Справа № 804/5939/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" вересня 2015 р. справа № 804/5939/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2015 року

у справі №804/5939/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2009 року фізична особа підприємець ОСОБА_2 звернувся Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0/16597/10/17-312 від 23 липня 2009 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року задоволено апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року задоволено позовні вимоги, визнано протиправним і скасовано податкового повідомлення-рішення №/0/16597/10/17-312 від 23 липня 2009 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 квітня 2015 року касаційну скаргу Криворізької північної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби задоволено частково, постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2015 року задоволено адміністративний позов, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №/0/16597/10/17-312 від 23 липня 2009 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Криворізька північна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

На підставі клопотання, судом апеляційної інстанції допущено процесуальне правонаступництво відповідача Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області правонаступником Криворізькою північною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, у квітні 2009 року до Північної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі позивачем подана податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2009 року та розрахунок суми бюджетного відшкодування у рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів у розмірі 83896 гривень.

За даними розрахунку суми бюджетного відшкодування залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 24 декларації звітного податкового періоду) складає 292265 гривень.

Частина залишку від'ємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам товарів (послуг), за розрахунком позивача складає 83896 гривень.

Згідно довідки щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (додаток 2 до податкової декларації) залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду складається з сум податку на додану вартість, які виникли в квітні 2008 року - 208369 гривень, у лютому 2009 року - 83896 гривень.

За змістом акту перевірки від 19 червня 2009 року №46/17-312-, невиконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 зобов'язань визначених пунктом 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» та законних вимог посадових осіб податкового органу, підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (недопущення посадових осіб до перевірки), не надало можливості підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за березень 2009 року - 83896 гривень, як наслідок, відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 та підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування за вказаний період, як такого, що не підтверджено перевіркою податкового органу (т. 1 а.с.13-16).

23 липня 2009 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/16597/10/17-312, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 83896 гривень за березень 2009 року (т. 1 а.с. 6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності визначення позивачем суми бюджетного відшкодування на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1, підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що платник податків має право на бюджетне відшкодування стосовно тієї суми податку на додану вартість, яка фактично сплачується у будь-якому попередньому податковому періоді.

За приписами до вимог підпункту 7.7.3 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Отже, підставами для виникнення у платника податку права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування є наявність податкових накладних, виданих йому підприємствами-контрагентами, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, встановлення реальності та товарності господарської операції, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Підпунктом 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з підпунктом 7.7.3 пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів.

У відповідності до змісту підпункту 7.7.7 пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий орган за результатами контролю достовірності сум податку, які підлягають відшкодуванню з державного бюджету, за наслідками перевірки зобов'язаний або надати висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, або надіслати платнику податків податкове повідомлення-рішення, в якому вказати суму перевищення бюджетного відшкодування із зазначенням підстав для її вирахування або підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно приписів статті 4 вказаного Закону, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Тобто, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).

При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, подані до матеріалів справи копії отриманих у лютому 2009 року, податкових накладних, зокрема від АТ «Укртатнафта», товариства з обмеженою відповідальністю «Форумтех ЛТД», товариства з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія ЛТД», закритого акціонерного товариства «Юніол», відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький річковий порт», відкритого акціонерного товариства ЕК «Дніпрообленерго», КВ ДСО УДСО при УМВС України.

Позивачем подані лише платіжні доручення (без відмітки банківської установи про проведення платежів):

- №17266 від 09 лютого 2009 року про сплату 37000 гривень (у тому числі податок на додану вартість 6166,67 гривень) на користь АТ «Укртатнафта» за дизпаливо;

- №114 від 09 лютого 2009 року про сплату 135000 гривень (у тому числі податок на додану вартість 22500 гривень) на користь АТ «Укртатнафта» за дизпаливо;

- №17280 від 12 лютого 2009 року про сплату 61000 гривень (у тому числі податок на додану вартість 10166,67 гривень) на користь АТ «Укртатнафта» за дизпаливо;

- №17281 від 12 лютого 2009 року про сплату 118000 гривень (у тому числі податок на додану вартість 19666,67 гривень) на користь АТ «Укртатнафта» за бензин;

- №117 від 11 лютого 2009 року про сплату 117000 гривень (у тому числі податок на додану вартість 19500 гривень) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Форумтех ЛТД» за цемент;

- №6 від 23 лютого 2009 року про сплату 40000 гривень (у тому числі податок на додану вартість 6666,67 гривень) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Форумтех ЛТД» за цемент;

- №11 від 25 лютого 2009 року про сплату 24115,20 гривень (у тому числі податок на додану вартість 4019,20 гривень) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Форумтех ЛТД» за цемент;

- №17283 від 12 лютого 2009 року про сплату 2718 гривень (у тому числі податок на додану вартість 453 гривні) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія ЛТД» за релаксол;

- №17288 від 17 лютого 2009 року про сплату 17295,64 гривень (у тому числі податок на додану вартість 2882,61 гривень) на користь закритого акціонерного товариства «Юніол» за оливу;

- №17293 від 17 лютого 2009 року про сплату 8115 гривень (у тому числі податок на додану вартість 1352,50 гривень) на користь відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький річковий порт» за пісок будівельний;

- №9 від 24 лютого 2009 року про сплату 3067,24 гривень (у тому числі податок на додану вартість 511,21 гривень) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за автопослуги;

- №17320 від 24 лютого 2009 року про сплату 6500 гривень (у тому числі податок на додану вартість 1083,33 гривень) на користь відкритого акціонерного товариства ЕК «Дніпрообленерго», попередня оплата за електроенергію;

- №17290 від 27 лютого 2009 року про сплату 760,42 гривень (у тому числі податок на додану вартість 126,74 гривень) на користь КВ ДСО УДСО при УМВС України (т. 1 а.с. 47-59).

Отже, дослідженими матеріалами справи, не підтверджуються факти придбання товарів та послуг, а також оплата їх вартості, у тому числі сплата податку на додану вартість.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновків, що позивачем не надано належних та достатніх доказів, які підтверджують правомірність розрахунку суми бюджетного відшкодування у рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів у розмірі 83896 гривень, в зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення позовних вимог, в зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2015 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя: С.А. Уханенко

суддя: Ю.М. Дадим