Справа № 266/2108/14-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2016 р. м. Київ К/800/11694/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»)

на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2014 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (далі - Приморський ВДВС Маріупольського МУЮ) про визнання дій протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про скасування постанови Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 24 травня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що виконавчий документ, на підставі якого прийнято оскаржувану постанову, не відповідає вимогам частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». А тому, дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є незаконними, а постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2014 року позов задоволено. Скасовано постанову Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ про відкриття виконавчого провадження № 38098590 від 24 травня 2013 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року скасовано постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2014 року у зв'язку з порушенням судом першої інстанції правил предметної підсудності, та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Скасовано постанову Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ про відкриття виконавчого провадження № 38098590 від 24 травня 2013 року.

У касаційній скарзі ПАТ «ПУМБ» порушує питання про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що судами порушено норми матеріального і процесуального права. Вказує, що строк пред'явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання не сплив.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 27 липня 2010 року приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу видано виконавчий напис № 6028 про звернення стягнення на житловий будинок, що належить на праві власності ОСОБА_4, за рахунок коштів, отриманих від реалізації житлового будинку, задовольнити вимоги ПАТ «ПУМБ» у розмірі 1245322,38 грн.

22 травня 2013 року ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернулось з заявою до відповідача щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса.

Постановою державного виконавця Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ від 24 травня 2013 року відкрито виконавче провадження №38098590 за вказаним виконавчим написом нотаріуса.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого напису до виконання, а тому у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження.

Проте, з такими висновками судів погодитися неможливо.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-ХІV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Саме відповідно до вимог цього Закону належить давати оцінку діям державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій.

Частиною першою статті 6 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі написи нотаріусів (пункт 4 частини другої статті 17 Закону № 606-ХІV).

Пунктом 1 частини першої статті 19 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Виконавчий напис може бути пред'явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (частина перша статті 91 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»).

Аналогічні положення щодо строку пред'явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання, встановлені частиною першою статті 22 Закону № 606-ХІV.

Судами встановлено, що виконавчий напис № 6028, виданий приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу 27 липня 2010 року.

Згідно із статтею 23 Закону № 606-ХІV строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З матеріалів доданих до касаційної скарги видно, що виконавчий напис № 6028 від 27 липня 2010 року вперше був пред'явлений до виконання у 01 вересня 2010 року, що підтверджується копією постанови Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ від 03 вересня 2010 року про відкриття виконавчого провадження. В подальшому постановою Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ від 16 грудня 2010 року виконавче провадження зупинено, а постановою від 02 січня 2013 року провадження поновлено. 04 січня 2013 року виконавчий напис повернуто стягувачу з правом повторного пред'явлення на підставі пункту 6 частини першої статті 47 Закону № 606-ХІV.

Вдруге виконавчий напис № 6028 від 27 липня 2010 року пред'явлено у виконавчу службу 22 травня 2013 року.

Проте, вказаним обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору, суд апеляційної інстанції оцінки не надав та не дослідив їх.

Згідно із статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 2 статті 227 КАС України).

Враховуючи наведене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак