Справа № 819/1664/14-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т а Н О В а
Іменем україни
04 лютого 2016 року Справа № 876/9405/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,
за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,
прокурора Бучка Р.В.
представника відповідача Федоріва С.І.
третьої особи ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року у справі за позовом заступника Тернопільського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері до Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Тернопільській області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказів в частині,
в с т а н о в и в:
Заступник Тернопільського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері 11.08.2014 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Тернопільській області, третя особа - ОСОБА_1 в якому просив визнати протиправним та скасувати накази начальника Головного управління МНС в Тернопільській області: від 04 серпня 2007 року №155 о/с в частині присвоєння спеціального звання старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , від 09 січня 2008 року №1 о/с в частині присвоєння ОСОБА_1 в порядку переатестування спеціального звання старшина служби цивільного захисту, від 15 квітня 2008 року №52 о/с в частині присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання прапорщик служби цивільного захисту.
В позовній заяві вказує, що оскаржені накази щодо присвоєння ОСОБА_1 спеціальних звань не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню, оскільки, військове звання старшина останньому фактично не присвоювалось. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.12.1993 року №210 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у військовому званні сержант, що підтверджується архівною довідкою від 19.03.2014 року №179-2/352 та копією наказу командира військової частини від 13.12.1993 року №210. Таким чином, наказ від 04.08.2007 №155 о/с в частині присвоєння спеціального звання старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 та наступні спеціальні звання присвоєні з порушенням черговості, а відтак є неправомірними.
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає мотиви, викладені у позовній заяві.
При апеляційному розгляді апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав з зазначених в ній підстав, доповнивши, що прокуратурою було проведено перевірку відповідача щодо присвоєння військових звань в березні 2014 року.
Представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив, вказавши, що військове звання третій особі було призначено виходячи з даних військкомату та військового квитка ОСОБА_1 , де він значився, як «старшина» .
Третя особа ОСОБА_1 , вимоги апеляційної скарги заперечив, і доповнив, що військове звання «старшина» йому присвоїли при звільненні. Військову службу проходив у в/ч НОМЕР_1 , а у в/ч НОМЕР_2 м.Яворів не служив .
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено,що ОСОБА_1 06.08.2007 року був прийнятий на посаду командира відділення окремого поста державної пожежної охорони м. Копичинці Гусятинського районного відділу Головного Управління МНС України в Тернопільській області у відповідності до "Положення про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України" із присвоєнням спеціального звання старшина внутрішньої служби (Наказ Головного Управління МНС України в Тернопільській області від 04 серпня 2007 року №155 о/с) (а.с. 27).
09.01.2008 року відповідно до наказу МНС від 22 листопада 2007 року №787 Про проведення переатестування осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про правові засади цивільного захисту від 24.06.2004 року №1856-ІV та пунктів 5, 60, 62 Положення про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту особами начальницького складу Головного Управління МНС України в Тернопільській області видано наказ №1 о/с про присвоєння в порядку переатестування з 01 січня 2008 року спеціального звання служби цивільного захисту та вважати його таким, що проходить кадрову службу: старшина служби цивільного захисту старшині внутрішньої служби ОСОБА_1 (а.с. 28)
Наказом начальника Головного управління МНС України в Тернопільській області від 15.04.2008 року №52 о/с, на підставі п.61, 62, 66 Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту України ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання прапорщик служби цивільного захисту (а.с.30).
В березні 2014 року прокуратурою проведено перевірку присвоєння військових знань відповідача і встановлено, що ОСОБА_1 присвоєні вказані вище звання з порушення закону.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з не встановлення фактів підроблення військового квитка і визнав єдиним належним доказом, що підтвереджує присвоєння ОСОБА_1 військових звань оригінал військового квитка серії НОМЕР_3 , на підставі якого відповідачем правомірно прийнято оскаржені накази в частині присвоєння ОСОБА_1 спеціальних звань: старшина внутрішньої служби, старшина служби цивільного захисту та прапорщик служби цивільного захисту.
Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, так як він не відповідає обставинам справи.
Згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про правові засади цивільного захисту (в редакції діючій на момент прийняття оскаржених наказів) особам рядового і начальницького складу внутрішньої служби та військовослужбовцям при зарахуванні їх на службу в органи і підрозділи цивільного захисту присвоюються спеціальні звання служби цивільного захисту, рівноцінні тим, які були їм присвоєні при проходженні внутрішньої чи військової служби. Строк проходження ними внутрішньої та військової служби зараховується до строку проходження служби цивільного захисту.
Відповідно до п. 60 Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту від 21 липня 2005 р. №629 (чинного на момент виникнення правовідносин) особам, які мають спеціальні та/або військові звання, у тому числі які перебували у запасі, після призначення на посади в органи і підрозділи цивільного захисту, що заміщуються особами рядового і начальницького складу, присвоюються спеціальні звання служби цивільного захисту в порядку переатестування з урахуванням їх спеціальних чи військових звань. Порядок проведення переатестування визначається МНС.
Також згідно п.61 вказаного Положення чергові спеціальні звання присвоюються особам начальницького складу в послідовному порядку після закінчення встановленого строку вислуги в попередньому званні за умови відповідності чергового спеціального звання спеціальному званню, передбаченому штатним розписом( штатом) за займаною посадою, наявності позитивної характеристики та успішного складення заліків із службової та фізичної підготовки.
Як видно з матеріалів справи і ніким не заперечується, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу лише в в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 і відношення до в/ч НОМЕР_2 м.Яворів не мав.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.12.1993 року №210 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у військовому званні «сержант» і з 13.12.1993 року він виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і направлений на облік в Гусятинський РВК у званні сержанта.( архівна довідка Львівського територіального архівного галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19.03.2014 року №179-2/352 та копія наказу ) (а.с.36, 37).
Крім того, архівна довідка Львівського територіального архівного галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19.03.2014 року №179-2/352 наводить накази командира в/ч 11491 № 01 від 24.06.1993 року ( ОСОБА_1 значиться як «молодший сержант») та №162 від 21.09.1993 року( ОСОБА_1 значиться як «сержант»)
В той же час, згідно записів військового квитка, ОСОБА_1 уже з 23 квітня 1993 року був «старшиною» ( а.с.35) .
Вказаним вище достовірно встановлено, що ОСОБА_1 закінчив строкову військову службу в в/ч НОМЕР_1 у у військовому званні «сержант», а відтак не міг мати військове звання «старшина».
Проте, як видно із даних військового квитка НОМЕР_3 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.04.1993 року №22, ОСОБА_1 присвоєно військове звання старший сержант. Військове звання старшина ОСОБА_1 присвоєно наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.11.1993 року №194 (а.с. 35).
При цьому, колегія суддів зауважує, що під №194 значиться наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 22.07.1993 року м.Яворів про переміщення і звільнення військовослужбовців, проте він не стосується ОСОБА_1 ( а.с.75)
Колегія суддів вважає записи військових звань у військовому квитку, не первинними, оскільки вони вчиняються на підставі відповідних наказів командира, які є визначальними і не можуть суперечити цим наказам.
Оскільки, при прийнятті ОСОБА_1 04.08.2007 на посаду командира відділення окремого поста державної пожежної охорони, присвоївши йому спеціальне звання старшина внутрішньої служби, Головне Управління МНС України в Тернопільській області керувалось даними військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого 18.11.1991 року.,в якому записи про військові звання старший сержант та старшина виявилися не достовірними, то відповідачу слід присвоїти третій особі звання з врахуванням часу служби у відповідача з 2007 року, починючи зі звання «сержант», тобто усунути порушення закону..
Посилання суду першої інстанції на відсутність кримінального провадження по встановленню підробки документів( даних військового квитка) та їх використання як на підставу відмови у задоволенні позову не заслуговують на увагу, так як це не спростовує факту недостовірності присвоєння ОСОБА_1 військових звань старший сержант та старшина,а відтак незаконне присвоєння наступних звань оскарженими наказами.
На погляд колегії суддів, неправомірні дії не можуть породжувати правомірні наслідки.
Недостовірність присвоєння вказаних вище звань безспірно встановлено наказами командира в/ч 11491 № 01 від 24.06.1993 року ( ОСОБА_1 значиться як «молодший сержант») та №162 від 21.09.1993 року ( ОСОБА_1 значиться як «сержант») наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.12.1993 року №210 ( звільнено з військової служби «сержантом») та іншими доказами про відсутність наказу про присвоєння командиром в/ч НОМЕР_2 звання «старшина».
Пояснення ОСОБА_1 на те, що він нічого не знав, а йому дали військовий квиток зі записами звань є не переконливими і направлені на уникнення від відповідальності, тому постанову суду першої інстанції слід скасувати і позовні вимоги задовольнити.
Відповідно до п.3, 4 ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновки суду спростовують, а тому така підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону задовольнити.
Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року у справі №819/1664/14-а скасувати і прийняти нову постанову, якою позов заступника Тернопільського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати накази начальника Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Тернопільській області від 4 серпня 2007 року №155 о/с в частині присвоєння спеціального звання старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , від 9 січня 2008 року №1 о/с в частині присвоєння ОСОБА_1 в порядку переатестування спеціального звання старшина служби цивільного захисту, від 15 квітня 2008 року №52 о/с в частині присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання прапорщик служби цивільного захисту
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.
На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена 05.02.2016 року.