Справа № 826/13540/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 лютого 2016 року № 826/13540/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кротюка О.В., суддів Літвінової А.В. Мазур А.С. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Груп"
до третя особа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Державна фіскальна служба України

провизнання протиправним та скасування наказу
Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Груп» (далі - позивач) з позовною заявою до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач) та просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25.05.2015 №533 в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Груп»;

2. Судові витрати відшкодувати позивачу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Державну фіскальну службу України (далі - третя особа).

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що в діях товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Груп» відсутні порушення Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та/або пов'язаних з цим інших законів. За таких обставин, на думку позивача, у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України були відсутні підстави для застосування індивідуальної санкції до останнього, а відтак оскаржуваний наказ в частині, що стосується позивача підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Третя особа подала пояснення по суті заявлених позовних вимог, згідно яких просила відмовити у задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні 03.02.2016 судом на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем, відповідачем та третьою особою документи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25.05.2015 №433 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» (далі - оскаржуване рішення та/або наказ) застосовано, зокрема, до товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Груп» спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Позивач стверджує, про відсутність підстав для застосування спеціальних санкцій, а відтак оскаржуваний наказ, що стосується останнього підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною ч. 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою запровадження правового регулювання всіх видів зовнішньоекономічної діяльності в Україні, включаючи зовнішню торгівлю, економічне, науково-технічне співробітництво, спеціалізацію та кооперацію в галузі виробництва, науки і техніки, економічні зв'язки в галузі будівництва, транспорту, експедиторських, страхових, розрахункових, кредитних та інших банківських операцій, надання різноманітних послуг 16.04.1991 прийнято Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність N 959-XII (далі - Закон № 959-XII).

Відповідно до ст. 35 вказаного закону суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності несуть відповідальність у видах та формах, передбачених статтями 33 і 37 цього Закону, іншими законами України та/або зовнішньоекономічними договорами (контрактами).

Так, ст. 37 Закону № 959-XII встановлено, що за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

При цьому, санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459 Про питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі затверджено Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі - Положення №459).

Згідно п. 1 зазначеного вище положення Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінекономрозвитку є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема, формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Основним завданням Мінекономрозвитку є забезпечення формування та реалізація державної політики економічного і соціального розвитку (п.п.1 п. 2 Положення №459).

При цьому, Мінекономрозвитку відповідно до покладених на нього завдань застосовує до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальні санкції, передбачені Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (п.п. 175 п. 4 Положення №459).

Аналіз вищевикладеного в сукупності дає суду підстави стверджувати, що відповідачу в рамках Закону № 959-XII та Положення №459 надано повноваження щодо застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності спеціальних санкції. В той же час, застосування зазначених санкцій здійснюється, серед іншого, на підставі подання органів доходів і зборів.

В контексті вищевикладеного, суд зазначає, що оскаржуваний наказ прийнято Міністерством економічного розвитку України в межах повноважень наданих йому законом.

Оцінюючи обставини та підстави, які слугували для прийняття відповідачем оскаржуваного наказу суд зазначить наступне.

Наказом Міністерства економіки України №52 від 17.04.2000, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.05.2000 за N 260/4481 затверджено Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Положення №52).

Відповідно до п.1.1 Положення №52 спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування або тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду.

Санкції застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та пов'язані з ним закони України, зокрема в разі порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки (п. 1.2 Положення №52).

Як було встановлено судом вище застосування спеціальних санкцій здійснюється на підставі подання органів доходів і зборів.

Опрацювання подань, в силу приписів п. 4.1 Положення №52, щодо застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) санкцій до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності від органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг, Національного банку України покладено на відділ контролю у сфері зовнішньоекономічної діяльності департаменту регулювання зовнішньоекономічної діяльності та відділ правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Згідно приписів ст. 37 Закону № 959-XII подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

В той же час, п. 4.2 Положення №52 регламентовано, що подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності або тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності повинні містити інформацію:

* найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання мовою країни їхнього місцезнаходження), найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство;

* відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, іншу доцільну інформацію.

У поданні повинна міститись пропозиція щодо виду санкції, яку пропонується застосувати.

При цьому, якщо в отриманих поданнях зазначену інформацію повністю не відображено та відсутня в них інформація не перебуває в розпорядженні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, то Міністерство економічного розвитку і торгівлі України робить запит до ініціатора подання або до інших органів державного управління та валютного контролю, суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, щодо яких є подання про застосування спеціальних санкцій, щодо уточнення інформації про суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугувало подання Державної фіскальної служби України від 10.02.2015 №3041/5/99-99-22-05-02-16 (а.с. 105-115).

Зі змісту вказаного подання слідує, що останнє містить наступну інформацію; назва і реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Груп», м. Чернівці, вул. 28 Червня 44, код 37505019, в/р в ПАТ «Укрсоцбанк», м. Київ, МФО 300023; код порушення - 00011, що означає порушення вимог статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (згідно з листом ДПА від 16.07.2007 № 8747/5/22-6016 щодо тлумачення кодів порушень, які використовуються ДПА при наданні пропозицій на застосування спеціальних санкцій до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності); вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності; назва і реквізити контрагентів - «ANNA KURZYNA-CHODKIEWICZ TRANS-LINE FIRMA TRANSPORTOVO USLUGOWO», ПОЛЬЩА, UL. AL. RACLAWICKIE 40/8, 20-043 LUBLIN, NIP: , LICENCIA NR 0067688, NUMER RACHUNKU: 16, RAIFFEISEN BANK POLSKA S. A.; код валюти - 840, що згідно з Класифікатором іноземних валют, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 04.02.1998 № 34 означає долар США; сума заборгованості - 21,60 тис. грошових одиниць.

Аналіз зазначених відомостей, в контексті вимог ст. 37 Закону № 959-XII та п. 4.2 Положення №59 дає суду підстави стверджувати, що подання в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства щодо оформлення останнього.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ані Законом № 959-XII, ані Положенням №59 не передбачено відмови у прийняття наказу Міністерством економічного розвитку та торгівлі України щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності за наслідком надходження подання відповідних органів про їх застосування.

В той же час, згідно п. 4.3 Положення №59 відповідальність за недостовірність інформації, зазначеної в поданнях, щодо застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) санкцій, на підставі яких видаються відповідні накази Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, несе ініціатор подання у порядку, передбаченому законом. Зазначений пункт Положення №59 кореспондується з приписами ст. 37 Закону № 959-XII.

Аналіз вищевикладеного в сукупності дає суди підстави дійти висновку, що при надходженні подання, у тому числі, органів доходів і зборів про застосування спеціальних санкцій до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності Міністерство економічного розвитку і торгівлі України перевіряє подання на дотримання формальних ознак його оформлення, а саме дотримання ініціатором поданням положень ст. 37 Закону № 959-XII та Положення №59. При цьому, оцінка та перевірка обставин викладених у вказану поданні виходить за межі повноважень відповідача.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права. На думку суду, саме оскарження дії чи рішення, в даному випадку Державної фіскальної служби України, щодо підготовки подання та направлення його до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України є належним способом захисту порушеного права.

Слід зазначити, що при вирішення спору по суті судом не оцінювалися доводи позивача щодо відсутності порушення ст. 37 Закону № 959-XII та інших пов'язаних з ним законів, оскільки останнє не впливає на суть даного спору.

При цьому обставини наявності чи відсутності порушень товариством з обмеженою відповідальністю «Вест Груп» законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, на переконання суду, має досліджуватися за наслідком оскарження дій, рішень Державної фіскальної служби України щодо підготовки подання про застосування до останнього спеціальних санкцій на підставі Закону № 959-XII та інших законів, що пов'язані з ним.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В даному випадку, прийняття наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25.05.2015 №433 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» (далі - оскаржуване рішення та/або наказ) про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Груп» спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності не порушує права та охоронювані законом інтереси останнього.

Зазначене, в свою чергу, обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи позивача не спростовують встановлено вище судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував покликання позивача і довів суду відповідність оскаржуваного рішення вимогам ч. 3. ст. 2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Головуючий Суддя О.В. Кротюк

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур