Справа № 462/8168/14-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 р. Справа № 876/6430/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Ніколіна В.В., Кушнерика М.П.,

за участі секретаря - Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 27 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова про визнання дій протиправними та призначення пенсії на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова (далі - УПФ) в якому, з врахування заяви про уточнення позовних вимог (а.с.67), просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 Виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Список №2) та зобов'язати призначити таку з 14.04.2014.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що він працював повний робочий день на роботі із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а саме шліфувальника сухим способом, а тому має право у відповідності до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) на призначення пільгової пенсії за віком.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 27 квітня 2015 року у справі №462/8168/14-а заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що оскільки позивачем не додано до своєї заяви потрібні документи, то робота позивача на пільгових умовах не підтверджується, а тому відсутні підстави для призначення пільгової пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що пільговий стаж позивача підтверджується наданими ним документами, а відтак УПФ безпідставно відмовлено йому у призначенні пільгової пенсії за віком.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у зв'язку з досягненням 55-ти річного віку позивач 14.04.2014 (а.с.58) звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посадах які містяться у Списку №2.

Відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії позивачу з посиланням на те, що таким не додано та УПФ не отримано під час перевірки відомостей, документи які б свідчили про роботу ОСОБА_1 у спірні періоди на посаді, що міститься у Списку №2, а тому робота на пільгових умовах у період з 04.01.1982 по 30.10.1991, з 18.03.1997 по 22.01.2004 не підтверджується і відсутні підстави для призначення пільгової пенсії.

Не погодившись з такою відмовою УПФ, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 1, 2 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок №383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ , п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Звідси, слід зробити висновок, що Законом №1788-ХІІ та Порядком №637 затверджено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка. Якщо її немає, або в ній відсутні свідчення, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно записів в трудовій книжці працював з 04.01.1982 по 30.10.1991 на посаді шліфовщика ІІІ-VI розрядів, з 12.11.1991 по 30.12.1994 шліфовщика VI розряду в інструментальному цеху №16 сухим способом по металу, з 31.12.1994 по 17.03.1997 на посаді шліфувальника VI розряду штампово-інструментального цеху сухим способом, з 18.03.1997 по 22.01.2004 на посаді шліфувальника сухим способом VI розряду.

Відповідач заперечує лише пільговий стаж ОСОБА_1 за період з 04.01.1982 по 30.10.1991 та з 18.03.1997 по 22.01.2004.

Щодо періоду роботи позивача з 04.01.1982 по 30.10.1991, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, в підтвердження стажу у вказаний період відповідачу позивачем по справі, крім трудової книжки (а.с.9-17), було надано: архівні виписки (а.с.19-20,22,23,42-43), виписки про прийняття на роботу та переведення на іншу роботу (а.с.24-25), накази по підприємству про переведення, присвоєння розрядів та звільнення (а.с.26-32).

Згідно роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС від 02.04.1976 №5/8 порядок застосування Списків №1 та №2, передбачає в тих випадках, коли в Списках №1 і №2 передбачені працівники, які виконують певні роботи, то правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються всі працівники, постійно зайняті на цих роботах, незалежно від найменування їх професії.

В свою чергу відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 - робота на посаді, зокрема шліфувальника, дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Розділ XV/підрозділ 10/п.«а»/пп.8).

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду даної справи допитані в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтвердили роботу позивача на посаді шліфувальника сухим способом в період з 04.01.1982 по 30.10.1991. Зокрема пояснили, що на дільниці де працював ОСОБА_1 використовувались оптико-шліфувальні станки для обробки металу із застосуванням абразивних кругів, а тому обробка емульсією на таких станках не допускалась, що виключає шліфування не сухим способом. Більше того, вказують, що інших способів аніж сухого взагалі не існувало на той час. Зазначають, що беззаперечним є факт утворення абразивного пилу під час шліфовки металу абразивними кругами, який в свою чергу є шкідливим, що підтверджує умови праці позивача разом із талонами на молоко, збільшеною на 12 днів відпусткою та безкоштовними комплексними обідами.

Вказане узгоджується із наявними у матеріалах справи доказами та не дає підстав сумніватись у своїй дійсності.

Покликання УПФ на те, що на підприємствах де працював ОСОБА_1 та Державному архіві Львівської області не збереглися необхідні документи та відомості про роботу на посаді, яка надає йому право на призначення пільгової пенсії, як на підставу для відмови у її призначенні, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відсутність відповідних документів, а так само недоліки у їх оформленні не можуть бути підставою для позбавлення особи права на належну їй пільгову пенсію, якщо із інших даних, зокрема трудової книжки та наказів, свідчень, доступних джерел та логічних умовиводів, вбачається наявність усіх обставин для цього.

Більше того, посада шліфувальника сухим способом, на якій позивач продовжував працювати, в подальшому відносилася також до Списку №2 затвердженого постановами КМУ від 26.01.1991 №10, від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36 (позиція 2151200а-1753а, 2151200а-1753а та 14.12а-3е відповідно).

Відтак, період роботи позивача з 04.01.1982 по 30.10.1991 на посаді, що дає йому право на призначення пільгової пенсії відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ повністю підтверджується вищенаведеним.

Що ж до періоду праці ОСОБА_1 з 18.03.1997 по 22.01.2004, то апеляційний суд виходить із наступного.

Так, згідно із п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 4.2 цього ж Порядку передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (п.4.4 Порядку №383).

Як вбачається із матеріалів справи, на ДП «ЛАЗ - Інструмент» де працював позивач, згідно наказу від 01.12.1997 №56 було проведено атестацію робочих місць за умовами праці, яка була завершена згідно наказу цього підприємства від 30.12.1999 №19, яким затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яким підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення, згідно вимог Списку №1 та №2 відповідно до ст.13 Закону №1788-ХІІ - Додаток №1.

У відповідності до вказаного додатку, посада шліфувальника сухим способом була атестована та підтверджено шкідливі умови праці, зокрема ОСОБА_1

Робота позивача на посаді шліфувальника сухим способом у вказаний період підтверджується окрім записів трудової книжки, зокрема особовою карткою ОСОБА_1 (а.с.46 зворот) форми Т-2, а також надано: архівні виписки (а.с.39,41-45), накази по підприємству про прийняття та звільнення (а.с.38-40).

Тому, враховуючи положення п.4.4 Порядку №383 та те, що на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці, робота позивача з 18.03.1997 по 22.01.2004 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці, що протиправно не взято до уваги УПФ.

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду даної справи допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили роботу позивача на посаді шліфувальника сухим способом абразивними кругами в період з 18.03.1997 по 22.01.2004.

Інші періоди роботи позивача на посадах, що дають йому право на призначення пільгової пенсії відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ відповідачем не оспорюються.

Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що на час звернення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач досяг 55 років, його загальний трудовий стаж перевищував 25 років, пільговий стаж становив не менше 12 років та шість місяців, що підтверджується записами в трудовій книжці та матеріалами справи.

Таким чином, відповідач дійшов помилкового висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки дані записів зроблених в трудовій книжці позивача та додані ним матеріали є підставою для зарахування періоду роботи на вказаних посадах в трудовий стаж та призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ з 14.04.2014 (згідно заявлених позовних вимог), оскільки він досяг віку і має трудовий стаж, які визначені у даній нормі Закону.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м.Львова від 27 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя В.В. Ніколін

Суддя М.П. Кушнерик

Повний текст виготовлений 08 лютого 2016 року.