Справа № 802/3974/15-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 лютого 2016 р. Справа № 802/3974/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Клименка Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Прокуратури Вінницької області

про: визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до прокуратури Вінницької області (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про зміну підстав позову, а також заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 18-25, 103) просила визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Вінницької області №1571к від 04.11.2015 року, поновити її на посаді прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області, а також стягнути з прокуратури Вінницької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач дійшов необґрунтованих висновків про те, що в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, зазначено недостовірні відомості про доходи, які не відповідають даним Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів. Зокрема, зазначено, що в декларації не відображено суму одержаного доходу у вигляді дарування в сумі 396755 грн. 00 коп. На підставі даного висновку прокурором Вінницької області видано наказ №1571к від 04 листопада 2015 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора прокуратури Калинівського району Вінницької області відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України, з підстав передбачених ЗУ «Про очищення влади». Позивач вважає дане рішення прокуратури Вінницької області незаконним. Посилається на порушення відповідачем порядку прийняття такого наказу, визначеного ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади". Крім того вважає, що неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону України "Про очищення влади" в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте нею на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити позов у повному обсязі згідно з наведеними у позовній заяві та додаткових поясненнях обґрунтуваннями (а. с. 18-22, 103).

Представник відповідача не погодився із заявленими позовними вимогами з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 23-25, 30-31), в яких зазначено, що при прийнятті оскаржуваного наказу прокуратура Вінницької області діяла згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню. Посилається на те, що в мотивувальній частині оскаржуваного наказу допущено описку, зокрема замість ч. 8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" зазначено ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади". При цьому, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" до ОСОБА_1 не була застосована, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади". Також зазначає, що для застосування заборони щодо зайняття посади, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", достатньо факту встановлення недостовірності відомостей про наявність майна (майнових прав), зазначених у поданих за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши інші докази, зібрані та досліджені під час розгляду справи, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити повністю.

ОСОБА_1 з лютого 2011 року працює в органах прокуратури Вінницької області, а з 22 грудня 2014 року на посаді прокурора прокуратури Калинівського району Вінницької області.

Калинівським відділенням Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області на підставі запиту прокуратури Вінницької області та наданої декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік проведено перевірку відомостей визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України " Про очищення влади" ОСОБА_1.

За результатами перевірки Калинівським відділенням Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області складено висновок № 80 від 16 червня 2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" (а.с.12-13). Так, за результатами проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, зазначено недостовірні відомості про доходи, які не відповідають даним Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів. Зокрема, зазначено, що в декларації не відображено суму одержаного доходу у вигляді дарування в сумі 396755 грн. 00 коп.

23 червня 2015 року прокуратура Вінницької області направила лист №11-901 вих-15 на адресу Козятинської ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області в якому просила провести додаткову перевірку щодо достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" ОСОБА_1 (а. с. 54).

Листом № 2115/17-017 від 26 червня 2015 року Прокуратура Вінницької області повідомила, що висновком про результати перевірки достовірності відомостей передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" не передбачено відображення повноти та достовірності вказаних у розділі ІІ декларації даних про доходи декларанта. Таким чином, зміст висновку про результати перевірки достовірності відомостей передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" був змінений (а. с. 55-56).

07 серпня 2015 року листом №3248/17-017 прокуратурі Вінницької області було надіслано лист - роз'яснення на запит від 21.07.2015 року №11-1064 вих. - 15 щодо здійснення перевірки ОСОБА_1 якою було встановлено, що у її декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру вказала недостовірні відомості про доходи та збори, які не відповідають даним Державного реєстру фізичних осіб ДІС України. Зокрема нею не було зазначено суму одержаного доходу в вигляді «дарування» в сумі 396755,00 грн. Так як відповідачем зазначено, що висновком про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ЗУ «Про очищення влади» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 року №1100 не передбачено відображення повноти та достовірності вказаних у розділі 2 декларації даних про доходи декларанта. У висновку зазначається тільки та інформація по достовірності відомостей, щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) декларантом за час перебування на посадах, визначених у п.1-10 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про очищення влади» та відповідність наявній податковій інформації про майно (майнові права), а також сума витрат на придбання у власність майна (майнових прав), вказаного (вказаних) декларантом у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у п. 1 - 10 ч.1 ст.2 ЗУ «Про очищення влади» (результат перевірки розділу 3 декларації). Відтак, зміст висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про очищення влади» 16.06.15 року №80 ОСОБА_1, яка працює прокурором прокуратури Калинівського району у Вінницькій області був змінений. Тому при складанні довідки про результати перевірки, передбаченої ЗУ «Про очищення влади» потрібно використовувати висновок надісланий листом від 26.06.2015 року №2115/17-017 (а. с. 58-59).

ОСОБА_1, вважаючи висновки Козятинської ОДПІ неправомірними, звернулась до суду з позовом щодо їх оскарження. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 р. по справі № 802/2296/15-а у адміністративному позові відмовлено, а ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 жовтня 2015 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду залишено без змін.

З огляду на викладене, начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Вінницької області старшим радником юстиції В. Ольховим складено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", відповідно до якої встановлено, що до ОСОБА_1 застосовуються заборони, передбачені статтею 1 Закону України "Про очищення влади", у зв'язку з встановленням недостовірних відомостей щодо неї, зазначених п. 2 ч. 5 ст. 5 цього ж закону (а. с. 11-12).

04.11.2015 року на підставі довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", прокурором Вінницької області державним радником юстиції 3 класу В. Соколовим прийнято наказ № 1571к, яким юриста 3 класу ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора прокуратури Калинівського району Вінницької області з 04.11.2015 року в зв'язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України (а. с. 8).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України "Про очищення влади" № 1682-VII від 16.09.2014 року.

В силу вимог ч. 1 ст.1 цього Закону очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 1 цього Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України Віктором Януковичем, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади" заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона, у відповідності до ч. 8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на Посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч. 10 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

На виконання ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Питання застосування Закону України "Про очищення влади" регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 563 (далі - Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі - Порядок № 1100).

Перелік органів, що проводять перевірки, та форма запиту, затверджені Порядком №563, зокрема такими є: Державна фіскальна служба України (ДФС), Державна судова адміністрація України, Генеральна прокуратура України, Служба безпеки України, Міністерство юстиції України, Міністерство внутрішніх справ України.

Так, Постановою № 563 деталізовано норми Закону та зазначено, що виключно органом ДФС на запит формується висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна, зазначених у декларації (форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 року), інші органи перевірки надають на запити відповіді та судові рішення (п. 29, 30, 35).

Пунктом 3 Порядку № 1100 визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до п. 4 даного Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

В силу вимог пп. 3-4 п.6 Порядку № 1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства суд доходить висновку, що недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватись в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі. Тобто, саме по собі неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону України "Про очищення влади" в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Суд зауважує, що вживання у тексті частини восьмої статті 3 Закону про очищення влади єднального та розділового сполучника "та/або" дозволяє дійти висновку, що вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох наступних критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Ця обставина обов'язково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

За другим критерієм достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для вжиття заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у декларації, доходам, отриманим із законних джерел.

Саме ці відомості згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону підлягають перевірці.

Таким чином, сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність у висновку про результати перевірки інформації про підтвердження законності джерел набуття майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування відповідної заборони.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади є довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", складена з урахуванням висновку Козятинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» №2115/17-017 від 26.06.2015 року.

При цьому, висновок Козятинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про те, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказала недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", є законним та обґрунтованим, що підтверджується постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня у справі №802/2296/15-а.

Оскільки під час здійснення відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", відповідачем не було встановлено невідповідності вартості майна доходам, отриманих із законних джерел, то суд дійшов висновку про безпідставність застосування до позивача відповідальності за Законом України "Про очищення влади". При цьому, суд зауважує, що питання відповідальності ОСОБА_1 за надання недостовірних відомостей щодо наявності майна повинно було б вирішуватись відповідачем згідно з ч. 10 ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Також, судом встановлено, що квартира, була передана у власність ОСОБА_1 на підставі договору дарування (а. с. 61-62).

Як пояснила позивач та її представник у судовому засіданні, 27.05.2015 року, позивач звернулася до нотаріуса для усунення помилки шляхом внесення правильних відомостей в реєстр, а також те, що в подальшому їй було видано новий витяг, згідно якого нею було подано до відділу кадрів прокуратури області та Калинівського відділу Козятинської ОДПІ уточнюючу декларацію, в якій сума одержаного доходу від дарування квартири відображено в графі 2 розділу 1. (а. с. 63 - 69).

Вказане свідчить про відсутність умислу позивача на приховування інформації про наявність майна, а саме квартири вартістю 396755 грн. 00 коп.

Крім того, висновок Козятинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" №2115/17-017відносно ОСОБА_1 прийнятий від 26.06.2015 року.

Водночас рішення про звільнення ОСОБА_1 прийнято лише 04.11.2015 року, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади".

При цьому, суд не погоджується із доводами відповідача про те, що такий строк не було порушено прокуратурою Вінницької області, оскільки висновок Козятинської ОДПІ, на підставі якого мало б бути прийнято рішення про застосування заборон щодо ОСОБА_1, був оскаржений у судовому порядку.

Так, згідно з ч. 11 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Відповідно до ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Отже, з аналізу вищевказаних положень закону вбачається право особи оскаржити висновок про результати перевірки, проведеної відносно неї. При цьому, законодавець не передбачив умов щодо необхідності зупинення дії такого рішення суб'єкта владних повноважень у випадку його оскарження. Також законодавець безальтернативно визначив необхідність вжиття керівником органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, дій щодо звільнення особи із займаної посади не пізніше ніж на третій день з дня отримання висновку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при прийнятті наказу № 1571к від 04.11.2015 року прокуратурою Вінницької області порушено встановлений статтею 5 Закону України "Про очищення влади" порядок прийняття рішення про звільнення особи із займаної посади.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71, ст. 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій, суд приходить до переконання, що підстав для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади не було, наказ прокурора Вінницької області № 1571к від 04.11.2015 року винесений з порушенням законних прав та інтересів позивача, а також встановленого чинним законодавством порядку, необґрунтовано, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Наказом 74ш від 23.09.2015 року у зв'язку з утворенням з 15.12.2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Вінницької області, зокрема виключено штатний розпис прокуратури Калинівського району та п. 1.2. включено штатний розпис Калинівської місцевої прокуратури. Даним наказом було встановлено у штатному розписі місцевих прокуратур Вінницької області за рахунок резерву Генеральної прокуратури України 241 одиницю з відповідним фондом заробітної плати, а зокрема у Калинівській місцевій прокуратурі - 36,5 одиниць, серед яких введено 23 посади прокурорів прокуратури. Цей наказ було введено в дію з 15.12.15 року. Позивача було звільнено з посади прокурора прокуратури Калинівського району Вінницької області з 04.11.15 року.

На момент розгляду адміністративної справи щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 фактично у прокуратури Калинівського району було виключено штатний розпис та включено штатний розпис Калинівської місцевої прокуратури.

Однак, слід також звернути увагу, що ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.14 року №1697-VII визначено Порядок добору кандидатів та їх призначення на посаду прокурора місцевої прокуратури.

Статтею 29 ЗУ «Про прокуратуру» визначено порядок добору кандидатів та їх призначення на посаду прокурора місцевої прокуратури. Добір кандидатів та їх призначення на посаду прокурора здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та включає:

1) прийняття Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів рішення про проведення добору кандидатів на посаду прокурора, що розміщується на офіційному веб - сайті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та повинно містити виклад передбачених цим Законом вимог, яким має відповідати кандидат на посаду прокурора, а також перелік документів, що подаються до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, і кінцевий термін їх подання; 2) подання особами, які виявили бажання стати прокурором, до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів відповідної заяви та документів, визначених цим Законом; 3) здійснення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на основі поданих кандидатами на посаду прокурора документів перевірки відповідності осіб вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора; 4) складання особами, які відповідають установленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, кваліфікаційного іспиту; 5) оприлюднення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на офіційному веб - сайті списку кандидатів, які успішно склали кваліфікаційний іспит; 6) організацію Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів спеціальної перевірки кандидатів, які успішно склали кваліфікаційний іспит; 7) визначення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів рейтингу кандидатів на посаду прокурора серед осіб, які успішно склали кваліфікаційний іспит та щодо яких проведено спеціальну перевірку, а також зарахування їх до резерву на заміщення вакантних посад прокурорів; 8) проходження кандидатом на посаду прокурора спеціальної підготовки в Національній академії прокуратури України; 9) оголошення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів у разі відкриття вакантних посад прокурорів конкурсу на зайняття таких посад серед кандидатів, які перебувають у резерві та пройшли спеціальну підготовку; 10) проведення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів конкурсу на зайняття вакантних посад прокурорів на основі рейтингу кандидатів; 11) направлення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів подання керівнику місцевої прокуратури щодо призначення кандидата на посаду прокурора; 12) призначення особи на посаду прокурора; 13) складення особою присяги прокурора.

Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про прокуратуру» кваліфікаційний іспит проводиться з метою перевірки рівня теоретичних знань у галузі права, європейських стандартів у галузі захисту прав людини, володіння державною мовою, аналітичних здібностей кандидатів та практичних навичок і складається з анонімного тестування та практичного завдання.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів повідомляє кандидатів на посаду прокурора, допущених до кваліфікаційного іспиту, про дату, час і місце його проведення не пізніше ніж за сім днів до визначеної дати. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів проводить кваліфікаційний іспит у спеціально відведеному для цього приміщенні. Перебіг кваліфікаційного іспиту фіксується за допомогою технічних засобів відео - та звукозапису. Після кваліфікаційного іспиту Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів забезпечує перевірку робіт, визначає кількість балів, набраних кандидатами на посаду прокурора. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів після отримання результатів кваліфікаційних іспитів визначає прохідний бал, який не може бути нижчим 60 відсотків максимально можливого бала. Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методика оцінювання затверджуються Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів. Результати кваліфікаційного іспиту дійсні протягом трьох років. Особа, яка не склала кваліфікаційний іспит, може бути допущена до складання такого іспиту повторно не раніше ніж через рік. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів визначає рейтинг кандидатів на посаду прокурора відповідно до кількості балів, набраних кандидатами за результатами складання кваліфікаційного іспиту. Інформація про результати кваліфікаційного іспиту та місце кандидата на посаду прокурора в рейтингу є загальнодоступною і розміщується на офіційному веб - сайті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

В ході судового розгляду судом встановлено, що за результатами кваліфікаційних іспитів робочою групою Київського регіонального центру на підставі ч. ч. 9, 10, ст. 31 ЗУ «Про прокуратуру» складено та оприлюднено на офіційному веб - сайті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів рейтинговий список кандидатів на посаду Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області. У рейтинговому списку ОСОБА_1 посіла 35 місце із загальною кількістю набраних балів 79,7. Відповідно до вказаного штатного розпису місцевої прокуратури та зазначених норм Закону прохідний бал позивача не дозволяв їй обіймати посаду прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області.

Якщо підприємство реорганізовано, що відбулося в даному випадку, рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником, яким фактично є Калинівська місцева прокуратура. Своє бажання бути поновленим на роботі незаконно звільнений працівник висловив шляхом подання відповідної заяви до суду. Оскільки незаконне звільнення не передбачало волевиявлення працівника, а поновлення має бути здійснене із дня незаконного звільнення, працівник не повинен подавати роботодавцеві заяву про поновлення. Поновлення оформляється на підставі рішення суду шляхом видання наказу роботодавця. Рішення про поновлення виконується за заявою працівника до суду про видачу виконавчого листа. Відповідно, примусове виконання рішення суду про поновлення підлягає виконанню у випадку волевиявлення працівника. Виконання рішення про поновлення на роботі відбувається в порядку, передбаченому Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5. Виконавчий документ про поновлення незаконно звільненого працівника виконується негайно. Виконання вважається завершеним з моменту фактичного допущення працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного наказу органу, який прийняв незаконне рішення про звільнення працівника .

В силу положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Проте, суд зазначає, що внаслідок реорганізації прокуратур згідно додатку до ЗУ «Про прокуратуру» прокуратура Калинівського району Вінницької області була реорганізована в Калинівську місцеву прокуратуру, територіальна юрисдикція якої поширюється на Калинівський район, м. Козятин та Козятинський р-н., Літинський та Погребищенський р-н., а також м. Хмільник та Хмільницький р-н., з метою захисту порушених прав та інтересів позивача ОСОБА_1 суд вважає необхідним поновити її на посаді прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області, починаючи з дати припинення державної служби, тобто з 05.11.2015 року.

При цьому рішення суду в цій частині відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України підлягає негайному виконанню.

Позивача було звільнено з підстав що викладені в довідці про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

В межах наданих суду повноважень, щодо перевірки прийняття прокуратурою Вінницької області наказу про звільнення № 1571к від 04.11.2015 року - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; своєчасно, тобто протягом розумного строку, судом було встановлено що наказ прийнятий в порушення усіх вище перелічених вимог, а тому підлягає скасуванню У суду відсутні будь які підстави для дослідження результатів кваліфікаційних іспитів у яких брала участь позивач, оскільки звільнення відбулося у зв'язку з встановленням недостовірних відомостей щодо неї , зазначених у п.2 ч.5 Закону України « Про очищення влади».

Надаючи оцінку вимозі позивача про стягнення з прокуратури Вінницької області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд керується наступними мотивами.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), пунктом 2 якої установлено, що чинність цієї постанови поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу (абз. "з" п. 1 Порядку).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладене, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд бере до уваги довідку прокуратури Вінницької області від 06.01.16 року (а. с. 53) згідно з якою середньоденний заробіток позивача на дату звільнення з посади становив 256,21 грн. , а середньомісячний заробіток - 4355,50 грн.

Відтак, середній заробіток, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за весь час вимушеного прогулу, а саме за період із 05.11.2015 року по 02.02.2016 року становить 16141 грн. 44 коп. (шістнадцять тисяч сто сорок одну грн., сорок чотири коп.)

Крім того, згідно з приписами п. 2 ст. 1 ст. 256 КАС України рішення суду в частині стягнення присуджених ОСОБА_1 виплат заробітної плати за один місць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Вінницької області № 1571 к від 04.11.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Калинівського району Вінницької області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області з 05.11.2015 року.

Стягнути із прокуратури Вінницької області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 05.11.2015 року по 02.02.2016 року в сумі 16141 грн. 44 коп. (шістнадцять тисяч сто сорок одну грн., сорок чотири коп.).

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області допустити до негайного виконання.

Постанову в частині стягнення із Прокуратури Вінницької області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, а саме 4355 грн. 50 коп. (чотири тисячі триста пятдесят грн., пятдесят коп. допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна