Справа № 826/18322/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/38657/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року у справі № 826/18322/13-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про порушення у сфері містобудівної діяльності, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ФО-П ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив про визнання протиправним рішення № 052-7077 від 23.10.2013 року в частині, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2014 року по справі № 826/18322/13-а у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 року, постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено повністю, визнано протиправним рішення Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), викладене в листі № 052-7077 від 23 жовтня 2013 року в частині анулювання Довідки про функціональне призначення тимчасової споруди від 18.04.2013 року № 2650, наданої ФО-П ОСОБА_1 терміном дії до 01.01.2014 року для здійснення підприємницької діяльності в тимчасовій споруді за адресою розташування: АДРЕСА_1. та зобов'язано Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) поновити безпідставно анульовану Довідку про функціональне призначення тимчасової споруди від 18.04.2013 року № 2650.

У справі № 826/18322/13-а 06.08.2014 року у справі видано виконавчий лист. ФО-П ОСОБА_1 15.09.2014 року через канцелярію суду подав заяву позивача про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень на виконання постанови суду та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.09.2014 року заява позивача про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень на виконання постанови у адміністративній справі, повернута. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, а заява про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень на виконання постанови у адміністративній справі, скерована до Окружного адміністративного суду міста Києва на продовження розгляду.

Заява обґрунтована тим, що незважаючи на набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 року, суб'єктом владних повноважень допущено бездіяльність та не вчинено жодних дій на його виконання, що беззаперечно свідчить про порушення законних прав та інтересів позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року, заява про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень задоволена частково.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями ФО-П ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить змінити судове рішення суду першої інстанцій, скасувавши судове рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України, особа - позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Відповідно до ч. 10 ст. 267 КАС України, у разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги частково суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що позивачем 07.07.2014 року засобами поштового зв'язку на адресу відповідача скерована вимога за вих. № 0507/01-14 від 05.07.2014 року про невідкладне виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 року у справі № 826/18322/13-а. За результатами розгляду вказаної вимоги позивача, відповідач листом за вих. № 052-4493 від 05.08.2014 року повідомлено позивача про відсутність у останнього повноважень щодо видачі довідок про функціональне призначення, та відповідно і відсутність підстав для задоволення вимоги позивача. В подальшому, 06.08.2014 року у справі № 826/18322/13-а видано виконавчий лист. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_2 27.08.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 44530399 по виконанню рішення у справі № 826/18322/13-а. Станом на момент звернення позивача з даною заявою, відповідачем не було виконано рішення суду у справі № 826/18322/13-а.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Крім того, Європейський суд з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постанова у справі № 826/18322/13-а набрала законної сили 20.05.2014 року, а відтак в силу імперативних приписів чинного законодавства є обов'язковою до виконання відповідачем. Проте, відповідачем до суду не надано доказів виконання рішення у справі № 826/18322/13-а. Відповідно до листа відповідача за вих. 052-4493 від 05.08.2014 року на адресу позивача, відповідач зазначив, що на момент звернення позивача з вимогою № 0507/01-14 від 05.07.2014 року не має повноважень щодо видачі довідок про функціональне призначення (у вигляді додатків до договорів про сплату пайової участі). Проте, згідно з підпунктом 4.5.4 пункту 4 Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 24.02.2011 року № 56/5443, після сплати суб'єктом господарювання 100% плати за договором про сплату пайової участі Управління (Департамент промисловості та розвитку підприємництва) оформлює довідку про функціональне призначення тимчасової споруди у вигляді додатка до договору про сплату пайової участі.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про наявність факту бездіяльності Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо невиконання рішення суду у справі № 826/18322/13-а, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 року визнано протиправним рішення Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), викладене в листі № 052-7077 від 23 жовтня 2013 року в частині анулювання Довідки про функціональне призначення тимчасової споруди від 18.04.2013 року № 2650, наданої позивачу терміном дії до 01.01.2014 року для здійснення останнім підприємницької діяльності в тимчасовій споруді та зобов'язано відповідача поновити безпідставно анульовану Довідку про функціональне призначення тимчасової споруди від 18.04.2013 року № 2650. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Щодо вимоги позивача про встановлення строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання прийнятої постанови, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Цій нормі кореспондують, зокрема, положення абзацу 7 п. 4 ч. 1 ст.163 цього Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про те, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. Таким чином, у разі звернення позивача із заявою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі, суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Оскільки згідно з підпунктом 4.5.4 пункту 4 Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 24.02.2011 року № 56/5443, після сплати суб'єктом господарювання 100% плати за договором про сплату пайової участі Управління (Департамент промисловості та розвитку підприємництва) оформлює довідку про функціональне призначення тимчасової споруди у вигляді додатка до договору про сплату пайової участі, відповідачем допущено бездіяльність щодо невиконання рішення суду від 20.05.2014 року у справі № 826/18322/13-а, згідно якого визнано протиправним рішення Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), викладене в листі № 052-7077 від 23 жовтня 2013 року в частині анулювання Довідки про функціональне призначення тимчасової споруди від 18.04.2013 року № 2650, наданої позивачу терміном дії до 01.01.2014 року для здійснення підприємницької діяльності в тимчасовій споруді та зобов'язано відповідача поновити безпідставно анульовану Довідку про функціональне призначення тимчасової споруди від 18.04.2013 року № 2650.

Встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідача у справі суд може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій. З огляду на наведене, встановлення зобов'язання щодо подачі звіту про виконання судового рішення віднесено до повноважень суду, який вирішує адміністративну справу.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконних судових рішень, не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року у справі № 826/18322/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: