Справа № 22а-19593/11
Суддя: Лобов О. А.
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого: Лобова О.А.,

Суддів: Акопян В.І., Петренка В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про нарахування та стягнення недоплаченої щорічної допомоги до 5 травня за 2010 рік.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2010 року> позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати ОСОБА_2, разову грошову допомогу до 5 травня за 2010 рік відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та вчинити дії по виплаті недоотриманої допомоги, з урахуванням отриманої.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області просить скасувати рішення з підстав порушення норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки не враховано, що органи Пенсійного фонду вправі здійснювати виплати лише у межах коштів, отриманих з Державного бюджету України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню.

У відповідності з ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач є ветераном війни - інвалідом війни II групи, що підтверджується відповідним посвідченням, та відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічно до 5 травня разової грошової допомоги в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

У відповідності до ст.ст. 22, 64 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані та обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом вірно встановлено, що позивачу щорічна разова допомога до 5 травня виплачувалась на підставі Постанов Кабінету Міністрів України від 18 березня 2009 року № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Жертви нацистських переслідувань» в розмірі 430 грн. та від 7 квітня 2010 року № 299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у

2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Жертви нацистських переслідувань» в розмірі 480 грн., а не відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Разом з тим, у цих роках Законами України «Про державний бюджет України» на відповідні роки прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, встановлювався у значно більших розмірах.

Виходячи з аналізу Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законів України «Про державний бюджет України» на відповідні роки, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги ветерану війни - інваліду війни II групи за 2010 рік підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами і дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності вимог про сплату допомоги до 5 травня у 2010 році у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, пріоритетним є застосування в даному випадку норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанови Кабінету Міністрів України.

Тому висновок суду про те що позивач має право на отримання щорічної разової допомоги до 5 травня відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2010 р. є правильним.

Доводи відповідачів щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з виплат допомоги до 5 травня обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів уповноваженим державним органам для виконання покладених на них обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд вірно зазначив, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин судове рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального й процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 183-2 ч. 10, 197, 200,205,206 КАС України, Законом України від 2 грудня 2010 року N 2748-УІ колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий: О.А. Лобов

Судді: В.М.Петренко

ОСОБА_3