Справа № 814/1410/15
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/1410/15

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-1" до Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому заявлено вимоги до Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ про скасування постанов ВП №44839164 від 10.04.2015 року про стягнення виконавчого збору, в сумі 1360 грн., та про накладення штрафу, в сумі 1020 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається, що рішення у справі прийнято в порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та зроблено необґрунтований висновок щодо необхідності скасування вищевказаних рішень відповідача, так як підприємством не виконано добровільно, у встановлені законом строки, наказ Господарського суду Миколаївської області №915/682/14 від 26.08.2014 року, а тому державним виконавцем правомірно стягнуто виконавчий збір та накладено штраф.

Позивачем вказано про неправомірність вищевказаних рішень державного виконавця, оскільки підприємство знаходиться у стані ліквідації, а тому відповідач не повинен примусово виконувати наказ господарського суду. Крім того відповідачем не вчинено жодних дій для примусового виконання рішення, а тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження через неявку сторін у судове засідання.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відповідача перебуває наказ Господарського суду Миколаївської області №915/682/14 від 26.08.2014 року, за яким позивач (боржник) повинен повернути стягувачу певне майно.

В ході виконання вказаного рішення суду, підприємством позивача направлено до державного виконавця рішення, оформлене протоколом загальних зборів від 14.08.2014 року, про припинення товариства шляхом ліквідації та вказано про необхідність закінчення виконавчого провадження, проте відповідачем не прийнято вказане рішення до уваги та накладено на підприємство штраф, за невиконання судового рішення, і стягнуто виконавчий збір.

За результатом встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог, з яким погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Згідно з ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) - державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.75 вищевказаного закону - після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно з п.2, 3 ст.67 вказаного закону - у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 цього ж закону - виконавче провадження підлягає закінченню, на ряду з іншим, у разі ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно з п.1 ч.1 ст.110 Цивільного кодексу України - юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Тотожні положення передбачені і Законом України "Про господарські товариства", зокрема, статтею 19 встановлено, що товариство ліквідується, в тому числі, за рішенням вищого органу товариства.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судовою колегією встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу є невиконання позивачем вимог наказу Господарського суду Миколаївської області №915/682/14 від 26.08.2014 року, за яким позивач (боржник) повинен повернути стягувачу певне майно (а.с.12-13).

В матеріалах справи наявне рішення позивача, оформлене протоколом загальних зборів від 14.08.2014 року, про припинення товариства шляхом ліквідації та відповідні листи до державного виконавця, в яких позивачем поставлено питання про необхідність закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.15-17, 45), проте відповідачем відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки на його думку виконавче провадження підлягає закінченню виключно у разі об'явлення підприємства банкрутом (а.с.18).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком відповідача, оскільки вищевказаними нормами закону прямо передбачено закінчення виконавчого провадження у разі ліквідації боржника - юридичної особи, а тому подальше виконання судового рішення можливе в порядку ліквідаційної процедури, що вказує на протиправність рішень державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу.

Судова колегія також звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази відкриття виконавчого провадження за вищевказаним рішенням суду, докази вчасного направлення та отримання боржником відповідної постанови, а тому ухвалою суду від 22.12.2015 року апелянта зобов'язано надати, у строк до 11.01.2016 року, відповідні копії з матеріалів виконавчого провадження.

Вказану судову ухвалу отримано апелянтом 29.12.2015 року, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням про вручення, проте станом на 02.02.2016 року - вимоги даної ухвали не виконано та відповідних матеріалів до суду не надано, а тому судова колегія вважає, що суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність своїх дій та рішень, оскільки ним не доведено факт вчасного отримання боржником відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження та факт її невиконання у встановлений державним виконавцем строк.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги, покласти на Центральний відділ Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді: О.В. Яковлєв А.В. Бойко Т.М. Танасогло