Справа № 826/10732/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представників:

позивача - Стеценка О.В.,

відповідача - Кравченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у справі за адміністративний позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, карток відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна», звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000075/1 від 09.04.2015, карток відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102040001/2015/00001 від 09.04.2015 та № 102040001/2015/00004 від 10.04.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» - задовольнити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час митного оформлення товару не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Зазначив, що у даному випадку банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів є обов'язковою складовою для підтвердження митної вартості товару, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для витребування у позивача додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку що документально не підтверджується правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору та об'єктивна можливість застосування першого методу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 25.06.2013 між ТОВ "ТНК-Індастріз Україна" (покупець, Україна) та ВАТ "НК "Роснєфть" (продавець, Росія) було укладено контракт № 0000713/2235К на постачання нафтопродуктів.

Сторонами також було підписано зміни до вказаного контракту № 0000713/2235К від 25.06.2013, а саме: №1 від 28.06.2013, №2 від 10.07.2013, №3 від 30.10.2013, №4 від 23.06.2014.

За умовами контракту, з урахуванням змін до нього, товар по дійсному контракту поставляється на умовах DAF або СРТ (ІНКОТЕРМС 2000) відповідно до щомісячного додатку та/або доповнення.

Пунктом 1.2 контракту, з урахуванням змін до нього, визначено, що найменування, кількість, якість, ціна, період поставки, базис поставки та інші необхідні умови поставки оговорюються сторонами в щомісячних додатках чи/або доповненнях, які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно із п. 3.1 контракту, з урахуванням змін до нього, ціна на товар, що поставляється по цьому контракту оговорюється на кожну партію товару окремо і відображається у відповідних додатках та/або доповненнях до цього контракту. Остаточна ціна на поставлений товар зазначється в комерційному рахунку на поставлений товар.

Відповідно до п. 4.1 контракту, з урахуванням змін до нього, покупець здійснює оплату вартості відвантаженого товару протягом тридцяти банківських днів з дати пред'явлення комерційного рахунку за поставлений товар (базовий строк оплати).

30.01.2015 між покупцем та продавцем було укладено додаток № 35 до контракту № 0000713/2235К.

Відповідно до п. 1 додатку № 35, продавець передає, а покупець зобов'язується купити та оплатити газ вуглеводний ПБТ на умовах СРТ станція Соловей/Суземка.

Згідно до п. 1 додатку № 35, ціна за 1 метричну тонну товару складає: середнє із середніх котирувань на СПБТ навпроти заголовка графи "Argus SPBT DAF Ukraine" опублікованих в "Argus International LPG" на протязі календарного місяця відвантаження товару зі станції відправки мінус знижка 60 дол./тонну, поставленого на умовах СРТ станція Соловей/Суземка. Попередня ціна складає 157,50 доларів США/тонну.

01.01.2015 між ТОВ "ТНК-Індастріз Україна" та ТОВ "Брок-Енерджі" було укладено договір доручення № 0018ПЦ, згідно якого ТОВ "Брок-Енерджі" зобов'язувалось, як повірений, надавати комплекс митно-брокерських послуг, перелік яких визначено в п. 1.1 зазначеного договору.

09.02.2015 між ТОВ "ТНК-Індастріз Україна" та ТОВ "Ітек Транс" було укладено договір №0019ПЦ транспортного експедирування, згідно якого ТОВ "Ітек Транс" зобов'язується організувати виконання послуг, пов'язаних з організацією перевезень залізничним транспортом товару. Предметом вказаного договору стало виконання за плату та рахунок клієнта послуг, пов'язаних з організацією перевозки залізничним транспортом вантажу, що ввозиться на територію України міждержавні передаточні залізничні переходи, включаючи, але невиключно, розпиленням (переадресацією) товару зі станцій Коростень, Васильків-1, Бахмач Пасажирський, Калміус Донецький та інших станції залізниць України на станції кінцевого призначення залізниць України, зазначених Клієнтом.

З 26.02.2015 по 05.03.2015 позивачем до митного оформлення заявлений товар "газ вуглеводний скраплений паливний пропан-бутан технічний, марки ПБТ. Відповідає вимогам ГОСТу Р 52087-2003. Вміст компонентів: Використовується у якості моторного палива для автомобільного транспорту та для комунально-побутових та промислових потреб. Виробник - Російська Федерація", який надійшов згідно контракту від 25.06.2013 № 0000713/2235К від Відкритого акціонерного товариства "HK "Роснефть" (Росія) за наступними тимчасовими МД: від 26.02.2015 №№ 102040001/2015/40001/2015/100269; від 27.02.2015 №№ 102040001/2015/40001/2015/100272; від 02.03.2015 № 102040001/2015/100278; від 03.03.2015 № 102040001/2015/100280; від 04.03.2015 № 102040001/2015/100284; від 05.03.2015 № 102040001/2015/100291.

30.03.2015 позивач подав додаткову декларацію № 102040001/2015/100386 та задекларував митну вартість товару із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору).

В підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0000095 від 26.02.2015; попередню МД № 102040001.2015.895020.001 від 18.02.2015; накладну УМВС № АЦ128755 від 14.02.2015; некласифікований комерційний документ лист № 85-8127 від 10.02.2015; некласифікований комерційний документ розрахунок попередньої ціни б/н від 12.02.2015; рахунок - фактуру (інвойс) № від 02.02.2015; рахунок - фактуру (інвойс) № від 28.02.2015; контракт № 0000713/2235К від 25.06.2013 разом із додатком № 35 та змінами 1-4; договір про надання послуг митного брокера № 0018ПЦ від 01.01.2015; сертифікат відповідності № UAІ.145.0010206-15 від 26.02.2015; інформацію про позитивні результати радіологічного контролю товару № 2719 від 14.02.2015; накладна № АЦ128755 від 14.02.2015; паспорти; митну декларацію країни відправлення № 10006110/100215/0001607 від 10.02.2015.

Митним органом було повідомлено декларанта, що у зв'язку з відсутністю інформації щодо всіх складових митної вартості, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України для визначення заявленої митної вартості особі, уповноваженій на декларування (представнику), необхідно додатково надати такі документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; 3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. У відповідності до частини четвертої статті 53 Митного кодексу України для визначення заявленої митної вартості особі, уповноваженій на декларування (представнику) з метою підтвердження числового значення складової митної вартості необхідно додатково надати такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчужування оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) додаткову інформацію щодо вартості у країні - експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

09.04.2015 Чернігівською митницею Державної фіскальної служби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 102000010/2015/000075/1, в якому зазначено наступне. Причиною здійснення коригування митної вартості було проведення консультації з декларантом з метою обґрунтованого методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у митного органу, визначення основи вартості та обміну наявною інформацією. В ході консультації встановлено, що у декларанта інформація на ідентичні та аналогічні (подібні) товари відсутня. Уповноважена особа на декларування не надала витребувані документи. У митного органу наявна цінова інформація щодо вартості ідентичних/подібних товарів МД 03.03.2015 № 901050000/2015/001725 - 212 USD/т. Попередні методи не застосовано: 1) за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - неподання декларантом документів, зазначених в частинах третій та четвертій статті 53 Митного кодексу України. Під час консультації встановлено, що у декларанта інформація на ідентичні, подібні (аналогічні) товари відсутня: 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність цінової інформації на ідентичні товари; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність цінової інформації на подібні товари; 4) на основі віднімання вартості - відсутність основи для віднімання; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність основи для додавання.

Також, була оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102040001/2015/00001 від 30.03.2015 - про відмову у прийнятті митної декларації № 102040001/2015/100386 від 30.03.2015.

10.04.2015 позивач подав додаткову декларацію № 102040001.2015.100487, а відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102040001/2015/00004 від 10.04.2015, оскільки товар вже випущений у вільний обіг за тимчасовою митною декларацією.

Вважаючи зазначені рішення та картку протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно із положеннями статей 49 і 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

В ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України наведено перелік документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 3 цієї статті обумовлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) додатково визначені документи.

Вказані норми кореспондуються з п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодекс України, яким передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 у справах № 21-127а15 та № 21-53а15, яка підлягає обов'язковому врахуванню на підставі положень ч. 2 ст. 161 та ст. 244-2 КАС України.

Здійснивши аналіз наданих позивачем при розмитненні товару документів убачається, що такі документи не мали викликати у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності обчислення позивачем митної вартості імпортованого товару, оскільки документи мали оцінюватися в сукупності.

Матеріали справи свідчать, що позивачем при розмитненні товару були надані розрахунок-фактура попередньої ціни, розрахунок (інвойс) кінцевої ціни, накладної тощо, які в достатній мірі підтверджують фактичну вартість поставляємого товару.

Щодо твердження відповідача про необхідність надання позивачем документів на підтвердження транспортних та страхових витрат, слід зазначити, що договірні умови поставки товару визначені за правилами СРТ Інкотермс 2000, за якими такі витрати несе постачальник та включає їх у вартість товару.

Поряд з цим, відповідач, з яким погодився суд першої інстанції, обґрунтовуючи правомірність свого рішення, зазначає, що позивачем під час митного оформлення товару не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Проте таки доводи є необґрунтованими та суперечать умовам контакту.

Зокрема, суд першої інстанції вказуючи, що за умовами контракту від 25 червня 2013 року № 0000713/2235К оплата за кожну партію товару здійснюватиметься на умовах 100% передоплати, не врахував зміни до вказаного контракту №3 від 10.07.2013, якими визначено, що оплата товару проводиться протягом тридцяти днів з дати пред'явлення комерційного рахунку.

Отже, твердження відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, що на момент подання позивачем до відповідача декларації № 102040001/2015/100386 від 30.03.2015 у товариства повинні бути в наявності банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, є помилковими, без врахування умов контракту із внесеними до нього змінами.

Також, судом першої інстанції надано невірну оцінку умовам договору транспортного експедирування від 09.02.2015 № 0019ПЦ.

Зокрема, вказаний договір стосується надання експедиторських послуг щодо перевозки залізничним транспортом вантажу, що ввозиться на територію України в міждержавні передаточні залізничні переходи зі станції залізниць України на станції кінцевого призначення залізниць України, зазначених Клієнтом, тобто після фактичного отримання його за умовами контракту. Враховуючи, що витрати понесені за доставку товару до моменту його отримання несе продавець, витрати пов'язані із виконанням умов договору 09.02.2015 № 0019ПЦ не можуть включатися у вартість такого товару при його розмитненні.

Враховуючи наведені вище обставини та доводи, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для витребування у ТОВ «ТНК-Індастріз Україна» додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 Митним кодексом України, для підтвердження митної вартості імпортованого товару у відповідача не було, а висновок суду першої інстанції про обов'язкову наявність банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та транспортних (перевізних) документів є хибним.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач надав відповідачу повний пакет документів для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення. В свою чергу висновок митного органу, з яким погодився суд першої інстанції, про те, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності, є неправомірним та необґрунтованим.

З аналізу ч.ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс). якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018--IV "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Всі необхідні документи, які підтверджують задекларовану позивачем митну вартість товару, були надані відповідачу, зокрема: МД № 102040001.2015.895020.001 від 18.02.2015; накладну № АЦ128755 від 14.02.2015; рахунок - фактуру (інвойс) № від 02.02.2015; рахунок - фактуру (інвойс) № від 28.02.2015; контракт № 0000713/2235К від 25.06.2013 разом із додатком № 35 та змінами 1-4; договір про надання послуг митного брокера № 0018ПЦ від 01.01.2015; митну декларацію країни відправлення № 10006110/100215/0001607 від 10.02.2015.

Отже, ТОВ «ТНК-Індастріз Україна» для підтвердження митного оформлення товару було подано усі документи, які підтверджують вартість товару та усі складові митної вартості, в свою чергу у митного органу не було підстав для коригування митної вартості товарів у зв'язку з наявністю розбіжностей у поданих позивачем документах, які призвели до виникнення сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості.

Крім того, слід зауважити, що відповідачем у справі не доведено правомірності проведення дій щодо можливості застосування інших методів визначення митної вартості товару, окрім резервного.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Системний аналіз зазначених норм приводить суд до висновку, що до прийняття рішення про застосування резервного методу, відповідач повинен був провести консультації та інші дії в межах своїх повноважень (зокрема по отриманню документів та відомостей) щодо можливості застосування кожного з наступних методів, та результатами яких така можливість була б обґрунтовано виключена.

Натомість, як убачається із матеріалів справи, оскаржуване рішення містить формальну відсилку про неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості через відсутність відомостей та без вказівки на вчинені дії щодо цих методів і зокрема - на дії по отриманню необхідних відомостей.

За таких умов оскаржувані картки відмови та рішення, які опосередковують застосування резервного методу визначення митної вартості є необґрунтованими.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог неповно дослідив обставини, що мають значення для справи, надав невірну оцінку дослідженим доказам, натомість позивачем доведено протиправність оскаржуваних рішень прийнятих митним органом.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не повно встановлено фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» - задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2015року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-Індастріз Україна» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000075/1 від 09.04.2015, карток відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102040001/2015/00001 від 09.04.2015 та № 102040001/2015/00004 від 10.04.2015.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 09.02.2016 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.