Справа № 802/3689/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 січня 2016 р. Справа № 802/3689/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича

суддів: Заброцької Людмили Олександрівни

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.

представника позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до: Державної фіскальної служби України, Луганської митниці ДФС України

про: визнання рішення нечинним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 в якій позивач просить суд визнати нечинним рішення Державної митної служби України про припинення перебування його на державній службі на посаді заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці, поновити на посаді заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці або іншу рівнозначну посаду, стягнути з Луганської митниці на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.02.2012 року він працював на посаді заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці. Відносно нього 28.02.2012 року порушено кримінальну справу за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України та в цей же день затримано слідчим прокуратури Луганської області. 18.09.2013 року Жовтневим районним судом м. Луганськ його було звільнено з-під варти. Зі слів знайомих співробітників Луганської митниці позивачу стало відомо про його звільнення з роботи, проте жодних документів в передбачений законом спосіб та строк від відповідача він не отримував.

Також зазначає про те, що під час звільнення його з посади Державною митною службою не було взято до уваги, що сам факт порушення кримінальної справи за обвинуваченням не є підставою для припинення перебування на державній службі, оскільки відсутній вирок суду, яким би була встановлена вина позивача у вчиненні злочину та порушення Присяги державного службовця, а також, відповідно до Дисциплінарного статуту митної служби України застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з митного органу передує обов'язкове службове розслідування, якого проведено не було. У зв'язку з чим, позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним, винесеним без законних підстав.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Додатково зазначили про те, що на відміну від попередніх позовних вимог, які були предметом розгляду в адміністративній справі № 802/248/15-а, в межах даної адміністративної справи підставою для визнання рішення нечинним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є несвоєчасне повернення йому трудової книжки Луганською митницею.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. В обґрунтування своєї позиції вказали про порушення позивачем строків звернення до суду про оскарження наказу Держмитслужби України від 29.02.2012 року № 422-к про його звільнення за порушення Присяги державного службовця, про що наявне рішення суду. Також зазначили, що порушення кримінальної справи стосовно позивача за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який віднесено до категорії тяжких злочинів у сфері службової та професійної діяльності, застосування найбільш суворого запобіжного заходу, є важливими чинниками для визначення моральних якостей державного службовця, на якого покладено обов'язок не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця та вже вказує на те, що його дії та вчинки шкодять інтересам служби та негативно впливають на репутацію державного службовця. Також це є фактом порушення присяги державного службовця, що тягне за собою припинення державної служби. У зв'язку з цим вважають, що про порушення присяги становить самостійну підставу для звільнення в порядку Закону України "Про державну службу" та є наслідком не застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення згідно Дисциплінарного статуту митної служби. Крім того, представники відповідачів вказали про те, що несвоєчасне повернення трудової книжки ОСОБА_2 відбулось виключно через обставини, які не залежали від Луганської митниці, а саме проведення антитерористичної операції на території Луганської області і м. Луганськ. Крім того, відповідачі наголосили на тому, що із відповідачем проведено усі розрахунки, що підтверджується розрахунковим листом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання рішення нечинним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом Державної митної служби України № 422-к від 29.02.2012 року "Про припинення перебування на державній службі", за порушення Присяги державних службовців, відповідно до вимог ст. 17, п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" припинено 29.02.2012 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці (а.с. 88).

Підставою для видання дано наказу стало подання Луганської митниці, яке було винесено у зв'язку з порушенням 28.02.2012 року відносно ОСОБА_2 кримінальної справи за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Таким чином, припинення перебування позивача на державній службі відбулось за наказом голови Державної митної служби України, виданим наступного дня після порушення відносно нього кримінальної справи та затримання.

Позивач вважає наказ незаконним, оскільки на його підставі його фактично незаконно звільнено із займаної посади без наявності для цього встановлених законом підстав, про що він дізнався тільки після одержання трудової книжки 12.09.2015 року.

Разом з тим, судом встановлено, що Вінницьким окружним адміністративним судом вирішено адміністративну справу № 802/248/15-а за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Луганської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним та скасування наказу ДМС України № 422-к від 29.02.2012 року, поновлення на посаді заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 01.04.2015 року в адміністративній справі № 802/248/15-а вказану позовну заяву залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 року рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

У даній справі ОСОБА_2 повторно 21.09.2015 року звернувся із позовом до Державної фіскальної служби України та Луганської митниці ДФС України про визнання нечинним рішення відповідача про припинення його перебування на державній службі, поновлення на посаді заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушення митних правил начальника відділу митної варти Луганської митниці та зобовязання Луганської митниці ДФС виплатити на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 24.09.2015 року судом відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 109 КАС України, зокрема, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили ухвала суду про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Позивач не погодився із таким рішенням суду, оскарживши його до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду 26.11.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена, а ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року скасована, справа направлена до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачем заявлено позовну вимогу про зобовязання Луганської митниці ДФС України виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, яка, у свою чергу, включає в себе вимогу щодо виплати середнього заробітку у звязку із затримкою видачі працівникові трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу, яка не обмежується строком щодо звернення до суду. Вінницький апеляційний адміністративний суд зазначив, що в адміністративній справі № 802/248/15 ОСОБА_2 з-поміж іншого вимагав стягнення з Луганської митниці на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, що предметно є вужчою вимогою, ніж та, яка заявлена в адміністративній справі № 802/3689/15. Саме за таких умов суд апеляційної інстанції зауважив, що висновки суду першої інстанції в частині існування рішення, яке набрало законної сили у спорі між тими самими сторонам, про той самий предмет і з тих самих підстав, а також і про порушення строку звернення позивачем до суду, є передчасними.

При прийнятті рішення, з урахуванням ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року, суд виходить з наступного.

Статтею 233 Кодексу Законів про Працю України (далі - КЗпП), передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Положення статті 233 КЗпП в частині звернення до суду у справах про звільнення передбачають дві альтернативні підстави, з яких повинен рахуватись строк звернення до суду, зокрема або з дня вручення наказу про звільнення, або з дня видачі трудової книжки. Тобто, вирішуючи питання щодо дотримання чи пропущення заявником строку звернення до суду в разі відсутності однієї підстави, наприклад неможливості визначення дати вручення копії наказу про звільнення, суд може враховувати іншу дату видачі трудової книжки.

Суд встановив, що в межах адміністративної справи № 802/248/15-а колегія суддів прийшла до висновків, про неможливість ситуації, при якій позивач, будучи звільненим з-під варти у вересні 2013 року і вважаючи себе таким, що продовжував працювати на Луганській митниці, до часу звернення до суду з адміністративним позовом у лютому 2015 року, на роботу не виходив, заробітної плати не отримував, гарантіями працівника (відпустки, лікарняні тощо) не користувався та питаннями, пов'язаними з його трудовими правами не цікавився. Таким чином, позивач вже тоді знав про те, що він звільнений з посади, однак законності свого звільнення не оскаржив.

Крім того суд враховує, що під час перебування під вартою позивач не був позбавлений можливості особисто або через свого захисника дізнатись про те, чи припинено його перебування на державній службі в митних органах України, а в подальшому, вже після звільнення з-під варти у вересні 2013 року, безпосередньо з'ясувати усі питання, що стосуються його перебуванням на посаді в Луганській митниці.

Таким чином, суд вважає надуманими і не бере до уваги посилання позивача ОСОБА_2 на те, що про порушення своїх прав внаслідок звільнення з публічної служби він дізнався лише через три роки після цього, а саме 26 січня 2015 року у зв'язку із отриманням листа ДФС України № 478/С/99-99-04-03-02-14 від 23.01.2015 року.

Водночас, в межах справи № 802/248/15-а суд критично оцінював твердження ОСОБА_2 про те, що відповідачі не надали суду доказів ознайомлення позивача із наказом про звільнення, а отже не довели, що він дізнався про нього раніше, ніж у січні 2015 року. Суд зауважив, що на території Луганської та Донецької областей проводиться антитерористична операція згідно з Указом в.о. Президента України ОСОБА_6 № 405/2014 від 14.04.2014 року "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", а частина Луганської області знаходиться на тимчасово неконтрольованій території, в тому числі і частина території зони діяльності Луганської митниці.

Внаслідок цього адміністративна будівля Луганської митниці по вул. Оборонній, 34-а в м. Луганську, службові приміщення, матеріально-технічні цінності, майно та документація Луганської митниці захоплені чи зруйновані (знищені) незаконними збройними формуваннями. 24.02.2015 року за даним фактом СВ Старобільського РВ ГУ МВС України в Луганській області розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000235 за ознаками злочину, передбаченого ст. 341 КК України.

Таким чином, надання відповідачами повної інформації та документації з приводу проходження і припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, в тому числі документального підтвердження належного повідомлення позивача про звільнення з роботи, на даний час є неможливим. Відтак, суд визнав поважними причини ненадання відповідачами вищезазначених доказів та вирішив справу на підставі наявних у ній доказів та встановлених обставин.

Враховуючи рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року у справі № 802/248/15-а, яке набрало законної сили, зокрема обставини справи, які встановлені в ході розгляду, суд приходить до висновку, що посилання позивача на положення ст. 233 КЗпП України, зокрема про початок обчислення строку звернення до суду з моменту отримання трудової книжки, є безпідставним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для закриття провадження в частині визнання рішення нечинним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Луганської митниці ДФС України, про визнання рішення нечинним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Головуючий суддя Альчук Максим Петрович

судді Заброцька Людмила Олександрівна

ОСОБА_1