Справа № 806/4066/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Київ К/800/15966/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Бившева Л.І.
Маринчак Н.Є.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р.

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 р.

у справі № 806/4066/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грайф Флексіблс Україна»

до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грайф Флексіблс Україна» (далі - позивач, ТОВ «Грайф Флексіблс Україна») звернулось до суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - відповідач, Житомирська ОДПІ) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Житомирської ОДПІ від 19 серпня 2014 року №, від 19 серпня 2014 року №, від 19 серпня 2014 року №, від 19 серпня 2014 року №.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 р. постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Житомирська ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 р. в частині задоволення позову і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Житомирською ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Грайф Флексіблс Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2012 року до 31 грудня 2013 року, з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 1 січня 2011 року до 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт перевірки від 01 серпня 2014 року №4915/06-25-22-01.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем: пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.1.1, пункту 138.1, пункту 138.2, підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 та підпункту 139.1.11 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 657359 грн. 00 коп.; пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1, пункту 201.7 статі 201 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено бюджетне відшкодування по податку на додану вартість в сумі 290000 грн. 00 коп.; пункту 44.1, пункту 44.6 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 78337 грн. 00 коп.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: від 19 серпня 2014 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на 107489 грн 00 коп., в тому числі бюджетне відшкодування у сумі 71657 грн. 00 коп. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 35832 грн. 00 коп., від 19 серпня 2014 року №, яким зменшено позивачу розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 78337 грн. 00 коп.; від 19 серпня 2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, у розмірі 986039 грн. 00 коп., з яких 657359 грн. 00 коп. - основний платіж та 328680 грн 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції; від 19 серпня 2014 року №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 303096 грн. 00 коп.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 жовтня 2013 року між TOB «Логос Трейд» та TOB «Грайф Флексіблс Україна» (Споживач) було укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача №2, додатки до договору №1 та 2. Відповідно до пункту 1 Договору Власник електромереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а Споживач дотримується встановленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4.1 цього Договору.

04.03.2011 р. між ТОВ «Техсервіском» та ТОВ «Сторсак Україна», правонаступником якого є ТОВ «Грайф Флексіблс Україна», укладено договір про надання послуг №01-2011 та додаткові угоди до вказаного договору. Відповідно до пункту 1.1 Договору виконавець зобов'язується надавати послуги з розвитку торгівлі продукції а саме: пошук нових та повернення раніше втрачених клієнтів, досліджувати та надавати цінову інформацію про тенденції на ринку мішкотари, організація та проведення переговорів з потенційними клієнтами.

02.05.2012 року між TOB «Спецпідряд сервіс» (Виконавець) та TOB «Грайф Флексіблс Україна» (Замовник) було укладено договір про надання послуг №104-2012, додаткові угоди до договору №1, 2, 3, 5. Відповідно до пункту 1.1 Договору виконавець зобов'язується надавати послуги з розвитку торгівлі товарів замовника, а саме: пошук нових клієнтів, досліджувати та надавати цінову інформацію про тенденції на ринку товарів замовника, організація та проведення переговорів з потенційними клієнтами, організація та участь на презентаціях та виставках, що стосуються безпосередньо товарів замовника.

Крім того, 03.05.2012 року між TOB «Спецпідряд сервіс» (Виконавець) та TOB «Грайф Флексіблс Україна» (Замовник) було укладено договір про надання послуг №104-2012/1, додаткова угода до договору №1. Відповідно до пункту 1.1 Договору виконавець зобов'язується надавати послуги з розвитку торгівлі товарів замовника, а саме: пошук нових клієнтів, досліджувати та надавати цінову інформацію про тенденції на ринку товарів замовника, організація та проведення переговорів з потенційними клієнтами, організація та участь на презентаціях та виставках, що стосуються безпосередньо товарів замовника.

02.10.2012 року між ПП «Астарта Трейд - М» (Виконавець) та TOB «Грайф Флексіблс Україна» (Замовник) було укладено договір про надання послуг №55-2012, додаткові угоди до договору №1, 2. Відповідно до пункту 1.1 Договору виконавець зобов'язується надавати послуги з розвитку торгівлі товарів замовника, а саме: пошук нових клієнтів, досліджувати та надавати цінову інформацію про тенденції на ринку товарів замовника, організація та проведення переговорів з потенційними клієнтами, організація та участь на презентаціях та виставках, що стосуються безпосередньо товарів замовника.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 23 січня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) та TOB «Грайф Флексіблс Україна» (Замовник) було укладено договір про надання послуг №21, додаткові угоди до договору №1, 2, 3, 4, 5. Відповідно до пункту 1.1 Договору виконавець зобов'язується надавати послуги з розвитку торгівлі продукції замовника, а саме: пошук нових та повернення раніше втрачених клієнтів, досліджувати та надавати цінову інформацію про тенденції на ринку мішкотари, організація та проведення переговорів з потенційними клієнтами.

11.09.2012 року між ОСОБА_5 (Експедитор) та TOB «Грайф Флексіблс Україна» (Замовник) було укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування №11/09/12. Відповідно до пункту 1.1 Договору Експедитор від свого імені та за рахунок Замовника забезпечує перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському та міжнародному сполученні. Згідно з пунктом 1.2 Договору Експедитор в інтересах Замовника виконує наступні пов'язані з перевезенням транспортно-експедиторські операції: розроблення маршруту перевезення, пошук перевізника, організація відправлення та одержання вантажу, інші операції, пов'язані з перевезенням.

27 грудня 2011 року між ОСОБА_6 (Експедитор) та TOB «Грайф Флексіблс Україна» (Замовник) було укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування №27/12/11. Відповідно до пункту 1.1 Договору Експедитор від свого імені та за рахунок Замовника забезпечує перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському та міжнародному сполученні. Згідно з пунктом 1.2 Договору Експедитор в інтересах Замовника виконує наступні пов'язані з перевезенням транспортно-експедиторські операції: розроблення маршруту перевезення, пошук перевізника, організація відправлення та одержання вантажу, інші операції, пов'язані з перевезенням.

Крім того, 01 квітня 2013 року між ФОП ОСОБА_6 Експедитор (Перевізник) та TOB «Грайф Флексіблс Україна» (Замовник) було укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №010413-14. Відповідно до пункту 1.2 Договору Експедитор (Перевізник) бере на себе зобов'язання доставити вантаж (згідно з товарно-транспортною накладною, або СМR) за маршрутами відповідно до поданих Замовником договорів-заявок, і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник зобов'язується заплатити за перевезення вантажу.

Фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку із господарською діяльністю платника податків підтверджується первинними документами, зокрема, податковими накладними, актами здачі-прийняття робіт, платіжними дорученнями тощо.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено реальні зміни майнового стану позивача за спірними господарськими операціями.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування витрат та податкового кредиту.

В частині відмови в задоволенні позову ТОВ «Грайф Флексіблс Україна» сторонами рішення першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку не оскаржувались.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області відхилити.

2.Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Л.І. Бившева

Н.Є. Маринчак