Справа № 826/13516/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

05 лютого 2016 року №826/13516/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві
провизнання протиправним та скасування висновку від 13.03.2015 №19-26-0.3-3576/2-15 та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві від 13.03.2015 №19-26-0.3-3576/2-15;

- зобов'язати Головне управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві прийняти висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №22, що розташована за адресою вулиця Садова, 65 в садівницькому товаристві «Трикотажник» у Дарницькому районі міста Києва, кадастровий номер 8 000 000 000:90:962:0001, площа 0,0625 га.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем, не зважаючи на зміст постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2014 у справі №826/16067/14, яка набрала законної сили, за результатами повторного розгляду заяви про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вулиці Садова, 65, ділянка 22 у Дарницькому районі міста Києва надано необґрунтований висновок від 13.03.2015 №19-26-0.3-3576/2-15, в якому зазначено про необхідність усунення недоліків, перелік яких за змістом є ідентичним тим, що викладені у висновку, який визнано протиправним та скасовано судом за результатами розгляду адміністративної справи №826/16067/14.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що оскаржуване рішення є правомірним, винесеним у межах та на підставі наявних в останнього повноважень.

Розгляд справи №826/13516/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2014 у справі №826/16067/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2015, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві про зобов'язання вчинити певні дії судом вирішено визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві, а саме: висновок до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 15.08.2014 №19-26-0.31-4386/2-14 та зобов'язати Головне управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві повторно розглянути заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. 65-та Садова, діл. 22 у Дарницькому районі м. Києва, загальною площею земельної ділянки 0,0625 га. В іншій частині позову відмовлено.

На підставі викладеного, Головним управлінням Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві складено висновок до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 13.03.2015 №19-26-0.3-3576/2-15, яким запропоновано привести проект землеустрою у відповідність до законодавчих положень у зв'язку з виявленими недоліками, а саме:

- привести у відповідність до типової форми завдання на виконання робіт, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №266 «Про затвердження Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», а саме: форма власності земельної ділянки не відповідає частині 3 статті 78 Земельного кодексу України;

- у відповідності до статті 50 Закону України «Про землеустрій», долучити до проекту землеустрою довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (станом на звітну дату) та кадастровий план земельної ділянки, оформлений відповідно до вимог статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр»;

- оформити документи у відповідності до вимог Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації - ДСТУ 4163-2003 (пункти 5.23 та 5.27);

- привести у відповідність матеріали проекту землеустрою до змісту, наведеному у землевпорядній документації, а саме: в змісті проекту землеустрою зазначені розрахунок розміру втрат сільськогосподарського виробництва, перелік обмежень у використанні земельних ділянок, кадастровий план земельної ділянки, які відсутні в наданому на погодження проекті землеустрою;

- надати обґрунтування відповідності цільового призначення запланованої до відведення земельної ділянки чинній містобудівній документації.

Вважаючи вказаний висновок протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до частини 1 статті 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина 2 статті 20 Земельного кодексу України).

Приписами частини 3 статті 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою; щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Так, згідно з частинами 1 та 2 статті 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина 5 статті 186-1 Земельного кодексу України).

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина 6 статті 186-1 Земельного кодексу України).

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений) (частина 8 статті 186-1 Земельного кодексу України).

У свою чергу, нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування, є Закон України «Про землеустрій».

Згідно з частиною 3 статті 50 Закону України «Про землеустрій» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

При цьому, положеннями частини 7 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

У той же час, суд звертає увагу, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою вулиця 65-та Садова, ділянка 22 у Дарницькому районі міста Києва, вже був предметом розгляду відповідача, за наслідками чого останній не був погодженим.

Проте, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2014 у справі №826/16067/14, яка залишена без змін ухвалю Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2015, визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві, а саме: висновок до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 15.08.2014 №19-26-0.31-4386/2-14 та зобов'язано Головне управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві повторно розглянути заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. 65-та Садова, діл. 22 у Дарницькому районі м. Києва, загальною площею земельної ділянки 0,0625 га.

У мотивувальній частині вказаного рішення судом наголошено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою зміни цільового призначення загальною площею 0,0625 га ОСОБА_1 відповідає вимогам статей 25, 50 Закону України «Про землеустрій», статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації - ДСТУ 4163-2003 та постанові Кабінету Міністрів України №266 від 04.03.2004 «Про затвердження Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

При цьому, як вбачається зі змісту постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2014 у справі №826/16067/14, що також підтверджується наявною у матеріалах справи копією висновку Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві від 15.08.2014 №19-26-0.31-4386/2-14, підстави для не погодження вказаного проекту є ідентичними за своїм змістом до тих, які викладно у висновку від 13.03.2015 №19-26-0.3-3576/2-15.

У відповідності до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного, а також виходячи зі змісту постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2014 у справі №826/16067/14, яка набрала законної сили, суд дійшов висновку, що відповідачем оскаржуваний висновок прийнято необґрунтовано без врахування преюдиційної сили судового рішення у справі №826/16067/14.

Водночас, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на судові рішення в адміністративній справі №826/11029/15 як доказ правомірності оскаржуваного висновку від 15.08.2014 №19-26-0.31-4386/2-14, оскільки предметом даної справи є протиправність постанови про закінчення виконавчого провадження, відкритого на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2014 у справі №826/16067/14, якою, зокрема, зобов'язано повторно розглянути заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. 65-та Садова, діл. 22 у Дарницькому районі м. Києва, загальною площею земельної ділянки 0,0625 га. Тобто у даному разі судом досліджувався факт розгляду такої заяви, а не обґрунтованість самого висновку, складеного за результатами повторного розгляду.

Таким чином, беручи до уваги все викладене вище, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування висновку до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві від 13.03.2015 №19-26-0.3-3576/2-15.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає про таке.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, позовна вимога про зобов'язання Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві прийняти висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №22, що розташована за адресою вулиця Садова, 65 в садівницькому товаристві «Трикотажник» у Дарницькому районі міста Києва, кадастровий номер 8 000 000 000:90:962:0001, площа 0,0625 га, задоволенню не підлягає.

Разом з тим, правила статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом. Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду України від 20.04.2010, ЄДРСР №9341137).

У відповідності до частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, для належного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про зобов'язання Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві повторно розглянути заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вулиці 65-та Садова, ділянка 22 у Дарницькому районі м. Києва, загальною площею земельної ділянки 0,0625 га. із врахуванням висновків цієї постанови.

При цьому суд наголошує на тому, що в силу приписів статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Головного управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві від 13.03.2015 №19-26-0.3-3576/2-15.

Зобов'язати Головне управління Державного агентства земельних ресурсів у місті Києві повторно розглянути заяву про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вулиці 65-та Садова, ділянка 22 у Дарницькому районі м. Києва, загальною площею земельної ділянки 0,0625 га. із врахуванням висновків цієї постанови.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.