Справа № 813/3002/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 876/8197/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

представників позивача - Ступінського Я.В., Балди І.Д.,

представника відповідача - Онисько З.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року у справі за позовом Приватного підприємства "Міська оренда" до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ПП "Міська оренда" звернулося в суд з позовом до відповідача - ДПІ у Франківському районі м. Львова, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15 січня 2015 року №, №, № та від 21 квітня 2015 року №.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області № , №, № від 15 січня 2015 року та № від 21 квітня 2015 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що ПП "Міська оренда" не включило до складу "Інших доходів" та не відобразило у податкових деклараціях за відповідні податкові періоди вартість безоплатно отриманих товарів, що призвело до заниження податку на прибуток, оскільки згідно з даними, відображеними в оформлених (складених) належним чином регістрах синтетичного обліку, зокрема, в оборотно-сальдових відомостях, за дебетом рахунку 28 "Товари", на склади (місця зберігання) ПП "Міська оренда" у період, що підлягав перевірці, надійшло товарів на суму 50952325,88 грн. без ПДВ. При цьому підприємство не надало до перевірки документів чи пояснень, які б підтверджували походження оприбуткованих на склади (місця зберігання) товарів на загальну суму 6472855 грн. Апелянт також звертає увагу на нереальність господарських операцій з огляду на відсутність у господарських операціях позивача з контрагентами розумної економічної причини (ділової мети), оскільки порівняльний аналіз ціни придбання продукції ПП "Міська оренда" у ПП "Оліяр", ТзОВ "Біол Універсал Україна", ТзОВ "Миргородський сироробний комбінат", Філії "Менський сир", та ціни реалізації цієї ж продукції на ПП "ТД "Майола", ТзОВ "Торговий дім ТІД", ДП "Мілкіленд-Україна", ТзОВ "Торговий Дім Мілкіленд", на умовах договорів комісії свідчить про те, що сума коштів, яка отримана ПП "Міська оренда" від реалізації продукції є значно меншою від тієї, яка витрачена на її придбання. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта)- Онисько З.М. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представники позивача- Ступінський Я.В., Балда І.Д. у судовому засіданні не погодивлися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 10 листопада по 05 грудня 2014 року ДПІ у Франківському районі м. Львова провела планову виїзну документальну перевірку ПП "Міська оренда" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, якою встановлено порушення пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14, п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України, що призвело до заниження ПП «Міська оренда» податку на прибуток на загальну суму 1426323,00 грн., пп. 14.1.231 п.14.1 ст. 14, п. 198.1 п.198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження ПП «Міська оренда» податку на додану вартість, всього на суму 622921 грн., п.49.2, пп.49.18.2. п.49.18 ст.49 ПК України та інші порушення податкового законодавста.

За результатами вказаної перевірки складено Акт №2061/22-01/36873226 від 12 грудня 2014 року.

На підставі вказаного акта ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення №№ , , від 15 січня 2015 року.

Додатково ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області на підставі наказу №177 від 16 березня 2015 року здійснено позапланову виїзну перевірку з питань, що стали предметом оскарження ПП "Міська оренда" податкових повідомлень-рішень №№, , від 15 січня 2015 року, винесених за результатами планової перевірки, якою підтверджено висновки акта перевірки від 12 грудня 2014 року №2061/2201/36873226 в частині порушення пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14, п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України, що призвело до заниження ПП «Міська оренда» податку на прибуток на загальну суму 1426323,00 грн. та порушення пп. 14.1.231 п.14.1 ст. 14, п. 198.1 п.198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість всього на суму 622921 грн.

За результатами позапланової виїзної перевірки складено акт №241/22-02/36873226 від 27 березня 2015 року, на підставі якого додатково винесено податкове повідомлення-рішення № від 21 квітня 2015 року.

Позивач скористався правом досудового врегулювання даного податкового спору.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 01.04.2015 року №1801/10/13-01-10-07-05 Державної фіскальної служби України ГУ ДФС у Львівській області залишено без змін податкові повідомлення-рішення №, № та № від 15 січня 2015 року, а відповідно первинну скаргу №210115/1 від 21 січня 2015 року - без задоволення.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 03 червня 2015 року №1161/6/99-99-10-01-01-01-25 податкові повідомлення-рішення №№, , від 15 січня 2015 року та № від 21 квітня 2015 року залишені без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що фактично перевіряючі формували свої висновки виключно на підставі регістрів бухгалтерського обліку (оборотно-сальдових відомостей по всіх рахунках бухгалтерського обліку), а не первинних документів, які засвідчують факт отримання товару підприємством на оплатній чи безоплатній основі. Дана обставина підтверджується тим фактом, що акти перевірок не містять відомостей щодо асортименту безоплатно отриманого товару, постачальника даного товару, способу його отримання та відомостей щодо рахунку, з якого було поповнено товарний рахунок. Таким чином, висновок податкового органу про те, що ПП «Міська оренда» не включено до складу «Інших доходів» та не відображено у податкових деклараціях за відповідні податкові періоди вартість безоплатно отриманих товарів є помилковим. Операції ПП «Міська оренда» з комісійної реалізації товару мали реальний характер, підтверджуються належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами та були спрямовані на одержання прибутку. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі помилкових висновків ДПІ у Франківському районі м.Львова про порушення ПП «Міська оренда» податкового законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

П.п. 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами;

В силу приписів п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 вказаної статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 вказаної статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 вказаної статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 вказаної статті та у статті 136 зазначеного Кодексу. В свою чергу, згідно п.п.135.5.4 п.135 ст.135 Податкового кодексу України до складу інших доходів включаються, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.135.2 ст.135 ПК України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II зазначеного Кодексу.

За результатами проведеної перевірки податковим органом зроблено висновок про те, що ПП "Міська оренда" не включено до складу "Інших доходів" та не відображено у податкових деклараціях за відповідні податкові періоди вартість безоплатно отриманих товарів, що призвело до заниження податку на прибуток, оскільки згідно з даними, відображеними в оформлених (складених) належним чином регістрах синтетичного обліку, зокрема, в оборотно-сальдових відомостях, за дебетом рахунку 28 "Товари", на склади (місця зберігання) ПП "Міська оренда" у період, що підлягав перевірці, надійшло товарів на суму 50952325,88 грн. без ПДВ. При цьому підприємство не надало до перевірки документів чи пояснень, які б підтверджували походження оприбуткованих на склади (місця зберігання) товарів на загальну суму 6472855 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Міська оренда», здійснюючи господарську діяльність у період 2012-2013 років, придбавало основні засоби, матеріали, роботи, послуги, товари, що підтверджується документами первинного обліку, а також даними бухгалтерського та податкового обліку. Оскільки основними видами діяльності позивача є оптова та роздрібна торгівля продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами, для її здійснення ПП «Міська оренда» закуповувало дані товари з метою подальшого перепродажу. Суми та кількості такого придбання, переміщення товарів у мережі магазинів підприємства також в повній мірі відображені в первинних бухгалтерських документах та звітності, наданих до перевірки.

Для організації належного бухгалтерського обліку, на виконання вимог п.5 ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та наказів директора ПП "Міська оренда" №040112/1 від 02.01.2012 року та №040113/1 від 04.01.2013 року "Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику ПП "Міська оренда" у період, який підлягав перевірці, для ведення обліку у ПП "Міська оренда" застосовувалася комплексна інтегрована система управління на базі SAP ERP. Право доступу і використання програмного забезпечення SAP надано позивачу на умовах невиключної ліцензії згідно з субліцензійним договором № 1/1-6-10/618 від 01 липня 2010 року, укладеного із ПАТ "Концерн Галнафтогаз".

При використанні середньо - зваженої ціни для обліку матеріальних цінностей в системі SAP ERP повинен бути налаштовані рахунок цінових різниць - рахунок, який використовується для обліку відхилень ціни надходження та ціни рахунку-фактури та рахунок відхилення цін на початок / закриття періоду - перерахунковий рахунок, який використовується для обліку відхилення цін в різних періодах (лист ТОВ "САП-Україна" № 124 від 15 червня 2015 року, адресований Ліцензіара - ПАТ "Концерн Галнафтогаз").

Наказом директора №180610/2 від 18 червня 2010 року затверджено робочий план рахунків ПП "Міська оренда", відповідно до якого, зокрема, внесено рахунки: - відхилення ціни на початок періоду; - відхилення план/факт товарів на складі; - інші споживчі товари на складі; - інші товари; № - комплектація / розкомплектація.

Стандартний ланцюжок приходу товарів у системі SAP ERP складається з двох кроків, а саме: 1) операція "Надходження матеріалів" при якій дебетується рахунок запасу, кредитується рахунок НМ/НР. Якщо в Замовленні на купівлю заплановано митні витрати, також кредитується перерахунковий рахунок митних зборів. Якщо ціна надходження відрізняється від середньо - зваженої облікової ціни матеріалу на момент надходження, то середньо - зважена ціна матеріалу на заводі перераховується. В системі передбачені налаштування, при яких різниця цін проводиться по дебету та кредиту рахунку цінових різниць. Залишку на рахунку цінових різниць не виникає; 2) операція "Надходження рахунку", при якій дебетується НМ/НР рахунок та кредитується рахунок розрахунків з постачальниками "Вирівнюється" перерахунковий рахунок митних зборів. При цьому, якщо є відхилення ціни рахунку-фактури від ціни надходження, то середньо - зважена облікова ціна матеріалу перераховується з подальшим розподілом пропорційно залишку на рахунок запасу. Проведення на рахунок цінових різниць може бути виконане, якщо на момент проведення рахунку - фактури, залишок на складі буде менший за кількість що вказана у рахунку - фактурі. Розподіл суми, що утворилася на рахунку цінових різниць розподіляється бухгалтером потім самостійно.

Таким чином, прихід та розхід товару у системі SAP ERP відображається на рахунках № "Інші споживчі товари на складі", № "Інші товари" та № "Комплектація/розкомплектація". При цьому відомості рахунку цінових різниць, відомості з якого відповідачем враховано при визначені суми не включених позивачем до складу "Інших доходів" безоплатно отриманих товарів, - "Відхилення план/факт товарів на складі" відображають відхилення цін товарів, а не їх реальний рух (безоплатне отримання) За своїм призначенням такий рахунок виконує технічну функцію внутрішнього контролю відхилень цін і його дані не можуть братися до уваги при формуванні звітності чи визначенні обсягу валових доходів підприємства.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок - головний бухгалтер ПП "Міська оренда" Балда І.Д. підтвердила зазначені обставини, аналогічні пояснення надала і під час апеляційного розгляду даної адміністративної справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що факт порушення ПП «Міська оренда» вимог податкового законодавства в частині заниження податку на прибуток не доведено.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що в порушення вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 984 від 22 грудня 2010 року, фактично перевіряючі формували свої висновки виключно на підставі регістрів бухгалтерського обліку (оборотно-сальдових відомостей по всіх рахунках бухгалтерського обліку), а не первинних документів, які засвідчують факт отримання товару підприємством на оплатній чи безоплатній основі. Дана обставина підтверджується тим фактом, що акти перевірок не містять відомостей щодо асортименту безоплатно отриманого товару, постачальника даного товару, способу його отримання та відомостей щодо рахунку, з якого було поповнено товарний рахунок.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції щодо відсутності факту заниження ПДВ та, відповідно, завищення податкового кредиту, за період, що охоплювався перевіркою, колегія суддів виходить з таких підстав.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 ПК України, протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 ПК України).

П.44.1 ст.44 ПК України визначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу № 62МП від 09 грудня 2011 року ПП "Міська оренда" придбало у ТОВ "Біоіл Універсал Україна" олію соняшникову нерафіновану.

Згідно з договором № 176 від 09 грудня 2011 року, укладеного між ПП "Міська оренда" ("Комітент") та ТОВ "Торговий Дім "ТіД" ("Комісіонер") комітент доручає комісіонеру продати товар на експорт олію соняшникову нерафіновану у кількості 87,0 тон), за ціною 1 115,00 дол. США за 1 т., на суму 97 005,00 дол. США.

Відповідно до акту прийому-передачі від 31 січня 2012 року № 1 до вищевказаного договору, комітент передав, а комісіонер прийняв на умовах поставки - EXW (франко склад) за адресою м. Іллічівськ, вул. Сухолиманська, 14а товар, вказаний у договорі комісії.

Згідно із звітом комісіонера від 23 лютого 2012 року №1 комісіонер уклав зовнішньоекономічний контракт №201/TR від 21.12.2011р. з контрагентом - Компанія "Risoil Overseas LTD" (P.O. Box 958, Pasea Estate, Road Town Tortola, British Virgin Islands) та проведено реалізацію на експорт відповідно до митної декларацієї №500040403/2012/000609 від 21 лютого 2012 року.

Оплата за поставлений (експортований) товар в повному обсязі поступила від комісіонера 29 лютого 2012 року.

Згідно з договором поставки № 03-01/12-02 від 03 січня 2012 року ПП "Міська оренда" придбало у ПП "Оліяр" олію соняшникову.

Відповідно до умов договору комісії № 030112/02 від 03.січня 2012 року між ПП "Міська оренда" (комітент) та ПП "Торговий дім "Майола", комітент зобов'язаний передати, а комісіонер прийняти продукцію (олія соняшникова фасована 1 л у кількості 60750,0 пляшок, мінімальна ціна за 1 пляшку 1,23 дол. США) для комісійної реалізації на умовах EXW склад за адресою: с.Ставчани, Пустомитівський район, Львівська область.

Актом приймання - передачі товару № 1 від 28 квітня 2012 року підтверджується до підтверджується факт передачі товару.

Згідно із звітом комісіонера №1 від 06 червня 2012 року про виконання доручення за вищевказаним договором комісії, комісіонер провів та оформив експорт відповідного товару, що підтверджується митними деклараціями (одержувач - "Apeka s.r.o.", Sobotake nam. 1748/46, 05801 Poprad, Словаччина, контракт від 23 січня 2012 року № 23/01/12.): №209120000/2012/016265 від 17 травня 2012 року; №209120000/2012/016720 від 21 травня 2012 року; №209120000/2012/018609 від 06 червня 2012 року. Оплата за поставлений (експортований) товар поступила від ПП "Торговий дім "Майола" 11 червня 2012 року

Згідно з договором поставки № М-МО-86/2012 від 24 грудня 2012 року ПП "Міська оренда" придбало в ПП "Консалтингова фірма "Прометей" сири тверді ТМ "Добряна" "Король Артур", на загальну суму - 1092240,00 грн. (в т.ч. ПДВ -182040,00 грн.). Відповідно до умов договору комісії на продаж товару №ТДМ-МО-2/2012 від 24 грудня 2012 року, укладеного між ПП "Міська оренда" (комітент) і ТОВ "Торговий дім "Мілкіленд - Україна" (комісіонер) комісіонер від свого імені, але за рахунок і на користь комітента продає на експорт товар, який належить комітенту.

Згідно із звітом комісіонера від 01 березня 2013 року №1 комісіонер уклав із нерезидентом Контракт на продаж товару (контрагент - ООО "Партнер", м. Москва, Російська Федерація) та провів реалізація товару на експорт згідно з митною декларацією №100270000/2013/562696 від 01 березня 2013 року.

Оплата за поставлений (експортований) товар поступила на рахунок ПП "Міська оренда" 03 квітня 2013 року.

Згідно з договором поставки №М-МО-52/2013 від 24 червня 2013 року ПП "Міська оренда" придбало в ТОВ "Миргородський сироробний комбінат" сир твердий ТМ "Добряна" "Російський великий", на загальну суму 152 460,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 25410,00 грн.).

Відповідно до умов договору комісії на продаж товару № МУ-МО-84/2012 від 24 грудня 2012 року, укладеного між ПП "Міська оренда" (комітент) та Дочірнім підприємством "Мілкіленд - Україна" (комісіонер) за Актом № 1 від 27 червня 2013 року комітент зобов'язується передати, а комісіонер - прийняти Товар для комісійної реалізації на складах за адресою: Полтавська обл., м. Миргород, вул. Мінзаводська, б. 3.

Актом №2 від 27 червня 2013 року прийому-передачі Товару на комісію до вищевказаного договору комісії підтверджується факт передачі комітентом товару для комісійної реалізації на складах за адресою: Чернігівська обл., м. Мена, вул. Леніна, 122.

Згідно із звітом комісіонера від 31 липня 2013 року комісіонер уклав із нерезидентом Контракт на продаж товару (контрагент - ТзОВ "Бізнес Лайн", м. Санкт-Петербург, Російська Федерація) та провів реалізацію товару на експорт згідно з митною декларацією №100270000/2013/564121 від 12 липня 2013 року.

Постачальниками товарів передано ПП "Міська оренда" податкові накладні: ТОВ "Миргородський сироробний комбінат" № 64 від 27 червня 2013 року на загальну суму 152460,00 грн.. у т.ч. ПДВ - 25410,00 грн.; ТОВ "Менський сир Приватне підприємство "Консалтингова фірма "Прометей" №71/4 7 від 27 червня 2013 року на загальну суму 875730,00 грн., у т.ч. ПДВ - 145955,00 грн.; ТОВ "Менський сир Приватне підприємство "Консалтингова фірма "Прометей" №48/4 7 від 29 грудня 2012 року на загальну суму 1092240,00 грн., у т.ч. ПДВ - 182040,00 грн.; ПП "Оліяр" № 225 від 28 квітня 2012 року на загальну суму 707130,00 грн., у т.ч. ПДВ - 117855,00 грн.; ТОВ "Біойл Універсал Україна" №19 від 31 січня 2012 року на загальну суму 909846,00 грн., у т.ч. ПДВ - 151641,00 грн.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами підтверджуються первинними документами, які повністю відповідають вимогам до первинних документів, передбачених п.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Про дійсність правочинів позивача з вказаними контрагентами свідчить також те, що всі розрахунки між ними мають реальний грошовий характер та підтверджені відповідними первинними документами, зокрема, податковими накладними, відбулися зміни в структурі активів та зобов'язань позивача у зв'язку з його господарською діяльністю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Податковий орган в обгрунтування доводів апеляційної скарги покликається також на нереальність господарських операцій з огляду на відсутність у господарських операціях позивача з контрагентами розумної економічної причини (ділової мети), оскільки порівняльний аналіз ціни придбання продукції ПП "Міська оренда" у ПП "Оліяр", ТзОВ "Біол Універсал Україна", ТзОВ "Миргородський сироробний комбінат", Філії "Менський сир", та ціни реалізації цієї ж продукції на ПП "ТД "Майола", ТзОВ "Торговий дім ТІД", ДП "Мілкіленд-Україна", ТзОВ "Торговий Дім Мілкіленд", на умовах договорів комісії свідчить про те, що сума коштів, яка отримана ПП "Міська оренда" від реалізації продукції є значно меншою від тієї, яка витрачена на її придбання.

Колегія суддів вважає такі покликання безпідставними, оскільки під час розгляду справи ДПІ у Франківському районі м.Львова не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Колегія суддів звертає увагу на те, що збільшення суми грошового зобов'язання (шляхом прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року (надалі також "Протокол 1 до Конвенції"), яка є частиною національного законодавства України згідно із ст.9 Конституції України.

Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішенні в справі "Щокін проти України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні." Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті неправомірно та підлягають скасуванню.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання про те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року у справі № 813/3002/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 05 лютого 2016 року.