Справа № 825/3696/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/6004/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2013

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014

у справі № 825/3696/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліінвест»

до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області

про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2013, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення - без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Поліінвест» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних періодів за 01.12.2012 по 31.03.2013, за результатами якої складено акт від 03.06.2013 № 111/22/15/326112812, у висновках якого зафіксовано порушення позивачем вимог п. 4 Наказу МФУ від 01.11.2011 року № 1379 «Порядок заповнення податкової накладної», п. 4.1, пп. 4.6.1, пп. 4.6.2, пп. 4.6.4, пп. 4.6.5, пп. 4.6.6, пп. 4.6.8 п. 4 Розділу V Наказу МФУ України «Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», п. 198.6 ст. 198, ст. 201, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4, ст. 200 Податкового кодексу України, в деклараціях з ПДВ за грудень 2012 року, січень - березень 2013 року.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем 17.06.2013 були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість в сумі 1152549,00 грн.;

- № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість в сумі 297021,25 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 458528,75 грн.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про задоволення позову, враховуючи наступне.

В ході проведеної перевірки було встановлено, що у грудні 2012 року ТОВ «Поліінвест» було сформовано податковий кредит за рахунок придбання кабельно-провідникової продукції у контрагента ТОВ «ТФ Кабель» на загальну суму 7026210,00 грн., в тому числі ПДВ - 1171035,00 грн.

На підтвердження здійснення господарських відносин з ТОВ «ТФ Кабель» позивачем були надані договори № 62.3/ТФ від 30.11.2012, № 62.4/ТФ від 30.11.2012, № 62.5 від 30.11.2012.

До договорів було складено специфікації № 1 від 03.12.2012, № 2 від 10.12.2012, № 1 від 04.12.2012, № 2 від 12.12.2012, № 1 від 04.12.2012, № 2 від 14.12.2012.

Поставка товару підтверджується видатковими накладними № РТ-0004290 від 27.12.2012, № РТ-004291 від 27.12.2012, № РТ-0004315 від 29.12.2012, № РТ-0004316 від 29.12.2012, № РТ-0004309 від 28.12.2012, № 0004308 від 28.12.2012.

Транспортування товару здійснювалось транспортом покупця згідно товарно-транспортних накладних № 4290 від 27.12.2012, № 4291 від 27.12.2012, № 4291 від 27.12.2012, № 4309 від 28.12.2012, № 4309 від 28.12.2012, № 4308 від 28.12.2012, № 4316 від 29.12.2012, № 4316 від 29.12.2012, № 4315 від 29.12.2012.

Продавцем - ТОВ «ТФ Кабель» на суму податкових зобов'язань були виписані податкові накладні № 247 від 27.12.2012, № 248 від 27.12.2012, № 271 від 29.12.2012, № 272 від 29.12.2012, № 255 від 28.12.2012, № 249 від 28.12.2012. Зазначені податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 03.01.2013, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру податкових накладних №1 на запит від 21.01.2013.

В податкових накладних, виданих ТОВ «ТФ Кабель» в графі «Місцезнаходження (податкова адреса) продавця» зазначено: «Оболонська набережна, 7, корп.. 2, літ. А, м. Київ, 04210», а в графі «Місцезнаходження (податкова адреса) покупця» вказано: «Гомельське шосе, б. 10 с. Рівнопілля, Чернігівська обл., 14000».

Відповідно до п. 4 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 N 1379, місцезнаходження (податкова адреса) продавця та місцезнаходження (податкова адреса) покупця вказуються з урахуванням вимог статті 45 глави I розділу II Кодексу та статей 29 і 93 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Отже, як було вірно встановлено судами попередніх інстанцій, в податкових накладних, наданих позивачем на перевірку, правомірно на підставі правових норм зазначено податкову адресу продавця товару, що відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а вимога податкового органу зазначати в податкових накладних адресу продавця, що не відповідає реєстраційним даним є протиправною.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності із п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Крім того, судами встановлено, що на момент укладення договорів купівлі-продажу, товар знаходився у ТОВ «Поліінвест» на відповідальному зберіганні, що підтверджуються актами зняття з відповідального зберігання.

Тобто, переміщення товару, придбаного у ТОВ «ТФ Кабель» здійснювалось зі складу, де зазначений товар зберігався, до складу позивача, де зберігається його власна продукція. Переміщення товару здійснювалось автонавантажувачами ТОВ «Поліінвест». В зв'язку з тим, що автонавантажувачі не відносяться до автомобільного транспорту, оформлення ТТН при внутрішньоскладському переміщенні товару не є обов'язковим. Факт поставки товарно-матеріальних цінностей позивачем підтверджено належним чином оформленими договорами, видатковими накладними.

Наявність товару, придбаного у ТОВ «ТФ Кабель», на складі позивача підтверджується актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей на складі оптовому ТОВ «Поліінвест» від 24.05.2013. Інвентаризація проводилась на вимогу Чернігівської ОДПІ, відповідно до листа №2699/10/15-217 від 23.05.2013, за участі представників Чернігівської МДПІ, а саме: головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового контролю - Ничипоренко Ю.В. та завідувача сектору адміністрування ПДВ, акцизного податку та контролю за правомірністю бюджетного відшкодування ПДВ відділу оподаткування юридичних осіб - Довгопола С.Ю.

Таким чином, в присутності представників податкового органу було встановлено фактичну наявність отриманого від ТОВ «ТФ Кабель» товару на складі позивача, що свідчить про його переміщення зі складу зберігання до складу з власною продукцією.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що податковий кредит позивачем сформовано на підставі належно оформлених податкових накладних, виписаних контрагентом позивача, та отриманими в ході виконання господарських операцій, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області - відхилити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль