Справа № 2-а-258/11
Суддя: Єфименко В. І.
Дата ухвалення: 2011-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-258/11
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2011 року.

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі :

головуючого судді Єфименко В.І.,

при секретарі Тахтаровой Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт ОСОБА_1 справу за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення (далі УПСЗН) Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2009- 2010 роки,-

встановив:

позивач ОСОБА_2звернувся до суду з позовом до відповідача ,в якому просив визнати дії УПСЗН Великоновосілківської райдержадміністрації неправомірними з недорахування і невиплати йому щорічної свої допомоги у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат на оздоровлення за 2009-2010 роки, на час виплати,як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії і інваліду 3 групи, передбаченої ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон).На його прохання виплатити заборгованість на оздоровлення у розмірі,встановлених вищезазначеним Законом,відповідач- УПСЗН відмовилось від добровільного виконання його вимоги,що і спонукало його до звернення з цими вимогами до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги.

Відповідач в своєму письмовому заперечені позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав і просить справу розглянути за відсутності його представника.

Перевіривши матеріали справи,дослідивши правову позицію сторін,суд дійшов висновку про наступне.

Позивач ОСОБА_2І.є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС, постраждалим у зв*язку з цим 1-ої категорії та інвалідом 3 групи,що підтверджується посвідченням серії А № 065679, виданого на його ім'я 06.05 1996 року ,посвідченням серії Б №4 343640,виданого 07.05.1999 р. та довідкою серії МСЕ № 232937 від 23.04.1996 року.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-х11 передбачена щорічна допомога на оздоровлення,інвалідам 1 і 2 групи-п'ять мінімальних заробітних плат,інвалідам 3 групи-чотири мінімальних заробітних плат.Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи,наведених в позові.

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданної порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,зокрема,соціальний захист потерпілого населення,визначені Законом України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 63 вищезазначеного Закону передбачено,що фінансування витрат,пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Постановою КМУ віл 04.03.2002 року № 256.,якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету,встановлено,що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з внконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь.відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій,виконавчих органів рад,до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином,відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд,вважає необгрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат,який встановлений постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 « Про компенсаційні виплати особам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з 2005 року- постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вишезазначалось,розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Тобто,нормами спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги,як величина,кратна розміру мінімальної заробітної плати,встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону,зазначеними постановами встановлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,суд застосовує правовий акт,який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу Президента України « Про єдиний державний реєстр нормативних актів»від 27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст.48 Закону « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2009-2010 роки,а не вказані постанови КМУ.

Таким чином,з УПСЗН на користь позивача підлягає стягненню недоотримана сума щорічної допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки з розміру,встановленного вищезазначеним Законом.,що покладається на відповідача за рахунок Державного бюджету України.

Доводи відповідача про те,що позивачем пропущені процесуальні строки на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпідставні,оскільки у відповідності до п.З ч.І ст.268 ЦК України позовна давність не поширюєгься на вимогу про відшкодування шкоди,завданої каліцтвом,іншим ушкодженням здоров*ю або смертю.В нашому випадку позивачем заявлена вимога про відшкодування шкоди,завданої його здоров*ю при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС .

Згідно до п. 7 ст.4.Декрету КМУ Про державне мито, органи соціального забезпечення звільнені від сплати держмита.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,-

постановив:

Позов ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Великоновосілкі вської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій неправомірним та стягнення недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику і інваліду 3 групи ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за 2009-2010 роки,задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову УПСЗН Великоновосілківської райдержадміністрації щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2009-2010 роки.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2недоотриману суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009-2010 року у відповідності до вимог ст.48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,виходячи із розміру 4-х мінімальних заробітних плат на момент її виплати.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Великоновосілківський районний суд в 10 денний строк з дня її прийняття.

Суддя В.І.Єфименко

Великоновосілківський районний суд Донецької області

смт. Велика Новосілка, вул. Фонтанна, 21, 85500, (06243) 2-17-73