Справа № 755/18594/15-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва (далі - Відповідач, Управління) про:

- визнання протиправним дій Управління щодо не включення до первинного розрахунку розміри пенсії, призначеної ОСОБА_1 з 25.07.2011 року відповідно до Закону «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії) у розмірі 90% від сум заробітної плати, складових оплати праці, а саме - матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення;

- зобов'язання Відповідача на підставі довідки про складові заробітної плати та премії, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону «Про державну службу» від 22.07.2011 року № 25/1-4/1578, виданої Державною митною службою України, починаючи з 17.09.2015 року включити в розрахунок пенсії складові оплати праці, а саме, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань і допомогу на оздоровлення, як були нараховані та виплачені у 2009-2011 роках, та на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- зобов'язання Управління обчислювати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 у первинно встановленому розмірі 90% від сум заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2015 року позов задоволено частково: зобов`язано Відповідача на підставі довідки про складові заробітної плати та премії, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 22 липня 2011 року № 25/1-4/1577, виданої Державною митною службою України, починаючи із 17.09.2015 року включити в розрахунок пенсії ОСОБА_1 складові оплати праці, а саме матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань і допомогу на оздоровлення, які були нараховані та виплачені у 2009-2011 роках, та на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; визнано неправомірними дії Управління щодо відмови ОСОБА_1 включити в розрахунок її пенсії матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань і допомогу на оздоровлення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Крім того, Управлінням заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з тим, що протягом всього періоду органи Пенсійного фонду України були звільнені від сплати судового збору, а відтак в бюджеті ПФ України не передбачено коштів на сплату судового збору.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 187 КАС України.

При поданні апеляційної скарги Апелянтом не було дотримано вимог ч. ч. 3, 6 ст.187 КАС України, а саме не зазначено про бажання чи небажання особи взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 187 КАС України в апеляційній скарзі зазначається, чи бажає особа взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути справу за її відсутності.

Зі змісту апеляційної інстанції вбачається, що Апелянтом даної вимоги ч. 3 ст. 187 КАС України виконано не було.

Крім того, приписами ч. 6 ст. 187 КАС України визначено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Суд вважає за необхідне зазначити, що правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII (далі - Закон).

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір справляється з апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на те, що предметом позову є визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання останнього вчинити дії, позовні вимоги є вимогами немайнового характеру. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою до суду становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2015 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Дніпровського районного суду м. Києва становить 1 071,84 грн. (1218,00 *0,4 * 2 * 110%).

Однак, всупереч вимог КАС України, Апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору про сплату судового збору.

Оцінюючи клопотання Апелянта про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з тим, що органи Пенсійного фонду України є неприбутковими організаціями та були звільнені від сплати судового збору протягом всього періоду, а відтак кошти на сплату судового збору Управлінню на 2015 рік не виділялися, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З наведеного випливає, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов'язком суду, можливість реалізації якого пов'язується з майновим станом особи.

Тобто, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Крім того, відповідно пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, оскільки заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить доказів скрутного майнового стану особи та неможливості Відповідача забезпечити сплату судового збору у встановленому Законом розмірі, суд вважає за необхідне у його задоволенні відмовити.

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 08.09.2015 року у справі №21-5496а15.

Згідно ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 Кодексу, застосовуються правила статті 108 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи, що Апелянтом не вказано про бажання або небажання особи взяти участь у судовому розгляді справи, не додано до апеляційної скарги документ про сплату судового збору, а заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору визнано необґрунтованим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надання Управлінню строку для усунення визначених у вказаній ухвалі недоліків шляхом зазначення про бажання або небажання взяти участь у судовому засіданні та надання документу про сплату судового збору або обґрунтованого клопотання про зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати Апелянту строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали.

У разі неусунення недоліків у зазначений вище строк апеляційна скарга буде повернута Апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до ст.ст. 211, 212 КАС України.

Суддя А.Г. Степанюк