Справа № 810/5880/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/5880/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2016 року 810/5880/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді – Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовом

Приватного акціонерного товариства "Мономах"

до

Київської митниці ДФС

про

визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "Мономах" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом Київської митниці ДФС про визнання протиправними дій щодо відмови в складанні та наданні висновку про наявність підстав для повернення надмірно сплачених платежів за результатами розгляду заяви позивача та зобов’язання скласти та надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області про повернення позивачу надмірно сплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв’язку із прийняттям рішень про коригування митної вартості, скасованих у судовому порядку, товариством надмірно сплачено митні платежі як умова розмитнення товарів та випуск їх у вільний обіг. При цьому вказав, що товариство звернулось із відповідною заявою про повернення коштів до митного органу, однак позивачу відмовлено у її задоволенні.

На думку позивача, відмова відповідача є незаконною, а тому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поверненні коштів та зобов’язати подати до ГУ ДКСУ в Київській області висновок про повернення надмірно сплачених коштів.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що скасування рішень митного органу про коригування митної вартості товарів не тягне за собою автоматичного визнання числового значення митної вартості та методу визначення митної вартості товарів, заявлених позивачем. При цьому, відповідач вважає, що відсутні підстави для повернення зазначених у заяві коштів, оскільки відсутнє судове рішення щодо визнання рівня митної вартості імпортованих позивачем товарів за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору). Щодо зобов’язання скласти та надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області про повернення позивачу надмірно сплачених коштів відповідач зазначає, що дана вимога є формою втручання в дискреційні повноваження органів державної влади та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

До початку розгляду справи по суті представники сторін звернулись до суду з письмовими клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, якщо всі особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

З метою митного оформлення вказаного товару позивачем до митного органу було подано митні декларації від 15.01.2015 №125110011/2015/000361 та від 15.01.2015 №125110011/2015/000365 із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну - за ціною договору (контракту).

Київською митницею ДФС були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №125110011/2015/010004/1 від 19.01.2015 та №125110011/2015/010006/1 від 20.01.2015, згідно з якими вартість задекларованого товару митний орган визначив із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну.

Як вбачається з матеріалів справи, коригування митної вартості товарів було здійснено у зв'язку із тим, що у наданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

Позивач на підставі частини сьомої статті 55 Митного кодексу України здійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг шляхом подання нових митних декларацій з урахуванням прийнятих рішень про коригування для відпущення товарів у вільний обіг з наданням митного забезпечення, що не заперечувалось відповідачем.

В результаті проведеного коригування митної вартості товарів, позивач переплатив податки та збори.

В той же час позивач, не погодившись з прийнятими митницею рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови у прийняті митної декларації, оскаржив їх до суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 постанову Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.07.2015 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015.

Вказаною ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.07.2015 відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання на постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015.

До вказаної заяви позивач долучив додатки, зокрема, копію постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2015, копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 та копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.07.2015.

За результатами розгляду вказаної заяви, Київською митницею ДФС листом від 08.10.2015 №8603/2/10-70-25-47 надано відповідь, в якій повідомлено, що розгляд порушеного питання буде розглянуто після завершення судових спорів. Також зазначено, що примусове виконання судових рішень здійснюють державні виконавці, однак жодних листів чи постанов від органів ДФС на опрацювання до Київської митниці ДФС не надходило.

Надану відповідачем відповідь позивач розцінив як відмову у задоволенні його вимоги та звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного та Податкового кодексів України, а також іншими законами України з питань оподаткування.

За правилами статті 289 Митного кодексу України обов'язок із сплати митних платежів у разі ввезення товарів на митну територію України виникає з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Статтею 295 Митного кодексу України визначено, що митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

У відповідності до статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

За нормами статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі - Порядок №618).

Цей порядок визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №618 передбачено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІІ Порядку №618 заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №618 визначено, що для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Згідно п. 6 розділу ІІІ Порядку №618 керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів). Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

За відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь (пункт 11 розділу III Порядку №618).

З аналізу вказаних норм вбачається, що обов'язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо встановленою умовою повернення коштів є ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів та надання такого висновку до відповідного органу Державного казначейства України.

Аналогічний правовий підхід викладено в рішенні Верховного Суду України від 24 березня 2015 року у справі № 21-3а15к, яке відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить зазначені норми права.

Судом встановлено, що позивач виконав усі формальні вимоги, які передбачені Порядком №618.

При цьому, Київська митниця ДФС у відповіді від 08.10.2015 №8603/2/10-70-25-47 визнала те, що картки відмови у прийнятті митних декларацій та рішення про коригування митної вартості товарів, які зазначені вище, були скасовані в судовому порядку.

Також, в листі від 08.10.2015 №8603/2/10-70-25-47 відповідач не ставить під сумнів обґрунтованість вказаних позивачем причин повернення коштів та не зазначає жодних недоліків в документах, які надані позивачем в якості додатків.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що нормами чинного законодавства, зокрема, Порядком №618 не ставиться факт повернення надмірно сплачених платежів в залежність від примусового виконання рішень, а тому посилання відповідача на неможливість повернення останніх у зв’язку із тим, що документи від органів Державної виконавчої служби України щодо примусового виконання рішень по справі №810/1297/15 до митниці не надходили, є необґрунтованими та безпідставними.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на необхідність зміни методу визначення митної вартості товару, оскільки судом у справі №810/1297/15 було досліджено питання правомірності заявленого позивачем методу та відповідно правильності обчислення заявленої ним митної вартості.

Слід зазначити, що судова практика чітко формулює свою правову позицію з приводу повернення надміру сплачених платежів, а саме: чинним законодавством чітко визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/ надмірно сплачених до бюджету. Основною умовою повернення коштів, є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

При цьому обов’язок перевірки зарахування коштів до Державного бюджету України покладається на відповідні підрозділи митного органу.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що вищенаведеними правовими нормами передбачено обов’язок митного органу не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Отже, на митний орган покладено обов’язок у визначений строк підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, який відповідно здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків.

Натомість відповідачем не було підготовлено висновок про повернення.

Отже, вирішуючи питання про повернення з Держбюджету надмірно сплачених митних платежів, суд дійшов висновку, що митницею було допущено порушення вимоги статей 265, 266, 301 Митного кодексу України, Порядку №618.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03.06.2014 у справі № 21-161а14.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням встановлених та викладених вище обставин суд вважає, що порушене право позивача на повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених через протиправні та скасовані судом рішень митного органу по коригуванню митної вартості товарів, - підлягає поновленню шляхом задоволення позовних вимог, у зв’язку із чим вважає за необхідне визнати відповідні дії протиправними та зобов’язати скласти та подати висновок ГУ ДКСУ в Київській області про повернення позивачу надмірно сплачених коштів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69, 70, 71, 94, 122, 158-163, 167, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Мономах" - задовольнити.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Мономах" (ідентифікаційний код 19421419) судові витрати у сумі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39470947).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.