Справа № 22-ц-7720/11
Суддя: Карімова Л. В.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-7720/11 Головуючий суддя І інстанції Коптєв
Провадження № Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: Інші справи позовного провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В. суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б., розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області на постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду (УПФ) України в Барвінківському районі Харківської області про визнання протиправною відмови в перерахунку щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИЛА:

26 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФ України в Барвінківському районі Харківської області про визнання протиправною відмови в перерахунку щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.. 52 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 р. № 796-Х11. виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, та виплатити різницю за період з 01.01.2000 р. до 01.11.2009 р.

Посилався на те, що вказану компенсацію він отримує в розмірі, який менше, ніж передбачено вказаним Законом.

УПФ України в Барвінківському районі Харківської області проти позову заперечувало, посилаючись на те, що зазначену компенсацію позивач отримував відповідно до вимог чинного законодавства України.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2010 року позовні вимоги задоволено частково: визнані неправомірними дії УПФ України в Барвінківському районі Харківської області шодо відмови в перерахунку щомісячної компенсації у разі втрати годувальника відповідно до ст.. 52 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком. Зобовязано УПФ України в Барвінківському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячної компенсації у разі втрати годувальника відповідно до ст.. 52 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.06.2006 р. до 01.11.2009 р. із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком.

В апеляційній скарзі УПФ України в Барвінківському районі Харківської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову районного суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Апеляційну скаргу просить розглянути без участі свого представника.

ОСОБА_1 постанову суду не оскаржив, заперечення на апеляційну скаргу не надав.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до розділу ХП «Прикінцеві положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від

2рудня 201 ') року № 2 /48 -У 1, який набрав чинності з 30 грудня 2010 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 197 Кодексу Адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, за правилами цього Кодексу.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_2- батько позивача ОСОБА_1 - був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом 3-ї групи, віднесеної до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

12 жовтня 1992 року ОСОБА_2 помер, у звязку з чим на позивача була призначена щомісячна компенсація у разі втрати годувальника, яку отримувала ОСОБА_3 ( мати позивача) з 01.06.2000 р. до 16.02.2003 р. та з 01.01.2006 р. до 01.11.2009 р.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен провести нарахування та виплату щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.. 52 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, а не постановами Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. „ Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та за № 530 від 28.05.2008 року „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст.. 52 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щомісячна компенсація у разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 50% мінімальної пенсії, передбаченої законодавством України. Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі і стажисти мають право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника на строк навчання у навчальних закладах, але не більш як до досягнення ними 23-річного віку.

За змістом ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час встановлення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший, немає.

Оскільки щомісячна компенсація у разі втрати годувальника має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд дійшов обґрунтованого висновку, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок такої компенсації позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком.

З огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, суд правомірно застосував вказаний Закон, а не вищевказані постанови Кабінету Міністрів України, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Між тим вирішивши справу правильно по суті, суд першої інстанції помилково : адовольни в позов за іеріод біль не ніж за с дин рік.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не оспорює, що позивач дізнався про відмову УГІФ України в Барвінківському районі Харківської області у здійсненні йому перерахунку 25.05.2009 року із відповіді УПФ.

Згідно штампу на позовній заяві ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом тільки 26.11.2009 року.

Згідно ч.І ст. 100 КАС адміністративний позов , поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З огляду на це, судова колегія дійшла висновку, що постанова підлягає зміні, а позов задоволенню лише за період з 27 листопада 2008 року до 01 листопада 2009 року. В іншій частині адміністративний позов залишається без розгляду.

В частині відмови в задоволенні позову, постанова в апеляційному порядку не переглядалась.

Керуючись ст. 99,100, 195, 195-1, 196, п.іч.1 ст. 197, п.2 ч. 1 ст. 198, п.іч. 1 ст.201, ч.2 сг.205, 207 КАС України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу УПФ України в Барвінківському районі Харківської області задовольнити частково.

Постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2010 року змінити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області про визнання протиправною відмови в перерахунку щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.06.2000 р. до 16.02.2003 р. та з 01 січня 2006 р. до 26 листопада 2008 року - залишити без розгляду.

В частині задоволення позову за період з 27 листопада 2008 року до 01 листопада 2009 року. - постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді