Справа № 824/2/15-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

04 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

Представника позивача: ОСОБА_2

Представників відповідача: Шеромова В.Д., Олар В.Г

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - відповідач) форми "Р" від 22 грудня 2014 року №000001/24-13-17-01.

Відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття оскарженого рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції оскаржену постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи скарги підтримав у повному обсязі з підстав і мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представники відповідача проти апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось з матеріалів справи, звертаючись до суду та на аргументацію позовних вимог, позивач вказав на те, що відповідно до прийнятого відповідачем рішення йому нараховане грошове зобов'язання у сумі 6626,39 грн., з яких 5301,11 грн. - за основним платежем та 1325,28 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вказує, що таке рішення прийняте в зв'язку з тим, що відповідач дійшов помилкового висновку про порушенням ОСОБА_5 частини 7 статті 374 Митного кодексу України, що у свою чергу спричинило несплату до Державного бюджету України ввізного мита у сумі 5301,11 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено підстав та не надано доказів, що б свідчили про незаконність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області форми "Р" від 22 грудня 2014 року №000001/24-13-17-01, натомість, відповідачем надано докази, що спростовують позовні вимоги та доведено правомірність даного рішення.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з даним рішенням суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з обставин справи, оскаржуваний позивачем наказ прийнято Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області у зв'язку з виявленням ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, на підставі пункту 1 частини 3 статті 345 та пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України.

Так, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Частинами 3 та 4 статті 351 Митного кодексу України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Водночас згідно пункту 41.1. статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 30 грудня 2013 року №888 «Про Функціональні повноваження структурних підрозділів територіальних органів Міндоходів» затверджено Перелік та зміст функцій, які здійснюють структурні підрозділи головних управлінь Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників та Перелік та зміст функцій, які здійснюють структурні підрозділи митниць Міндоходів.

Відповідно до вказаних Переліків такі функції, як « 1.60 Організація та контроль за своєчасністю сплати митних платежів» та « 1.73 Здійснення контролю дотримання митного законодавства суб'єктами господарювання в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів після випуску товарів шляхом організації та проведення контрольно-перевірочних заходів» закріплено за структурними підрозділами головних правлінь в областях.

Наказом Державної фіскальної служби України від 21 серпня 2014 року №67 «Про затвердження положень про територіальні органи ДФС у Чернівецькій області» затверджено Положення про Головне управління ДФС у Чернівецькій області та Положення про Чернівецьку митницю ДФС.

Відповідно до пункту 3 Положення про Головне управління ДФС у Чернівецькій області до основних його завдань відноситься забезпечення реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства при виконанні повноважень з контрольно-перевірочної роботи; відповідно підпункту 56 пункту 4 Головне управління ДФС у Чернівецькій області проводить відповідно до законодавства перевірки платників податків, у тому числі після проведення митного контролю та митного оформлення; відповідно до підпунктів 5, 14, 17 пункту 6 Головне управління ДФС у Чернівецькій області має право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків, зборів та інших платежів/надсилати платникам податків у межах повноважень, передбачених законом, у разі виявлення порушень вимог законодавства письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів, безпосередньо пов'язаних із виявленими порушеннями/ визначати у передбачених Податковим кодексом України випадках суми податкових та грошових зобов'язань платників податків.

З обставин справи вбачається, що оскаржуване позивачем рішення прийнято контролюючим органом у зв'язку із встановленням в ході проведення документальної невиїзної перевірки порушення позивачем частини 7 статті 374 Митного кодексу України, що спричинило несплату останнім до Державного бюджету України ввізного мита у розмірі 5301,11 грн.

Відповідно до частини 7 статті 374 Митного кодексу України товари (крім підакцизних), що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових, міжнародних експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, але не перевищує еквівалент 10000 євро, або переміщуються (пересилаються) без дотримання умов, передбачених частиною п'ятою цієї статті, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків та податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України. Базою оподаткування для таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 150 євро.

За результатами проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про те, що придбаний позивачем на території Румунії товар «самохідний кукурудзозбиральний комбайн» марки BOURGOIN був помилково задекларований ним як вантажне відправлення, а фактично переміщувався через митний кордон України у несупроводжуваному багажі. Відтак, сума ввізного мита (за ставкою 10%), яка мала бути сплачена при митному оформленні товару згідно частини 7 статті 374 Митного кодексу України, становить 5301,11 грн.

Поряд з цим позивач стверджував, що він правомірно діяв, здійснюючи митне оформлення товару відповідно до вимог частини 8 статті 374 Митного кодексу України, якою передбачено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Згідно довідки ОСОБА_5 №б/н від 25.07.2014 р., наданої ним митниці, перевезення товару ("самохідний кукурудзозбиральний комбайн") з с. Дерменєшть (Румунія) до кордону України здійснювала транспортна фірма "S.C.BODTRANS S.R.L.", вартість вищевказаних транспортних послуг склала 297,00 євро. Дані кошти були сплачені готівкою, але жодних розрахункових документів, що б підтверджували сплату цих коштів не надано.

У відповідності до листа та письмових пояснень ОСОБА_5 від 04.12.2014 р. та 17.12.2014 р., наявних у матеріалах справи, інші документи, крім довідки від 25.07.2014р., які підтверджують перевезення "самохідного кукурудзозбирального комбайна" транспортною фірмою "S.C. BODTRANS S.R.L." з с. Дерменєшть (Румунія) до кордону України відсутні.

Як встановлено в ході перевірки, ОСОБА_5 особисто було укладено договір купівлі-продажу (contract) від 09.07.2014 р. на товар "Самохідний кукурудзозбиральний комбайн" марки BOURGOIN засвідчений печаткою компанії "EURO SIV RECICLING S.R.L.". Оплата здійснювалася безпосередньо ОСОБА_5 на території Румунії готівковими коштами відповідно до наданого рахунку-фактури (factura) від 09.07.2014 р. №1079 в сумі 15 100,00 румунських лей.

Також, встановлено, що компанія "EURO SIV RECICLING S.R.L.", яка була продавцем товару, 09.07.2014 р. передала ОСОБА_5 у с. Прунду-Баргаулуй (Румунія) товар "Самохідний кукурудзозбиральний комбайн", ключі та реєстраційні документи на цей товар, що свідчить про те, що 22.07.2014 року, не маючи товару та жодних документів на нього зазначена компанія не могла і не здійснювала відправку даного товару в Україну з с.Дерменєшть (Румунія), яке зазначено в п.4 вантажної декларації.

Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 4 Митного кодексу України вантажне відправлення - товари, що надходять в Україну на адресу осіб або відправляються ними за межі України, або переміщуються транзитом через митну територію України, крім товарів, що належать громадянам та переміщуються ними у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі.

Пунктом 34 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено, що несупроводжуваний багаж - товари, що відправляються їх власниками - громадянами з оформленням багажних або інших перевізних документів та переміщуються через митний кордон України окремо від цих громадян.

Отже, несупроводжуваним багажем є ті товари, які відправляються їх власниками - громадянами з оформленням багажних або інших перевізних документів, а також вони повинні переміщуватися через митний кордон України окремо від цих громадян.

За змістом статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 рік; Україна приєдналась згідно Закону України N57-V від 01 серпня 2006 року) вантажна накладна є підтвердженням складання договору перевезення вантажів.

Судом встановлено, що згідно вантажної накладної (CMR) від 22 липня 2014 року, яка надавалась позивачем відповідачу, відправником товару є фірма - перевізник транспортна фірма "S.C.BODTRANS S.R.L." м. Сучава, Румунія, а не продавець товару. Вказане підтверджується пунктами 22, 23 вантажної накладної, де вказано, що відправником та перевізником товару є транспортна фірма "S.C.BODTRANS S.R.L." м. Сучава, Румунія. Окрім того, вантажна накладна (CMR) від 22 липня 2014 року заповнена виключно однією особою - транспортною фірмою "S.C.BODTRANS S.R.L." м. Сучава, Румунія.

Крім того, замість перевезення товару на адресу позивача у с. Динівці, Носелицького району, Чернівецької області, як передбачено вантажною накладною (CMR) від 22 липня 2014 року, перевезення було припинено у пункті пропуску "Порубне - Сірет" за адресою: с. Тереблече, Глибоцького району, Чернівецької області, - де фактично товар був розвантажений у пункті пропуску.

Отже, суд приходить до висновку, що перевіркою було правомірно встановлено, що даний товар ("Самохідний кукурудзозбиральний комбайн" марки BOURGOIN) був задекларований, як вантажне відправлення, а фактично переміщувався через митний кордон України ОСОБА_5 у несупроводжуваному багажі, а відтак, сума ввізного мита (за ставкою 10%), яка мала бути сплачена при митному оформленні товару відповідно до частини 7 статті 374 Митного кодексу України, становить 5301,11 грн.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.