Справа № 813/1922/14
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Справа № 876/4557/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу головного управління Держземагенства у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління Держземагенства у Львівській області, першого заступника начальника головного управління Держземагенства у Львівській області, треті особи: Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області, прокуратура Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівський районне відділення Львівської регіональної філії ДЗК про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного управління Держземагенства у Львівській області, першого заступника начальника головного управління Держземагенства у Львівській області, третіх осіб: Годовицько-Басівської сільської рада Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, прокуратури Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівського районного відділення Львівської регіональної філії ДЗК в якому просив, з урахуванням уточнень(а.с.229-230 т.1), визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Держземагентства у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, викладене у листі №01- 16/4-5310 від 03.09.2013 року, визнати протиправними дії та бездіяльність головного управління Держземагентства у Львівській області та першого заступника начальника головного управління Держземагентства у Львівській області щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області викладене у листі №01-16/4-5310 від 03.09.2013 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення головного управління Держземагентства у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, викладене у листі №01- 16/4-5310 від 03.09.2013 року, визнано протиправними дії та бездіяльність головного управління Держземагентства у Львівській області та першого заступника начальника головного управління Держземагентства у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області викладене у листі №01-16/4-5310 від 03.09.2013 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління Держземагенства у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб відноситься до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Згідно п. 4 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 445 Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

Наказом Мінагрополітики України від 25.01.2013 № 40, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 лютого 2013 за №260/22792, внесено зміни до Положення про головне управління Держземагентства в області (затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10.05.2012 № 258, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 травня 2012 р. за № 852/21164), згідно з яким головні управління Держземагентства у областях наділено повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб. Відповідно до вище зазначеного Положення про головне управління, головне управління Держземагентства в області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане.

Підстави, порядок та норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам регулюються ст. 116,118,121 Земельного кодексу України.

Згідно із ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Позивач звернувся до відповідача з клопотанням від 05.08.2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту. У результаті розгляду вище зазначеного клопотання відповідачем, керуючись ч. 7 ст. 118 ЗК України, надано відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки на той час було чинним розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» щодо згаданої у клопотанні позивача тієї самої ділянки, розташованої за межами населеного пункту Годовицько-Басівської сільської ради. Розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124 надано окремим громадянам дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту. При цьому на спірну земельну ділянку зазначене розпорядження також поширювалось. Судом першої інстанції при постановленні рішення не надано належної правової оцінки вище вказаному розпорядженню Пустомитівської районної державної адміністрації.

В той же час, приймаючи оскаржуване рішення судом першої інстанції не було досліджено та надано відповідної правової оцінки, а також застосовано при написанні рішення інших законодавчих актів, які в силу вимог ст. 19 Конституції України враховувались головним управлінням Держземагентства у Львівській при наданні відмови Позивачу.

Так, зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. На момент надання головним управлінням відмови, розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124 було чинним.

Крім того, оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам Конституції України та цивільному законодавству України. Такі твердження грунтуються на тому, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

З урахуванням вище вказаних норм Конституції України вважає, що держава в особі, чи то місцевої державної адміністрації, чи то головного управління Держземагентства у Львівській області не може видавати дозволи на розробку проекту землеустрою декільком громадянам на одну і ту саму земельну ділянку, оскільки такі акти так чи інакше в кінцевому результаті призведуть до завдання шкоди (матеріальної та моральної) людині, оскільки витративши кошти на розробку документації із землеустрою в кінцевому результаті один чи декілька громадян, яким надані відповідні дозволи не зможуть скористатись конституційним правом на отримання такої земельної ділянки у власність.

Натомість, висновки суду та саме рішення фактично зобов'язують головне управління вчиняти дії, які на думку апелянта суперечитимуть Конституції України та завдаватимуть шкоду громадянам при реалізації головним управлінням повноважень в частині розпоряджання від імені власника землями державної власності.

Такі твердження також знайшли своє відображення в нормах цивільного законодавства, зокрема, ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Апелянт вважає, що при виданні розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовницько- Басівської сільської ради за межами населеного пункту» між державою в особі Пустомитівської районної державної адміністрації та громадянами, яким надано відповідний дозвіл на розробку проекту землеустрою виникли цивільні правовідносини, кінцевим результатом яких, є реалізація конституційного права громадян на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок.

У зв'язку із законодавчими змінами, зокрема в частині розпоряджання землями державної власності сільськогосподарського призначення з 1 січня 2013 року таке право та повноваження виникли, зокрема у головного управління Держземагентства у Львівській області.

Таким чином, головне управління Держземагентства у Львівській області, яке є юридичною особою, з 1 січня 2013 року виступає від імені держави розпорядником земель сільськогосподарського призначення.

Згідно ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Таким чином, відмовляючи в наданні дозволу позивачу, головне управління Держземагентства у Львівській області діяло з врахуванням вище вказаних норм цивільного законодавства, оскільки надання такого дозволу порушило б права громадян, які отримали такий дозвіл згідно з розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124. Крім того, надання дозволу декільком громадянам на одну і ту саму земельну ділянку могло б призвести до стягнення коштів з Державного бюджету в особі того чи іншого державного органу, як відшкодування коштів за виготовлену громадянином технічну документацію із землеустрою, який не отримав таку земельну ділянку.

На підставі наведеного, вважає, що в діях першого заступника начальника головного управління Держземагентства у Львівській області щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутні ознаки їх протиправності, оскільки відмова надавались позивачу від імені та на підставі дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень - головного управління Держземагентства у Львівській області.

Крім того, апелянт зазначає, що позивач повторно звертався з клопотанням від 02.04.2014 року на адресу головного управління про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту. В результаті розгляду повторного клопотання головним управлінням прийнято наказ від 30.04.2014 № 13-221/16-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Враховуючи вище викладене просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що у серпні 2013 року позивач звернувся до ГУ Держземагентства у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦП із земель сільськогосподарського призначення (рілля), яка розташована за адресою Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населеного пункту). Листом першого заступника начальника головного управління Держземагентства у Львівській області Тхора Р.І. від 03.09.2013 року за вих.№ 01-16/4-5310 позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.25 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько- Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту у зв'язку з тим, що згідно з розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.03.2010 року № 124 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» надано дозвіл громадянам на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту, на момент розгляду клопотання позивача, розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації №124 від 02.03.2010 року було чинним та крім того, стосувалося, в тому числі, тієї ділянки, яку хотів отримати позивач.

Розглядаючи спір судом першої інстанції правильно враховано, що згідно ст. 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно з ч. 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції з'ясовано, що розпорядженням голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько- Басівської сільської ради за межами населеного пункту», згідно зі ст.ст. 17, 22, 118, п. 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України розглянуто клопотання Годовицько-Басівської сільської ради № 20 від 22.02.2010 року, надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення громадянам згідно з додатком для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту. Прокурором Пустомитівського району внесено протест № 627 від 16.03.2010 року на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року. Розпорядженням голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району № 627 від 16.03.2010 року на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року» скасовано розпорядження голови РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту». Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2010 року у справі № 2-1015/10 розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 124 від 02.03.2010 року» визнано недійсним. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21.10.2010 року у справі № 22-7901/10 рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2010 року у справі № 2-1015/10 скасоване із закриттям провадження у справі.

Розпорядженням голови Пустомитівської РДА № 455 від 06.05.2011 року «Про внесення змін в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124», розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2011 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 124 від 02.03.2010 року» визнано таким, що втратило чинність. У додаток до розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» внесено зміни та затверджено його в новій редакції.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що з моменту прийняття розпорядження голови Пустомитівсткої РДА № 455 від 06.05.2011 року, розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» продовжило діяти у новій редакції стосовно списку громадян яким надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370 визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Пустомитівської РДА № 455 від 06.05.2011 року «Про внесення змін в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124». Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012 року у справі № 131243/11/9104 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011року у справі № 2а-7817/11/1370 скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову. Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.10.2013 року у справі № К/9991/65799/12 постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012 року у справі № 131243/11/9104 скасовано, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370 залишено в силі. Отже постанова Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2011 року у справі № 2а-7817/11/1370, якою визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Пустомитівської РДА № 455 від 06.05.2011року «Про внесення змін в додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124» набрала законної сили із 22.10.2013 року, і саме з цієї дати відновилася дія розпорядження голови Пустомитівської РДА № 172 від 16.03.2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року».

Тобто, на момент звернення позивача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, а саме 05.08.2013 року, та на момент відмови відповідача у наданні такого дозволу, а саме 05.09.2013 року, розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» діяло зі списком громадян яким надається дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради.

Крім того, судом першої інстанції з'ясовано, що згідно картографічних матеріалів долучених позивачем до клопотання від 05.08.2013 року з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки і картографічних матеріалів з позначенням земель на які розповсюджувалася дія розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року відповідачем не доведено факту накладення відповідних земельних ділянок.

З огляду на це, суд вірно вважав, що відповідач у відмові у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладеної у листі першого заступника начальника головного управління Держземагентства у Львівській області № 01-16/4-5310 від 03.09.2013 року, безпідставно посилався на розпорядження голови Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року. Крім цього, оскаржувана відмова прийнята не у відповідності до підстав викладених у ст. 118 ЗК України, а тому позовні вимоги задоволено підставно.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу головного управління Держземагенства у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року по справі № 813/1922/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 05.02.2016 року