Справа № 813/5712/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 р. Справа № 876/14328/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

представника позивача Сапуги О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Блюм Україна» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Блюм Україна» до Львівської митниці, Управління Державної казначейської служби України в Пустомитівському районі Львівської області про скасування рішення, зобов'язання повернути кошти, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Блюм Україна» звернулось до суду з позовом до Львівської митниці, Управління Державної казначейської служби України в Пустомитівському районі Львівської області, яким з врахуванням уточнення позовних вимог просило визнати протиправними і скасувати рішення Львівської митниці від 28.05.2013 року № 209000003/2013/400046/2 про коригування митної вартості товарів і картку відмови від 28.05.2013 року у прийнятті вантажної митної декларації № 209160000/2013/008095 та зобов'язати Управління державної казначейської служби України у Пустомитівському районі Львівської області повернути на його рахунок надмірно сплачені до державного бюджету 4667,39 грн. ввізного мита та 10268,25 грн. податку на додану вартість.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що Львівська митниця визначила митну вартість зазначеного вище товару, ввезеного на митну територію України ТзОВ «Блюм Україна», із застосуванням резервного методу, на підставі та з дотриманням вимог наведених вище норм законодавства, а саме на підставі критерію гнучкого застосування всіх попередніх методів та визначила митну вартість на найнижчому рівні митної вартості імпортованих товарів, що містяться в ціновій базі даних Державної митної служби України за останні три місяці до дати прийняття оскаржуваного рішення.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати і прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення Львівської митниці про визначення митної вартості товару прийняте за резервним методом відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, а не за ціною контракту, як це обґрунтовано і за достатніх правових підстав зробило підприємство. Апелянт вважає, що митний орган неправомірно застосував резервний (шостий) метод, оскільки надані під час митного контролю документи містили усі необхідні числові значення для визначення митної вартості за ціною контракту (перший метод) щодо товарів, які імпортуються. В свою чергу доводи відповідача про недостатність наданих декларантом документів для застосування цього методу, на думку апелянта, є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 12.05.2011 року ТОВ «Блюм Україна» (покупець) уклало з «Юліус Блюм ГмбХ» (продавець) договір купівлі-продажу № 12/05/2011, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує меблеву фурнітуру (петельні, роликові та підйомні системи), монтажні допоміжні засоби, в тому числі комплектуючі інші механізми та обладнання, інструменти, свердлильні верстати, комплектуючі і запасні частини до них (лінійки, столи робочі, матриці, головки) (далі товар) згідно з додатками до договору, які складаються на кожну поставку і є його невід'ємною частиною. Поставка здійснюється на умовах СІР Пасіки-Зубрицькі, Україна, транспортні витрати по перевезенню товару несе продавець. Ціна на товар, який продається згідно даного договору попередньо узгоджується і вказується в додатку на поставку по кожній назві окремо. В ціну включається вартість тари, упаковки і маркування та доставка до складу покупця.

12.05.2011 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до даного договору, на підставі якої п. 3.2 договору викладено в наступній редакції: в ціну включається вартість страхування товару, транспортного збору, тари, упаковки і маркування та доставка до складу покупця.

22.05.2013 року сторони підписали додаток № 110 до цього договору, який містив перелік найменувань та опису товару, його кількості, ваги (нетто, брутто) та ціни, які продавець зобов'язаний доставити покупцю.

Товар згідно з цим договором ввозився на митну територію України відповідно до декларації митної вартості від 27.05.2013 року № 209160000/2013/008095, яку від імені ТОВ «Блюм Україна» декларант ТОВ «Преміум логістик» подав Львівській митниці.

На підтвердження заявленої митної вартості товару також було подано наступні документи: договір купівлі-продажу від 12.05.2011 року з додатками, уніфіковану митну квитанцію МД-1 від 27.05.2013 року, міжнародну транспортну накладну (CMR) від 21.05.2013 року № 4069 (позивач зазначив від 22.05.2013 року), перекладені на українську мову інвойси (рахунки-фактури) від 22.05.2013 року № № 978590, 978591, 978588, 978587, 978586, 978585, 978584, 978583, 978582, 978581, 978580, 978579, пакувальний лист від 22.05.2013 року, облікову картку суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності від 13.11.2012 року, книжку МДП від 23.05.2013 року, довідку від 05.04.2013 року про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, відбиток штампа державної санітарно-епідеміологічної служби від 22.05.2013 року «Ввезення, реалізацію (використання) дозволено», відбиток штампа державних інспекторів з карантину рослин від 22.05.2013 року «Ввезення в Україну дозволено», сертифікат про походження товару від 21.05.2013 року.

Відповідно до зазначеної вище вантажної митної декларації (ВМД) митна вартість товару вагою 15625,88 кг була розрахована декларантом на підставі перелічених вище товарно-супровідних документів і становить 55912,29 євро (4,63 доларів США/кг або 3,58 євро/кг за одиницю товару) або 578252,90 грн. за курсом Національного банку України станом на 27.05.2013 року.

Як встановив суд з пояснень сторін у справі, під час здійснення контролю митної вартості зазначеного товару спрацював профіль ризику за напрямком перевірки митної вартості товарів, оскільки задекларована позивачем митна вартість товару виявилась нижчою порівняно з аналогічними товарами, а саме з тим ж кодом згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), які було ввезено на митну територію України впродовж останніх трьох місяців і відомості про розмитнення яких містяться в базі даних ЄАІС Державної митної служби України.

Розглянувши надані декларантом документи, Львівською митницею були виявлені розбіжності, допущені при їх оформленні, а саме: надана підприємством копія експортної митної декларації країни відправлення (CMR) датована 21.05.2013 року, а всі перелічені в ній комерційні інвойси датовані 22.05.2013 року, в зв'язку з чим було прийнято рішення про скерування запиту до Відділу митних платежів Львівської митниці для вирішення складного випадку визначення митної вартості.

В зв'язку з наведеними обставинами ТзОВ «Блюм Україна» було виставлено вимогу про необхідність подання додаткових документів, за наявності яких митна вартість може бути визнана митним органом, а саме: установчі документи (статут); інформацію щодо наявності або відсутності факту сплати платежів за використання торгівельної марки; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, про що було зазначено на звороті ВМД від 27.05.2013 року № 209160000/2013/008095.

На виконання даної вимоги митного органу позивач надав наступні документи: прайс-лист від виробника; калькуляцію ціни на метал (сировину) країн Європейського Союзу; біржові ціни на метал; динаміку біржових цін на сталь; статут підприємства; довідку про засвідчення відсутності будь-якої сплати виробнику меблевої фурнітури при її продажу за використання торгівельної марки.

Вивчивши всі надані ТзОВ «Блюм Україна» документи, компетентні посадові особи Львівської митниці дійшли висновків, що: наданий прайс-лист від 07.05.2013 року не містить інформації щодо валюти розрахунку та умов поставки, також відсутня інформація щодо можливих додаткових умов (знижка за передоплату, знижка за певний розмір партії товару тощо), що свідчить про адресну спрямованість зазначеного прайс-листа; надана декларантом калькуляція собівартості ввезеної продукції містить відомості про собівартість товару, що є вищою, ніж його ціна у прайс-листі та комерційному інвойсі, в калькуляції собівартості повинна бути виведена відпускна ціна товару, що не може бути меншою за вартість цього товару на умовах CIP Львів, оскільки в протилежному випадку це свідчить про адресну спрямованість таких розрахунків, а також калькуляція не містить назви та кількості сировини, що використана при виробництві; надана декларантом інформація щодо вартості сировини частково може бути прийнято до уваги, але у довіднику наведені ціни тільки на базову продукцію (прутки, арматура листовий прокат тощо), тоді як металеві вироби позивача зроблені з металу, що має оцинковку та інші види обробки, отже, позивач надав не повну інформацію про вартість сировини.

Також відповідач на підставі бази даних ЄАІС Державної митної служби України встановив, що заявлена позивачем митна вартість товару за діапазоном пошуку з 28.04.2013 року до 28.05.2013 року є найнижчою порівняно з іншими товарами, які співпадають по опису та коду згідно з УКТЗЕД, при цьому, товар з таким же кодом УКТЗЕД ввозило саме ТзОВ «Блюм Україна» відповідно до ВМД від 17.05.2013 року № 209160000/13/7528.

Оскільки долучені позивачем додаткові документи, на думку митного органу, не містили достатніх відомостей для підтвердження числового значення заявленої у ВМД від 27.05.2013 року № 209160000/2013/008095 ціни товару, відповідач вирішив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, в зв'язку з невиконанням декларантом вимог ч. 18 ст. 58 Митного кодексу України.

Тому згідно з ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України з декларантом ТзОВ «Блюм Україна» було проведено консультацію з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості, про що зроблено відповідну відмітку на звороті ВМД, під час якої було роз'яснено підстави для коригування митної вартості та проведено обмін наявною інформацією для обґрунтованого обрання методу визначення митної вартості та незастосування наступних методів.

Також в процесі консультації було досягнуто згоди з приводу того, що метод визначення митної вартості 2 відповідно ст. 59 цього Кодексу (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) та метод 3 відповідно до ст. 60 Кодексу (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) в даному випадку застосувати неможливо через відсутність у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари.

Крім того, в ході консультації та судового розгляду справи, застосування методу 4 згідно з ст. 62 Митного кодексу України (на основі віднімання вартості) та методу 5 згідно з ст. 63 Митного кодексу України (на основі додавання вартості (обчислена вартість), є неможливим, в зв'язку з відсутністю для цього в митного органу та декларанта вартісної основи для розрахунку митної вартості.

За таких обставин Львівська митниця відповідно до ст. 64 Митного кодексу України визначила митну вартість на імпортований товар з використанням шостого методу (резервного), який передбачає, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

В результаті визначення митної вартості за допомогою резервного методу Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 28.05.2013 року № 209000003/2013/400046/2, яким митну вартість товару, ввезеного ТзОВ «Блюм Україна» згідно з ВМД від 27.05.2013 року № 209160000/2013/008095, визначила в розмірі 60425,27 євро (3,8670 євро/кг).

Також 28.05.2013 року Львівська митниця винесла картку відмови у прийнятті зазначеної ВМД.

28.05.2013 року ТзОВ «Блюм Україна» подало Львівській митниці нову ВМД від 28.05.2013 року № 209160000/13/8137 на той самий товар, у якій вказало скориговану митним органом митну вартість товару в сумі 624926,78 грн. або 60425,26 євро, а також доплатило в бюджет обов'язкові платежі виходячи з митної вартості товару, яку визначив митний орган, а саме 4667,39 грн. ввізного мита та 10268,25 грн. податку на додану вартість, з метою випуску товару в вільний обіг.

Колегія суддів вважає правильним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних рішень Львівської митниці з таких підстав.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положеннями ст. 54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ст. 55 цього Кодексу у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Як встановив суд, під час митного оформлення імпортованого позивачем товару митний орган вчинив дії згідно з положеннями ст. ст. 361, 362 Митного кодексу України щодо аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, а саме перевірив наявність розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів, вивчив характеристику товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; порівняли рівень заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено і відомості про які містяться у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі ЄАІС Державної митної служби України.

Також було встановлено, що у документах, наданих ТзОВ «Блюм Україна» для підтвердження заявленої ним митної вартості були наявні суттєві розбіжності, зокрема, додаток № 110 до договору від 12.05.2011 року, у якому сторони узгодили асортимент, кількість, вагу, ціну та загальну вартість товару, був складений 22.05.2013 року, і цього ж дня були виписані інвойси № № 978590, 978591, 978588, 978587, 978586, 978585, 978584, 978583, 978582, №978581, 978580, 978579, які містять відповідні відомості, проте експортна декларація датована 21.05.2013 року і в ній вказані зазначені інвойси.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач довів та належним чином обґрунтував наявність об'єктивних підстав ставити під сумнів відомості, зазначені у поданих ТзОВ «Блюм Україна» документах, у зв'язку з чим позивача було зобов'язано надати додаткові документи для належного контролю визначення митної вартості імпортованого ним товару.

Крім того, як встановив суд першої інстанції, мали місце розбіжності в документах, які позивач подав Львівській митниці разом з ВМД від 27.05.2013 року, та документах, наданих ним додатково на вимогу митного органу, а саме у прайс-листі та калькуляції собівартості продукції.

Зокрема, прайс-лист, дійсний з 07.05.2012 року, який був наданий митному органу під час митного контролю та митного оформлення, складався з чотирьох граф: артикул (буквено-цифрове позначення, яке присвоєно кожному найменуванню товару), ідентифікаційний номер (комбінація цифр, яку має кожна одиниця товару), ціна за 100 шт. та відпускна ціна (без вказівки на валюту розрахунку, умов поставки).

Водночас, як правильно зазначив суд першої інстанції, цей прайс-лист не містив відомостей про грошову одиницю для розрахунку, а також інформації про складові елементи ціни, тобто умови і фактори, які вплинули на її формування, що дає підстави вважати, що даний прайс-лист адресувався не лише ТзОВ «Блюм Україна», а й іншим покупцям.

А суду позивач надав інший прайс-лист - з іншим найменуванням, складений англійською мовою і в ньому визначено валюту розрахунку - євро, однак з його змісту також неможливо достовірно встановити пропозицію виробника товару і умов, які впливають на формування його ціни.

Також, як встановив суд першої інстанції, калькуляції собівартості продукції, надані підприємством митному органу і суду, є різними, а саме перша калькуляція складена станом на 07.05.2013 року і не передбачає валюти розрахунку, а друга складена станом на 01.05.2013 року і собівартість продукції обчислена в євро.

Таким чином, оскільки відповідні посадові особи Львівської митниці перевіряли документи, надані ТзОВ «Блюм Україна» під час митного оформлення ввезеного ним товару, і оцінювали саме їх документи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не визнав належними доказами і не врахував при вирішення справи зазначені вище документи, надані позивачем під час судового розгляду, які відрізняють і містять інші відомості порівняно з тими, що були надані митному органу.

Крім того, як встановив суд першої інстанції, відповідно до калькуляції собівартості продукції, яку надав позивач на вимогу митного органу, собівартість продукції є вищою, а ніж її ціна в прайс-листі та відпускна ціна у комерційному інвойсі, при тому, що згідно з умовами договору від 12.05.2011 року та додаткової угоди до нього від 22.05.2013 року, ціна товару в інвойсі включає ще й вартість тари, упаковки і маркування, а також витрати на транспортування і страхування товару.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що документи, надані ТзОВ «Блюм Україна» Львівській митниці, були суперечливими і не містили достатньо відомостей для підтвердження митної вартості товару, задекларованої у зазначеній вище ВМД від 27.05.2013 року, оскільки, як правильно вказав суд, митна вартість товару, в яку включено витрати на транспортування товару в м. Львів, його пакування, страхування тощо, не може бути нижчою чи рівною його собівартості, в зв'язку з чим у Львівської митниці були передбачені законом підстави для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару.

Положеннями ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 59 цього Кодексу, яка визначає підстави і порядок застосування другого методу визначення митної вартості товару, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Відповідно до ст. 60 цього Кодексу, яка визначає підстави і порядок застосування третього методу визначення митної вартості товару, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Відповідно до ст. 62 цього Кодексу, яка визначає підстави і порядок застосування четвертого методу визначення митної вартості товару, у разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов'язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, визначених Митним кодексом України компонентів. У разі якщо ні оцінювані, ні ідентичні чи подібні (аналогічні) товари не продаються в Україні одночасно або в час, максимально наближений до дати ввезення оцінюваних товарів в Україну, митна вартість таких товарів визначається на основі ціни одиниці товару, за якою відповідно оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) з оцінюваними товари продаються в Україні в кількості, достатній для встановлення ціни за одиницю такого товару, у такому ж стані, в якому вони були ввезені, на найбільш ранню дату після ввезення товарів, які оцінюються, але до сплину 90-денного строку. У разі відсутності випадків продажу оцінюваних, ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів у такому ж стані, в якому вони перебували на день ввезення в Україну, на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи митна вартість таких товарів визначається на основі ціни одиниці товару, за якою зазначені товари продаються в Україні після подальшої обробки (переробки) найбільшою партією особам, не пов'язаним з особами, у яких вони купують такі товари. При цьому робляться відповідні поправки на вартість, додану такою обробкою (переробкою), та вирахування, передбачені пунктами 1-3 частини другої цієї статті. Вирахування вартості, доданої подальшою обробкою (переробкою), повинні ґрунтуватися на даних, які є об'єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості такої роботи. За основу для обчислень беруться прийняті промислові формули, рецепти, методи будівництва та інша галузева практика.

Відповідно до ст. 63 Митного кодексу України, яка визначає підстави і порядок застосування п'ятого методу визначення митної вартості товару, для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум: 1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються; 2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; 3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

Враховуючи положення наведених вище норм в контексті обов'язку митного органу довести можливість послідовного застосування кожного з наведених методів, колегія суддів зазначає наступне.

В зв'язку з відсутністю на момент перевірки заявленої позивачем митної вартості товару у Львівської митниці і ТзОВ «Блюм Україна» інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, відповідач не мав можливості і підстав застосувати другий і третій методи визначення митної вартості, а саме за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Також оскільки на момент перевірки заявленої позивачем митної вартості товару не було документального підтвердження ціни одиниці товарів, що були продані на території України, в митного органу не було можливості і підстав застосувати четвертий метод визначення митної вартості товару.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим твердження відповідача про те, що у нього не було підстав для застосування п'ятого методу визначення митної вартості товару, оскільки митний орган не має повноважень вимагати у нерезидента надавати для вивчення або дозволяти доступ до будь-якого рахунку чи інших записів для цілей визначення обчисленої вартості товару, імпортованого на митну територію України, а інформація, подана виробником товарів для цілей визначення митної вартості, може бути перевірена в країні виробника товарів уповноваженими органами України за згодою виробника і за умови повідомлення заздалегідь уряду країни-виробника товарів та за відсутності заперечень проти такої перевірки.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Львівська митниця належним чином довела неможливість застосувати послідовно перші п'ять методів визначення митної вартості.

За таких обставин колегія судді також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що митний орган правомірно на підставі ст. 64 Митного Кодексу України визначив митну вартість на імпортований позивачем товар з використанням резервного (шостого) методу, який передбачає, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; мінімальної митної вартості; довільної чи фіктивної вартості. Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням зазначеного методу має відповідати принципам та положенням статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі ГАТТ «Оцінка товару для митних цілей» та Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

Відповідно до п. 2(a) ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до п. 2(b) ст. VII під дійсною вартістю повинна розумітись ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції. Якщо дійсна вартість може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Відповідно до додатка 1 до ст. VII формування пунктів (a) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на подібний (аналогічний) товар.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що Львівська митниця визначила митну вартість зазначеного вище товару, ввезеного на митну територію України ТзОВ «Блюм Україна», із застосуванням резервного методу, на підставі та з дотриманням вимог наведених вище норм законодавства, а саме на підставі критерію гнучкого застосування всіх попередніх методів та визначила митну вартість на найнижчому рівні митної вартості імпортованих товарів, що містяться в ціновій базі даних Державної митної служби України за останні три місяці до дати прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведені вище обставини та положення нормативно-правових актів, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправними і скасування рішення Львівської митниці від 28.05.2013 року № 209000003/2013/400046/2 про коригування митної вартості товарів і картку відмови від 28.05.2013 року у прийнятті вантажної митної декларації № 209160000/2013/008095.

Також колегія суддів зазначає, що оскільки суд визнав правомірними зазначені вище рішення Львівської митниці, відсутні підстави для задоволення вимоги ТзОВ «Блюм Україна» про зобов'язання Управління державної казначейської служби України у Пустомитівському районі Львівської області повернути на його рахунок надмірно сплачені до державного бюджету 4667,39 грн. ввізного мита та 10268,25 грн. податку на додану вартість.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Блюм Україна» залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року у справі № 813/5712/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Блюм Україна» до Львівської митниці, Управління Державної казначейської служби України в Пустомитівському районі Львівської області про скасування рішення, зобов'язання повернути кошти - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар

Ухвала складена в повному обсязі 08.02.2016 року