилівського, Демидівського районів підпорядкованого УМВС України в Рівненській області виконати реєстрацію автомобіля АUDI А.8, кузов НОМЕР_1. Зобов'язано Відділ РЕР для обслуговування м. Дубно, Дубенського, Млинівського, Радивилівського, Демидівського районів підпорядкованого УМВС України в Рівненській області виконати реєстрацію автомобіля АUDI А.8, кузов НОМЕР_1.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2012 року по справі №2а/1770/1659/2012, яка набрала законної сили, було скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2012 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи вказане рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що накладення заборони техоперацій та реєстрації автомобіля AUDI А8 1998 р.в., кузов НОМЕР_1 було здійснено правомірно.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, правомірність висновків заступника начальника Управління ДАІ МВС України Павловського А.С., покладених в основу відповіді від 09.07.2012 року №4/8-х-1121 по суті розгляду скарги ОСОБА_1 від 21.05.2012 року, підтверджується також рішенням суду, яке набрало законної сили.

Крім того, допущені відповідачами порушення процедури розгляду скарги позивача від 21.05.2012 року, самі по собі, не тягнуть за собою протиправність рішення, прийнятого за наслідками її розгляду, оскільки не мають впливу на суть викладених у ньому висновків.

Тому, у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає:

1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 статті 32 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач на обґрунтування вимог щодо заподіяння їй моральної шкоди зазначає про порушення оспорюваними діями і бездіяльністю відповідачів її конституційних прав, але не наводить конкретних обставин, внаслідок яких їй завдано такої шкоди та у чому вона полягала і не надає на їх підтвердження жодних доказів.

Отже, у задоволенні заявленої позивачем вимоги про стягнення на її користь з Державного бюджету України моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. суд відмовляє.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року №4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у сумі 858,40 грн. надано договір від 07.08.2012 року №21/80/70, укладений з ТОВ "Правнича компанія "Укрзахист" з додатком, в якому вказуються види правової допомоги та порядок визначення її вартості, акт приймання-передачі наданих послуг від 14.08.2012 року, з якого вбачається, що позивачу було надано послуги зі складання процесуальних документів, на які витрачено 2 год. часу та квитанції про оплату наданих послуг (а.с. 20-24).

Частиною 1 статті 94 КАС України, в редакції чинній на час нового розгляду справи, передбачено, що у разі якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 3 статті 94 КАС України, судові витрати присуджуються позивачу відповідно до частини задоволених вимог.

Позивачем заявлено чотири позовні вимоги, з яких судом задоволено одну.

Тому, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судом присуджуються витрати на правову допомогу в сумі 214,60 грн. та судовий збір у сумі 26,83 грн., пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України та заступника начальника Управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України Павловського Анатолія Сергійовича, які полягали у пересиланні заяви ОСОБА_1 від 07.04.2012 року (вх. №х-862 від 19.04.2012 року) для розгляду до відділу Державної автомобільної інспекції УМВС у Рівненській області та здійсненні такого пересилання без повідомлення про це заявника.

Визнати протиправними дії Управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України та заступника начальника Управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України Павловського Анатолія Сергійовича, які полягали у розгляді скарги ОСОБА_1 від 21.05.2012 року (вх. №х-1121 від 24.05.2012 року) з порушенням термінів розгляду звернень громадян, встановлених частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь позивача - ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України витрати на правову допомогу в сумі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 60 коп. та судовий збір у сумі 26 (двадцять шість) грн. 83 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.