Справа № 820/9506/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 р.Справа № 820/9506/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2015р. по справі № 820/9506/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод"

до Харківської митниці Державної фіскальної служби України

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" (далі по тексту - позивач, ПрАТ "Харківський коксовий завод"), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач, Харківська митниця ДФС України), в якому просить суд:

- скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості №807000011/2015/000247/1 від 10.02.2015 року;

- зобов'язати Харківську митницю ДФС перерахувати митну вартість та зарахувати зайво сплачені кошти в рахунок наступних платежів Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" щодо товарів, які імпортуються.

Представником Харківської митниці Державної фіскальної служби України до канцелярії суду першої інстанції було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строків звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року по справі № 820/9506/15 клопотання представника відповідача - Харківської митниці Державної фіскальної служби України, задоволено.

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» до Харківської митниці ДФС про скасування рішення та зобов'язання вчинити пені дії залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року по справі № 820/9506/15 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на положення п.14 Постанови № 2 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», Кодексу адміністративного судочинства України, а також Конституції України, зазначив, що в даному випадку відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідач, у надісланих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. А також, на виконання вимог ч.3 ст. 191 Кодексу адміністративного судочинства України просив розглянути справу за його відсутності.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачем до митного органу для здійснення митного оформлення товару, що надійшов в рамках контракту ЗЕД № TTU/HKZ-0210/14 від 02.10.2014 року, укладеного між компанією "TRADE TRANS UNION S.R.O" та ПрАТ "Харківський коксовий завод", була подана митна декларація № 807170000/2015/000932 від 09.02.2015 року.

На підставі поданої декларації прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 807000011/2015/000247/1 від 10.02.2015 року та декларанту видано картку відмови № 807170000/2015/00033 (а.с.78-79, 80-82).

З урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів № 807000011/2015/000247/1 від 10.02.2015 року, позивачем було подано наступну митну декларацію № 807170000/2015/000991 від 10.02.2015 року (а.с. 76).

Приймаючи рішення про залишення без розгляду позову Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, та не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що оскільки позивачем оскаржуються рішення митного органу, а Митним кодексом України не визначено спеціального строку на оскарження до суду такого рішення, в даному випадку такий строк визначається нормами КАС України та становить шість місяців.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, у своєму позові ПрАТ "Харківський коксовий завод" просив суд скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості №807000011/2015/000247/1 від 10.02.2015 року та зобов'язати Харківську митницю ДФС перерахувати митну вартість та зарахувати зайво сплачені кошти в рахунок наступних платежів Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" щодо товарів, які імпортуються. Таким чином, позивач дізнався про порушення своїх прав саме 10.02.2015 року.

З матеріалів справи встановлено, що позовна заява ПрАТ «Харківський коксовий завод» до Харківського окружного адміністративного суду подана лише 31.08.2015 року за вх. №0146664/15 (відповідно до відбитку штемпеля на позовній заяві (а.с.4)), тобто з пропуском, передбаченого ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного, строку.

Разом з тим, у відповідності до ч.3 ст.99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають переваги в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 99 КАС України.

У зв'язку з тим, що у даній справі оскаржуються рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів, звертає увагу на те, що, відсутні підстави застосовування строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Митного кодексу України, рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

У відповідності до ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України, встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що у даній справі оскаржуються рішення про коригування митної вартості товарів, що за своєю суттю не є рішенням контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання, а тому відсутні підстави застосовування строків, визначених ст. 102 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Отже, згідно з ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст.11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Однак позивачем до суду ані першої, ані апеляційної інстанції не було надано жодних доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ст.100 КАС України).

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Оскільки, позивачем а ні до судів першої а ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до суду з вищевказаним позовом, а колегією суддів апеляційного суду не знайдено підстав для поновлення такого строку, вимоги апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позовну заяву необхідно залишити без розгляду, є правомірним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.99, 100, 160, 167, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2015р. по справі № 820/9506/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 09.02.2016 р.