Справа № 2а/1570/9373/2011
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2012-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2012 р.Справа № 2а/1570/9373/2011

Категорія:9.3Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Милосердного М.М.

Ступакової І.Г.

при секретарі Гарник А.С.

з участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 березня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про:

1 - визнання протиправними дії щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій протиправними; зобов`язати встановити такий статус та видати посвідчення встановленого зразка;

2 - зобов`язання надати до суду наказ, яким було направлено в/ч НОМЕР_1 для виконання миротворчої місії в ОАР (Єгипет) в періоди з 07 грудня 1969 року по 02 березня 1979 року та з 12 березня 1970 року по 01 квітня 1970 року.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він проходив військову службу в частинах Чорноморського флоту, в період з 29 червня 1968 року по 04 серпня 1970 року в військовій частині НОМЕР_1 , яка з 07 грудня 1969 року по 02 березня 1970 року знаходилася в порту Порт-Саід (Єгипет), з 12 березня по 01 квітня 1970 року в порту Олександрія (Єгипет), де забезпечували охорону десантних кораблів, тральщиків радянського флоту, а також ремонт кораблів після бомбардування. В травні 2011 року звернувся до Новотроїцького РВК з заявою про надання йому статусу учасника бойових дій. Комісаріатом було зроблено запит до центрального військового архіву і отримано відповідь про відсутність відомостей про участь в/ч НОМЕР_1 в бойових діях. Вважає, що комісаріатом було зроблено невірний запит, оскільки корабель, на якому він проходив службу, безпосередньої участі у бойових діях не брав, а брав участь у забезпеченні бойової діяльності радянського флоту. Рішенням комісії йому було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій. При вирішенні даного питання йому не повідомили про дату засідання комісії, результати розгляду, чим порушили права, передбачені Положенням про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій.

В ході розгляду позивач відмовився від пункту 2 позовних вимог (щодо зобов`язання надати до суду наказ, яким було направлено в/ч НОМЕР_1 для виконання миротворчої місії в ОАР (Єгипет) в періоди з 07 грудня 1969 року по 02 березня 1979 року та з 12 березня 1970 року по 01 квітня 1970 року).

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що дії п.2 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюються на військовослужбовців, які брали участь у бойових діях або забезпеченні бойової діяльності військ (флоту). В архівній довідці відсутні такі відомості щодо позивача. Тому рішенням комісії від 15 вересня 2011 року позивачу відмовлено в визначенні статусу учасника бойових дій.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 15 березня 2012 року позов задоволено.

Визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови у визначенні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 протиправними.

Зобов`язано Херсонський ОВК визначити статус учасника бойових дій ОСОБА_1 та видати посвідчення встановленого зразка.

Закрито провадження у справі у частині пункту 2 позовних вимог.

В апеляційній скарзі Херсонського ОВК ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Херсонського ОВК, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Відповідно до військового квитка НОМЕР_2 від 15 листопада 1967 року ОСОБА_1 був призваний на дійсну військову службу Жовтневим РВК Дніпропетровської області. Архівною довідкою Центрального військово-морського архіву РФ від 01 червня 2011 року №8609 підтверджено, що ОСОБА_1 з 15 листопада 1967 року по 25 грудня 1970 року проходив строкову службу в частинах Чорноморського флоту, з них з 29 червня 1968 року по 04 серпня 1970 року в військовій частині НОМЕР_1 , яка з 07 грудня 1969 року по 02 березня 1970 року знаходилася в порту Порт-Саід (Об`єднана Арабська Республіка (Єгипет), з 12 березня по 01 квітня 1970 року в порту Олександрія (ОАР).

У травні 2011 року позивач звернувся до Новотроїцького РВК Херсонської області з заявою про надання йому статусу учасника бойових дій. Комісаріатом було зроблено запит до Центрального військово-морського архіву, звідки надійшла відповідь про відсутність відомостей про участь особового складу в/ч НОМЕР_1 в бойових діях на території Єгипту за 1968-1970 роки.

Рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 по визначенню статусу учасника бойових дій 15 серпня 2011 року позивачу відмовлено в визначенні статусу (протокол № 59).

Позивач не був повідомлений про дату засідання Комісії, не мав можливості надати пояснення, не отримав письмового повідомлення про результати розгляду його заяви та порядок оскарження прийнятого рішення.

При розгляді заяви ОСОБА_1 . Комісія обмежилася тільки запитом в Центральний військово-морський архів Російської Федерації про участь ОСОБА_1 в бойових діях; не спрямувавши запити в інші установи, не врахувала пояснення позивача, можливих свідків. До того ж, відповідачем взагалі не запитувалася інформація про участь позивача у забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Згідно з поясненнями позивача, корабель, на якому він проходив службу, в бойових діях участі не приймав, а забезпечував охорону п`яти десантних кораблів та кораблів-тральщиків, які займалися траленням-розмінуванням бойових мін під час бойових дій в порту Порт-Саід, а також забезпечував охорону двох радянських кораблів, які перебували в порту Олександрія на ремонті після бомбардування.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржене рішення прийнято без врахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття і, тому, відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, воно не може вважатися правомірним.

Також, суд виходив з того, що у зв`язку з відмовою позивача від п.2 позовних вимог провадження у справі в частини цих позовних вимог належить закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 157 КАС України.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

В апеляційній скарзі Херсонського ОВК вказується, що участь позивача у бойових діях не підтверджена і, тому, оскаржена відмова є правомірною, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у даній справі відповідачу необхідно було доказати правомірність оскарженого рішення, тобто довести, що позивач не є учасником бойових дій.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Отже, Законом передбачено 2 альтернативні умови для визнання особи учасником бойових дій: її безпосередня участь у бойових діях або її участь у забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Відповідно, лише відсутність обох цих умов може бути підставою для відмови у наданні статусу: "учасник бойових дій".

Оскаржена відмова грунтується лише на довідці Центрального Військово-Морського архіву МО РФ (а.с.7) щодо відсутності відомостей про безпосередню участь позивача у бойових діях на території Єгипту. Ця довідка надана на запит військового комісару Новотроїцького РВК (а.с.6), в якому ставилося питання виключно про підтвердження відомостей щодо участі позивача у бойових діях, тобто питання його участі у забезпеченні діяльності військ (флотів) залишилося поза увагою запиту.

Таким чином, будь-яких доказів відсутності участі позивача у забезпеченні бойової діяльності військ (флотів) на території Єгипту відповідач не надав, що вказує на недостатню обгрунтованість його правової позиції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю Збройних сил СРСР (в тому числі й Військово-Морського Флоту), і періодів бойових дій на їх території. В цей перелік включено Єгипет (Об`єднана Арабська Республіка), з певними періодами бойових дій, зокрема з березня 1969 року по липень 1972 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач як старшина 1 ст. ескадреного міноносця ВМФ СРСР, проходив службу з грудня 1969 року по квітень 1970 року в Єгипті, тобто в період бойових дій у державі, яка входить до Переліку, пов`язаного з Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що свідчить про наявність підстав вважати його особою, яка брала участь у забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про необґрунтованість оскарженої відмови та необхідність задоволення позовних вимог є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 вересня 2012 року.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: