Справа № 760/15440/15-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Брусилівської селищної ради Житомирської області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Брусилівської селищної ради Житомирської області, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив визнати дії Брусилівської селищної ради Житомирської області щодо видачі довідки від 02.03.2015 року № 728 про склад сім'ї та постійне місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в смт. Брусилів Брусилівського району Житомирської області протиправними.

В обґрунтування вимог, позивач зазначив, що Брусилівська селищна рада, надавши вказану довідку, вийшла за межі наданих їй Конституцією та законами України повноважень, оскільки даний орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями щодо здійснення реєстрації місць постійного і тимчасового проживання фізичних осіб та видачі відповідних довідок

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

У скарзі апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2015 ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою, у якій просила надати довідку, що вона разом із чоловіком ОСОБА_2, постійно з 2011 року проживає за адресою: АДРЕСА_1, зазначивши при цьому, що дана інформація підтверджується свідченнями сусідів.

02 березня 2015 року Брусилівською селищною радою Житомирської області було видано довідку за № 728 про постійне проживання без реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в смт. Брусилів Брусилівського району Житомирської області з 2011 року.

На думку позивача, надаючи таку довідку, відповідач діяв поза межами встановлених чинним законодавством повноважень, що обумовило звернення до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до норм законодавства, поряд із цим суд зауважив, що позивачем не доведено, що вказаними діями відповідача порушені його права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду та доводам апелянта, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено положеннями Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з підпунктом 3 п. «б» ч. 1 ст. 27 вказаного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать зокрема делеговані повноваження щодо здійснення статистичного обліку громадян, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, яку затверджено Наказом Державного комітету статистики України від 08.12.2010 № 491 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 січня 2011 р. за № 9/18747 Погосподарський облік, як вид первинного обліку, передбачений для накопичення і систематизації відомостей, які збираються сільськими, селищними, міськими радами (далі - місцеві ради) по розташованих на їхній території сільських населених пунктах і які є необхідними для виконання ними своїх повноважень та інформаційного забезпечення органів місцевого самоврядування всіх рівнів і органів виконавчої влади про соціально-демографічні характеристики населення в сільській місцевості, його потенціал у сфері сільського господарства. Для ведення цього обліку використовуються єдина на всій території України методологія і типові форми первинної облікової документації, затверджені центральним органом виконавчої влади у галузі статистики. Окремі форми ведуться по міських поселеннях.

За визначенням п. 1.4 Інструкції домогосподарство (домашнє господарство) - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують свої кошти та витрачають їх. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати в будь-яких з цих стосунків або бути і в тих і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.

Згідно з п. 1.6 Інструкції погосподарський облік у сільських, селищних, міських радах ведеться за установленими у цій інструкції формами первинної облікової документації.

Відповідно до п. 1.11 Інструкції Основними інформаційними джерелами погосподарського обліку є будь-які документальні свідчення щодо об'єкта погосподарського обліку: паспорти, свідоцтва, земельно-кадастрова документація, технічні паспорти, правовстановлюючі документи, рішення органів виконавчої влади й органів самоврядування будь-якого рівня, господарюючих суб'єктів, письмові заяви громадян тощо; усні повідомлення, заяви громадян; наочна інформація, отримана під час суцільних обходів і перевірок.

За змістом Розділу ІІІ Інструкції, об'єкти, що включаються до погосподарського обліку включаються поділяються на п'ять типів, при цьому, до такого обліку включаються об'єкти як у випадку, якщо місце проживання (перебування) власника (власників) зареєстровані у межах цієї місцевої ради, так і у разі їх реєстрації поза межами цієї ради.

Як пояснив відповідач, згідно даних погосподарського обліку, гр.. ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2, та двох земельних ділянок в АДРЕСА_2, а саме: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га., кадастровий номер НОМЕР_1; для ведення особистого селянського господарства площею 0,0852 га., кадастровий номер НОМЕР_2.

Не перевіряючи достовірності зазначених відповідачем даних, судова колегія враховує, що ведення відповідного статистичного обліку на виконання вимог пп. 3 п. «б» ч. 1 ст. 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також положень Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, свідчить про те, що відповідач володіє відповідною інформацією у межах та на виконання делегованих йому повноважень.

Також апеляційний суд враховує, що відповідно до пп. 3 п. «б» ч. 1 ст. 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать зокрема делеговані повноваження щодо організаційного забезпечення надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про адміністративні послуги» (у редакції на час виникнення спірних відносин) вимоги цього Закону поширюються на надання суб'єктом надання адміністративних послуг витягів та виписок з реєстрів, свідоцтв, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб'єкту звернення, а також об'єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

За наведеного нормативного регулювання, надання відповідачем довідки ОСОБА_3 щодо постійного місця проживання її та її чоловіка на території вказаного населеного пункту без реєстрації підпадає під визначення надання адміністративної послуги у розумінні положень Закону України «Про адміністративні послуги».

Оскільки організаційне забезпечення із надання адміністративних послуг Законом України «Про місцеве самоврядування» віднесено до делегованих повноважень відповідного органу місцевого самоврядування (його виконавчого органу), а також зважаючи на те, що такий орган у силу цього ж закону здійснює статистичний облік громадян, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території і у нього об'єктивно наявна відповідна інформація щодо таких громадян, судова колегія не вбачає підстав для висновку, що надаючи зазначену довіку, відповідач діяв з перевищенням встановлених Конституцією та законами України повноважень.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 №1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», в контексті того, що належним суб'єктом з надання відповідної інформації є територіальний орган ДМС України.

Судова колегія відзначає, що зазначеними актами законодавства врегульовано зокрема питання щодо надання інформації саме про реєстрацію місця проживання/місця перебування особи, проте надання інформації про постійне місце проживання за відсутності відповідної реєстрації даними актами не врегульовано.

Враховуючи наведене, судом при вирішенні спору не встановлено протиправності у діях відповідача щодо надання відповідної довідки, або перевищення ним повноважень.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Водночас, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Брусилівської селищної ради Житомирської області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень - залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 04 лютого 2016 року

.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.