Справа № 826/8407/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/66173/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ТОВ «Світ Інструменту Україна» звернулося до окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування рішення про визначення митної вартості № 100270004/2014/000025/2 від 04.02.2014 року.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2014 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 року апеляційну скаргу ТОВ «Світ Інструменту Україна» було задоволено. Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2014 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ТОВ «Світ Інструменту Україна» задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визначення митної вартості № 100270004/2014/000025/2 від 04.02.2014 року.

У касаційній скарзі Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 року та залишити в силі постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2014 року.

ТОВ «Світ Інструменту Україна» подало заперечення на касаційну скаргу, в яких воно просить касаційну скаргу залишити без змін, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Київської міжрегіональної митниці Міндоходів задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 01.04.2013 року між ТОВ «Світ інструменту Україна» та компанією JUNEJA FORGINGS (Індія), укладено зовнішньоекономічний контракт №IND-MIU/14/010413 про постачання на умовах FOB Мумбай або FOB Нхава Шева або FOB Піпавав згідно Інкотермс-2010 товарів згідно специфікації, вказаній у додатку №1 до Контракту (п. 1.1.).

Для митного оформлення товару декларант до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів подав митну декларацію № 100270004/2014/339224 від 04.02.2014 року та документи, що підтверджують митну вартість товарів.

Митна вартість товару була заявлена за ціною товарів, які імпортуються (вартість операції).

Митним органом при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості були виявлені розбіжності, а саме: згідно із пунктом 5.1 Контракту, 100% загальної вартості товару мають бути оплачені не пізніше 15 календарних днів з моменту відвантаження, які на момент подання митної декларації сплинули, але платіжні документи на вимогу органу доходів і зборів пред'явлені не були.

04.02.2014 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № 100270004/2014/000025/2, яким здійснено коригування митної вартості товару у бік її збільшення та запропоновано позивачу протягом 10 днів подати додаткові документи, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); копію митної декларації країни відправлення; виписку з бухгалтерської документації; інші документи для підтвердження митної вартості товару (за бажанням декларанта); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивачем на запит митного органу було надано копії: бухгалтерської документації, що підтверджує сплату за поставлений товар; прайс-листа постачальника; рішення про коригування митної вартості № 100270004/2014/000025/2 від 04.02.2014 року; комерційного інвойсу № Ехр.119 від 02.12.2013 року; Контракту з постачальником; експортної декларації відправника № 8769827/03/12/2013 від 06.12.2013 року.

Київська міжрегіональна митниця Міндоходів листом від 08.04.2014 року № 4388/1/26-70-63-04 повідомила декларанта, що надані додаткові документи прийняті до уваги, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого позивачем товару.

05.05.2014 року декларант звернувся зі скаргою до Департаменту митної справи Міністерства доходів та зборів України вих. № 000025, в якій просив скасувати оскаржуване рішення.

Міністерство доходів і зборів України листом № 9765/6/99-99-24-02-0615 від 02.06.2014 року відмовило в задоволенні скарги.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до митного органу було подано електронну митну декларацію № 100270004/2014/339224 від 04.02.2014 року та документи на підтвердження митної вартості товарів.

Митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості у зв'язку з тим, що надані документи містять неповні відомості (у наданих документах містяться розбіжності).

Проте, у рішенні про коригування митної вартості не наведено обґрунтованих причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтувань числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, було виявлено, що документи, подані до митного оформлення відповідно до частини 2 статті 53 Кодексу, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містили розбіжності, зокрема згідно з пунктом 5.1 Контракту, 100% загальної вартості товару мають бути оплачені не пізніше 15 календарних днів з моменту відвантаження, які на момент подання митної декларації сплинули, але платіжні документи на вимогу органу доходів і зборів пред'явлені не були.

За наслідками виявлених розбіжностей митним органом було запропоновано надати декларанту додаткові документи.

Як вбачається зі змісту норм пункту 14 Порядку декларування митної вартості товарів та частини 4 статті 266 Митного кодексу України, декларант не зобов'язаний надавати повний перелік документів, визначених пунктом 11 зазначеного Порядку. При цьому витребування таких документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Разом з тим, витребувавши весь перелік документів, передбачених пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити.

Враховуючи, що митний орган не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо визнання протиправним та скасування рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визначення митної вартості № 100270004/2014/000025/2 від 04.02.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз