Справа № 802/3689/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 січня 2016 р. Справа № 802/3689/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді: Альчука Максима Петровича

суддів: Заброцької Людмили Олександрівни

Поліщук Ірини Миколаївни

за участю секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.

позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Державної фіскальної служби України, Луганської митниці ДФС України

про: стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 в якій позивач просить суд визнати нечинним рішення Державної митної служби України про припинення перебування його на державній службі на посаді заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці, поновити на посаді заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці або іншу рівнозначну посаду, стягнути з Луганської митниці на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.02.2012 року він працював на посаді заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці. Відносно нього 28.02.2012 року порушено кримінальну справу за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України та в цей же день затримано слідчим прокуратури Луганської області. 18.09.2013 року Жовтневим районним судом м. Луганськ його було звільнено з-під варти. Зі слів знайомих співробітників Луганської митниці позивачу стало відомо про його звільнення з роботи, проте жодних документів в передбачений законом спосіб та строк від відповідача він не отримував.

Також зазначає про те, що під час звільнення його з посади Державною митною службою не було взято до уваги, що сам факт порушення кримінальної справи за обвинуваченням не є підставою для припинення перебування на державній службі, оскільки відсутній вирок суду, яким би була встановлена вина позивача у вчиненні злочину та порушення Присяги державного службовця, а також, відповідно до Дисциплінарного статуту митної служби України застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з митного органу передує обов'язкове службове розслідування, якого проведено не було. У зв'язку з чим, позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним, винесеним без законних підстав.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Додатково зазначили про те, що на відміну від попередніх позовних вимог, які були предметом розгляду в адміністративній справі № 802/248/15-а, в межах даної адміністративної справи підставою для визнання рішення нечинним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є несвоєчасне повернення йому трудової книжки Луганською митницею.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. В обґрунтування своєї позиції вказали про порушення позивачем строків звернення до суду про оскарження наказу Держмитслужби України від 29.02.2012 року № 422-к про його звільнення за порушення Присяги державного службовця, про що наявне рішення суду. Також зазначили, що порушення кримінальної справи стосовно позивача за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який віднесено до категорії тяжких злочинів у сфері службової та професійної діяльності, застосування найбільш суворого запобіжного заходу, є важливими чинниками для визначення моральних якостей державного службовця, на якого покладено обов'язок не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця та вже вказує на те, що його дії та вчинки шкодять інтересам служби та негативно впливають на репутацію державного службовця. Також це є фактом порушення присяги державного службовця, що тягне за собою припинення державної служби. У зв'язку з цим вважають, що про порушення присяги становить самостійну підставу для звільнення в порядку Закону України "Про державну службу" та є наслідком не застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення згідно Дисциплінарного статуту митної служби. Крім того, представники відповідачів вказали про те, що несвоєчасне повернення трудової книжки ОСОБА_2 відбулось виключно через обставини, які не залежали від Луганської митниці, а саме проведення антитерористичної операції на території Луганської області і м. Луганськ. Крім того, відповідачі наголосили на тому, що із відповідачем проведено усі розрахунки, що підтверджується розрахунковим листом.

Судом встановлено, що наказом Державної митної служби України № 422-к від 29.02.2012 року "Про припинення перебування на державній службі", за порушення Присяги державних службовців, відповідно до вимог ст. 17, п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" припинено 29.02.2012 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці (а.с. 88).

Підставою для видання дано наказу стало подання Луганської митниці, яке було винесено у зв'язку з порушенням 28.02.2012 року відносно ОСОБА_2 кримінальної справи за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Таким чином, припинення перебування позивача на державній службі відбулось за наказом голови Державної митної служби України, виданим наступного дня після порушення відносно нього кримінальної справи та затримання.

Позивач вважає наказ незаконним, оскільки на його підставі його фактично незаконно звільнено із займаної посади без наявності для цього встановлених законом підстав, про що він дізнався тільки після одержання трудової книжки 12.09.2015 року.

Разом з тим, судом встановлено, що Вінницьким окружним адміністративним судом вирішено адміністративну справу № 802/248/15-а за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Луганської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним та скасування наказу ДМС України № 422-к від 29.02.2012 року, поновлення на посаді заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 01.04.2015 року в адміністративній справі № 802/248/15-а вказану позовну заяву залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 року рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

У даній справі ОСОБА_2 повторно 21.09.2015 року звернувся із позовом до Державної фіскальної служби України та Луганської митниці ДФС України про визнання нечинним рішення відповідача про припинення його перебування на державній службі, поновлення на посаді заступника начальника служби боротьби з контрабандою та порушення митних правил - начальника відділу митної варти Луганської митниці та зобов'язання Луганської митниці ДФС виплатити на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 24.09.2015 року судом відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 109 КАС України, зокрема, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили ухвала суду про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Позивач не погодився із таким рішенням суду, оскарживши його до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду 26.11.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена, а ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року скасована, справа направлена до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачем заявлено позовну вимогу про зобов'язання Луганської митниці ДФС України виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, яка, у свою чергу, включає в себе вимогу щодо виплати середнього заробітку у зв'язку із затримкою видачі працівникові трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу, яка не обмежується строком щодо звернення до суду. Вінницький апеляційний адміністративний суд зазначив, що в адміністративній справі № 802/248/15 ОСОБА_2 з-поміж іншого вимагав стягнення з Луганської митниці на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, що предметно є вужчою вимогою, ніж та, яка заявлена в адміністративній справі № 802/3689/15. Саме за таких умов суд апеляційної інстанції зауважив, що висновки суду першої інстанції в частині існування рішення, яке набрало законної сили у спорі між тими самими сторонам, про той самий предмет і з тих самих підстав, а також і про порушення строку звернення позивачем до суду, є передчасними.

Враховуючи дане рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.12.2015 відкрито провадження у справі № 802/3689/15-а.

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, ухвалою суду від 27.01.2016 року провадження у справі в частині визнання рішення нечинним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати закрито.

Одночасно, визначаючись щодо позовної вимоги, про передчасність вирішення якої зазначив Вінницький апеляційний адміністративний суд, а саме вимоги про зобов'язання Луганської митниці ДФС України виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, яка у свою чергу, включає в себе вимогу щодо виплати середнього заробітку у зв'язку із затримкою видачі працівникові трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 отримав трудову книжку 12.09.2015 року із супровідним листом Луганської митниці ДФС № 2559/10/12-70-04 від 10.09.2015 року.

Суд бере до уваги пояснення представників відповідачів про те, що на території Луганської та Донецької областей проводиться антитерористична операція згідно з Указом в.о. Президента України Турчинова О.В. № 405/2014 від 14.04.2014 року "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", а частина Луганської області знаходиться на тимчасово неконтрольованій території, в тому числі і частина території зони діяльності Луганської митниці.

Внаслідок цього адміністративна будівля Луганської митниці по вул. Оборонній, 34-а в м. Луганську, службові приміщення, матеріально-технічні цінності, майно та документація Луганської митниці захоплені чи зруйновані (знищені) незаконними збройними формуваннями. 24.02.2015 року за даним фактом СВ Старобільського РВ ГУ МВС України в Луганській області розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000235 за ознаками злочину, передбаченого ст. 341 КК України.

Таким чином, своєчасне ненадання позивачу трудової книжки було обумовлене фактичною неможливістю отримати відповідний документ з тимчасово неконтрольованої території Луганської області.

При прийнятті рішення суд бере до уваги те, що Луганською митницею ДФС вживались заходи, спрямовані на отримання документів, які перебувають на тимчасово неконтрольованій території в м. Луганськ.

Суд зауважує, що в межах адміністративної справи № 802/248/15-а обставини, які не залежали від Луганської митниці ДФС, зокрема проведення антитерористичної операції на території Луганської області, у тому числі і в м. Луганськ, були визнані поважними причинами, які унеможливили надати копію наказу від 29.02.2012 № 422-к «Про припинення перебування на державній службі» із доказами ознайомлення його із ОСОБА_2 І відповідно ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду вказане рішення залишено без змін.

Тобто, на думку суду, в межах даної адміністративної справи аналогічна обставина - проведення антитерористичної операції на території Луганської області та м. Луганськ, свідчить про відсутність умислу Луганської митниці ДФС щодо несвоєчасної видачі трудової книжки працівнику, який звільнився. Крім того, суд звертає увагу на те, що на час звільнення позивача з посади публічної служби останній знаходився під вартою, що також свідчить про неможливість вручення йому документів про звільнення та трудової книжки.

Крім того, суд враховує і той факт, що на виконання вимог статті 47 КЗпП України, згідно розрахункового листа зі ОСОБА_2 проведено усі розрахунки, передбачені законом.

Вказаний факт не заперечувався позивачем у судовому засіданні.

Разом з тим, при прийнятті рішення суд бере до уваги і положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, відповідно до п. 6.2. якої трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільнення, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років.

Тобто, законодавством передбачений порядок зберігання трудових книжок працівників, які звільнились, однак вчасно не отримали трудові книжки.

Фактично вказаний порядок не був порушений відповідачем.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для зобов'язання Луганської митниці ДФС України виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі останньому трудової книжки.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 належить відмовити повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати. Оскільки відповідачем не представлено суду документального підтвердження судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, питання про стягнення таких витрат з позивача судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Альчук Максим Петрович

судді Заброцька Людмила Олександрівна

Поліщук Ірина Миколаївна