Справа № 814/5296/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2016 р. м. Київ К/800/6639/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Лосєва А.М.

Маринчак Н.Є.

за участю секретаря: Загороднього А.А.

представників:

позивача: Ільчика І.С.

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 року

у справі № 814/5296/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Шугар Компані»

до Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Шугар Компані» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Юкрейніан Шугар Компані») звернулось до суду з позовом до Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі по тексту - відповідач, ОДПІ) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 року апеляційну скаргу ОДПІ залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з вищевказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Юкрейніан Шугар Компані» посилаючись на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу ОДПІ залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Юкрейніан Шугар Компані» щодо правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту і бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок майбутніх платежів за травень 2013 року, яке виникло за рахунок від'ємного значення податку на додану вартість, яке декларувалось за грудень 2012 року, січень-квітень 2013 року, за результатами якої складено акт від 29.11.2013 року № 215/15-34539925.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за травень 2013 року в розмірі 54 530,00 грн., пункту 198.3 статті 198 ПК України щодо завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за травень 2013 року на 764 807,28 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: від 17.12.2013 року № , яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2013 року на суму 54 530,0 грн.; № , яким ТОВ «Юкрейніан Шугар Компані» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за травень 2013 року на суму 764 807,00 грн.

Колегія суду не може погодитись з висновками судів, вважаючи їх передчасними та такими, що винесені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Слід зазначити, що судами попередніх інстанцій в основу судових рішень покладено висновки актів перевірок від 27.05.2013 року № 213/15-34539925, від 19.06.2013 року № 250/15-34539925, за наслідками яких, прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.06.2013 року № , від 11.07.2013 року № .

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі № 814/2951/13-а, в якій оскаржується податкове повідомлення-рішення від 17.06.2013 року № та прийнято ухвалу про зупинення провадження у справі до вирішення іншої адміністративної справи.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.08.2013 року у справі № 814/3350/13-а скасовано податкове повідомлення-рішення від 11.07.2013 року № .

В той же час, приймаючи рішення суди попередніх інстанцій не проаналізували характер та зміст операцій, які стали підставою для виникнення у позивача права на формування даних податкового обліку саме за спірними податковими повідомленнями-рішеннями у даній справі.

Таким чином, для правильного вирішення спору судам слід надати правову оцінку господарським операціям платника податків з його контрагентами; дослідити всі первинні документи; встановити зв'язок витрат на придбання активів із веденням товариством господарської діяльності та відповідно до встановлених обставин зробити мотивований висновок.

Також, приймаючи рішення по суті суди першої та апеляційної інстанції, встановили, що 25.01.2013 року між ТОВ «Юкрейніан Шугар Компані» та ТОВ «Аксет-Агро» укладено договори постачання № 11, № 12, за умовами яких позивач придбав чотири одиниці фронтальних не буксирувальних іригаційних установок «Zimmatic».

01.06.2013 року позивачем передано у найм ТОВ «Агро-торгівельна фірма «Агро-Діло» придбані іригаційні установки.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 30.08.2013 року ТОВ «Юкрейніан Шугар Компані» укладено договір з ТОВ «Агро-торгівельна фірма «Агро-Діло» щодо вирощування та закупівлі цукрових буряків для виробництва цукру.

Суди першої та апеляційної інстанцій, досліджуючи матеріали справи, не зробили вмотивованого висновку, з урахуванням доводів контролюючого органу, відносно цільового призначення придбаних активів та часового проміжку укладених договорів.

Враховуючи викладе, судам слід проаналізувати операції щодо придбання платником податків товарно-матеріальних цінностей (іригаційних установок), встановити мету використання придбаних активів у власній господарській діяльності товариства, дослідити економічний ефект спірної операції та як наслідок, надати правову оцінку реальності спірних операцій.

Отже, колегія суду приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій не розглянули належним чином докази, що містяться в матеріалах справи, не надали належну оцінку обставинам справи.

Викладене свідчить про порушення судом вимог статті 159 КАС України, якою передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Касаційна ж інстанція згідно з частини 2 статті 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати або визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція на підставі статті 227 КАС України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з'ясування та правильного вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити обґрунтоване рішення.

Відповідно до вищевикладеного, касаційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді А.М. Лосєв
Н.Є. Маринчак