Справа № 295/17638/15-а
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2016-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2016 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Кузнєцов Д.В., розглянувши одноособово у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі Житомирської області щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті без обмеження максимальним розміром щомісячного довічного грошового утримання з 01 вересня 2015 року, а також просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та його виплату ОСОБА_1 з 01 вересня 2015 року в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Житомирської області в сумі 24252 грн. 80 коп., визначеної на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 20.10.2015 року № 3-334, без обмеження максимальним розміром, встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування, пенсійної системи», з врахуванням раніше виплачених коштів, до змін заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач подав заперечення проти позову, у яких просив відмовити в задоволенні позову.

Суддя за результатами розгляду справи у порядку скороченого провадження, оцінивши повідомлені сторонами обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суддею встановлено, що гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 28.12.2005.

Позивач 22.10.2015 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додавши довідку Апеляційного суду Житомирської області №3-344 від 20.10.2015, проте листом відповідача від 28.10.2015 було повідомлено про відсутність підстав для такого перерахунку.

Рішенням Конституційного Суду України 3 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі №1-2/2-13 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення "Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України положення вищенаведених норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Згідно п.3 резолютивної частини вказаного рішення КСУ положення цього Закону, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 03.06.2013 року.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Таким чином, позивач набув право на щомісячне грошове утримання судді раніше прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІП, який набув чинності 01.04.2015 року (далі вживається скорочено - Закон 213), на п.5 прикінцевих положень якого посилається відповідач, як на правову підставу відмови у перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного утримання.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ, яка згідно пункту 2 Прикінцевих положень до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ, втратила свою чинність лише з 1 січня 2011 року, передбачено, що суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді, розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітку судді.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про статус суддів" (яка була чинною на час звільнення позивача з посади судді у відставку), вбачається, що розмір виплачуваного щомісячного довічного грошового утримання залежить від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Відповідно до пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної реформи", обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне, довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", виключено абзац 3 пункту 1 Постанови Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про статус суддів" (з змінами та доповненнями, внесеними Постановою Верховної Ради України від 24.02.1994 року) від 15 грудня 1992 року, який передбачав, що в разі зміни заробітної плати суддів, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється, виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного суду України № 10-пр/2008 від 22.05.2008 року, вказані положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнано неконституційними і такими, що втратили чинність.

Отже, з 22.05.2008 року (дня прийняття рішення Конституційного суду України) була відновлена дія абзацу 3 пункту 1 Постанови Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року, який передбачав право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Право позивача на отримання від держави грошового утримання належного рівня відповідає Конституції України, Законам України «Про статус суддів» та «Про судоустрій і статус суддів», міжнародним стандартам у сфері судочинства, які визнані Україною. Основними міжнародними документами у сфері судочинства, які визнаються Україною, є Загальна декларація прав людини 1948 року. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Основні принципи щодо незалежності правосуддя 1985 року, Рекомендації щодо ефективного впровадження основних принципів незалежності правосуддя 1989 року, Європейська хартія про статус суддів 1998 року та інші.

Зокрема, Європейська Хартія про статус суддів (п.6.4) передбачає, що судді, які досягли пенсійного віку і які працювали на посаді судді зазначений період, отримують пенсію по старості, рівень якої має бути якомога ближчим до рівня їхньої останньої заробітної плати на посаді судді.

Тлумачення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено Конституційним судом України у його рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008. Зокрема, Конституційним Судом України констатовано, що забезпечення всіх суддів, у тому числі суддів у відставці, є гарантією їх незалежності, статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності суддів і надається для гарантування верховенства права.

Таким чином, суддя вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, не є пенсією у прямому розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а гарантією матеріального забезпечення судді у відставці, на яке суддя у відставці має право за своїм вибором замість пенсії, і рівень якого має бути якомога ближчим до рівня останньої заробітної плати на посаді судді.

Згідно довідки Апеляційного суду Житомирської області №3-344 від 20.10.2015, заробітна плата позивача, як судді, який працював на відповідній посаді, та яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 01 вересня 2015 року становить 24 252,80 грн., у тому числі оклад - 15 158,00 грн., надбавка за вислугу років 60% - 9 094,80 грн.

Оскільки матеріалами справи підтверджено порушення права позивача на перерахунок та виплату йому як судді Апеляційного суду Житомирської області у відставці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тому його вимоги підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про застосування правових норм у часі до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені ним у постанові №21-630а14 від 10.02.2015 року, згідно яких зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 46 Конституції України, Законом України «Про судоустрій та статус суддів», Законом України «Про статус суддів», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 8, 9, 11 ч. 2, 17, 71, 94, 183-2, 256 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі Житомирської області щодо відмови позивачу ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті без обмеження максимальним розміром щомісячного довічного грошового утримання з 01 вересня 2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі Житомирської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та його виплату ОСОБА_1 з 01 вересня 2015 року в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді Апеляційного суду Житомирської області в сумі 24 252 грн. 80 коп., визначеної на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 20.10.2015 року № 3-334, без обмеження максимальним розміром, встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування, пенсійної системи», з урахуванням раніше виплачених коштів, до змін заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Допустити негайне виконання постанови у межах суми стягнення за 1 місяць.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.В. Кузнєцов