Справа № 296/9578/15-а
Суддя: Шалота К. В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/9578/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі судді Шалоти К.В., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради від 7 жовтня 2011 року №198, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року до Корольовського районного суд м. Житомира звернулась ОСОБА_1 з позовом до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради від 7 жовтня 2011 року №198 «Про деякі питання обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Житомира».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно обмежено реалізацію слабоалкогольних та алкогольних напоїв у місті Житомирі з 23 години по 8 години кожного дня, що на думку позивача не відповідає Конституції України, Господарському кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Закону України «Про захист економічної конкуренції» та обмежує його право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час.

Одночасно позивачем ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду з приводу оскарження зазначеного рішення міської ради.

Житомирська міська рада проти задоволення позовних вимог заперечувала, направила письмове заперечення, в якому та посилаючись на законність оскаржуваного рішення просила у задоволенні позову відмовити.

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Розгляд справи №296/9578/15-а здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Житомирською міською радою 07.10.2011 року прийнято рішення №198 "Про деякі питання обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Житомира", яким було заборонено торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом в підприємствах торгівлі, на території м.Житомира з 23 години до 8 години кожного дня (а.с. 12).

Встановлено, що 07.10.2011 року Житомирська міська рада прийняла рішення №198 "Про деякі питання обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Житомира", яким було заборонено торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом в підприємствах торгівлі, на території м.Житомира з 23 години до 8 години кожного дня (а.с. 12).

Щодо строків звернення позивача до адміністративного суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, подане клопотання про поновлення процесуального строку, обґрунтоване тим, що позивач постійно проживає у м. Малин Житомирської області та про рішення Житомирської міської ради від 07.10.2011 року № 198 позивачу стало відомо в серпні 2015 р. під час відвідування у нічний час продуктового магазину ТОВ «АТБ-маркет», де їй було відмовлено у продажу алкогольного напою. Вказує, шо про обставини з приводу прийняття вказаного рішення дізнатись не могла, оскільки вказане рішення було опубліковану у місцевій газеті, яка розповсюджується у м. Житомирі, а можливість користуватися Інтернетом у позивача відсутня, а тому позивач не могла дізнатися про прийняття відповідачем спірного рішення.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Як встановлює частина перша статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Із аналізу вказаних норм статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що початком обчислення строку звернення до суду із адміністративним позовом у справах щодо проходження публічної служби вважається день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, зокрема, прийняття оскаржуваного рішення Житомирської міської ради від 07.10.2011 року № 198.

Згідно наявного в матеріалах справи листа ТОВ «АТБ-маркет» №03/08-СК при здійсненні покупок 03.08.2015 р. ОСОБА_1 було відмовлено у продажі алкогольних напоїв у нічний час у магазині «Продукти-780» ТОВ «АТБ-маркет», що розташований за адресою: м.Житомир, вул. Велика Бердичівська, 70 б з посиланням на заборону, що міститься у рішенні Житомирської міської ради від 07.10.2011 року № 198.

16 серпня 2015 року позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із даним адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради від 07.10.2011 року № 198.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси; ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Виходячи із завдань та основоположних принципів адміністративного судочинства, з урахуванням того, що позивач не проживає у м. Житомир, оскільки зареєстрованим її постійним місцем проживання є м. Малин, Житомирської області, відсутність даних про те, що друкований засіб - місцева газета «Місто» №40(766) від 20 жовтня 2011 року, де було опубліковано спірне рішення, розповсюджує свої видання за адресою зареєстрованого місця проживання позивача - на території м. Малин, Житомирської області, а також враховуючи, що після того як 03.08.2015 р. позивач дізналася про порушення свої прав оскаржуваним рішенням, надалі 16.08.2015 року звернулася з даним позовом до Корольовського районного суду м. Житомира у встановлений частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом про оскарження рішенні Житомирської міської ради від 07.10.2011 року № 198.

Щодо розгляду позовних вимог по суті, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, поданий адміністративний позові обґрунтовується тим, що приймаючи рішення від 07.10.2011 року № 198 "Про деякі питання обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Житомира" Житомирська міська рада вийшла за межі наданих їй законом повноважень, що призвело до істотного порушення прав позивача та суб'єктів господарювання, що мають право на реалізацію алкогольних напоїв, у зв'язку, на думку позивача, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно приписів ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

У статті 25 цього Закону визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

До повноважень відповідача згідно статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відносяться, зокрема, здійснення заходів щодо розширення та вдосконалення мережі підприємств житлово-комунального господарства, торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, розвитку транспорту і зв'язку; здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об'єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів; встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" контроль за дотриманням норм вказаного Закону здійснюють органи, які видають ліцензії(патенти), а також інші органи в межах компетенції, визначеної чинним законодавством

Пунктом 7 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854, передбачено, що режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій встановлюється суб'єктом господарської діяльності за погодженням з органами місцевого самоврядування.

З матеріалів справи видно, що Відповідач прийняв рішення від 07.10.2011 р. №198 "Про встановлення обмеження у реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів на території м. Житомира" в нічний час, з 23 години по 8 години, виходячи з приписів наведених норм закону.

Зазначене рішення Житомирської міської ради доведено до відому населення, шляхом опублікування 20 жовтня 2011 року в місцевій газеті «Місто» №40(766) та розміщення на офіційному сайті міської ради (http://zt-rada.gov.ua/).

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що Житомирська міська рада приймаючи рішення «Про деякі питання обмеження реалізації алкогольних напоїв на території м. Житомира» від 07.10.2011 р. №198 діяла в межах повноважень, наданих їй нормами чинного законодавства.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій відповідачів, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України , які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час вирішення справи відповідач довів правомірність прийняття оскаржуваного рішення, а тому позов не підлягає задоволенню за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 8-11, 70, 71, 86, 87, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Корольовський районний суд м. Житомира, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради від 7 жовтня 2011 року №198.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Cуддя К. В. Шалота