Справа № 2-а-300/12
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-300/12
Провадження № 2-а/369/338/13
ПОСТАНОВА

іменем України

15.03.2012 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2011 року позивач ОСОБА_1звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії, посилаючись на те, що їй, як інваліду ІІІ групи стало відомо, що Пенсійним фондом України порушено її права, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Будучи за рішенням МСЕК інвалідом ІІІ групи, положеннями ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що вона належить до категорії 1, осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що вона має право на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижче 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно вимог ст. 63 Закону передбачено, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Згідно ст. 64 Закону передбачено, що особи, винні в порушенні вимог цього Закону, утаюванні або навмисно перекрученні відомостей про стан радіаційної обстановки або про захворюваність людей, у видачі документів, посвідчень, вчиненні будь-яких інших діянь, що призводять до незаконного одержання громадянами прав і пільг, передбачених цим Законом, несуть матеріальну, адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законодавством України.

Згідно ст. 67 Закону передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України, відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 71 Закону передбачено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

З 11 червня 2010 року в ОСОБА_2 ПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області зявився обовязок нараховувати і сплачувати належні основну і додаткову пенсії, які вона отримує як громадянин, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи і є інвалідом ІІІ групи захворювання, що повязане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в розмірах передбачених ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», (в редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 року).

Згідно ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у звязку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.

Відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної пенсії інваліда ІІІ групи захворювання, що повязане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з червня 1996 року збільшувався в декілька разів, з наступним перерахунком у разі збільшення величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Обовязок щодо призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати покладено на ОСОБА_2 пенсійного фонду України. Але всупереч вимогам законодавства України ОСОБА_2 ПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області порушив вимоги цього закону і нарахував та сплачував належні їй пенсії в значно меншому розмірі, використовуючи для нарахування замість норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» положення підзаконного нормативного акта постанови Кабінету Міністрів України.

Така діяльність Пенсійного фонду України є протиправною, оскільки такі дії порушують її права, визначені Конституцією України.

Пенсійний фонд України не проводить перерахунок пенсії після встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що суперечить вимогам ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам І групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам ІІ групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам ІІІ групи 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком, по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком, по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Посилання Пенсійного фонду України на те, що існувала правова колізія між Законом і законами України про Державний бюджет України на відповідні роки, які були прийняті пізніше, не можуть відміняти, а ні положень відповідних статей Конституції України, а ні інших чинних законів, у тому числі положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Безпідставним є положення Пенсійного фонду України на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах за період з 19 березня 2001 року по теперішній час, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо визначення розміру та виплати пенсії.

Позивач ОСОБА_1вважає дії ОСОБА_2 ПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області щодо перерахунку і виплати недоплаченої пенсії, неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1просила визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області щодо перерахунку та виплати їй, за період з 11 червня 2010 року по теперішній час згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-ХІІ від 28.02.1991 року) основної щомісячної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, та згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-ХІІ від 28.02.1991 року) додаткової пенсії в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на рівні прожиткового мінімуму; зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області призначити, нараховувати й в подальшому виплачувати їй згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-ХІІ від 28.02.1991 року) основну щомісячну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, та згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-ХІІ від 28.02.1991 року) додаткову пенсію в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на рівні прожиткового мінімуму; зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області провести перерахунок та виплату заборгованості за попередній період вищевказаних пенсій, починаючи з 11 червня 2010 року по час призначення розміру пенсій, згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-ХІІ від 28.02.1991 року) основної щомісячної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, та згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-ХІІ від 28.02.1991 року) додаткової пенсії в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою судді від 25 травня 2011 року в частині позовних вимог за період з 11 червня 2010 року по 23 листопада 2010 року залишено без розгляду.

Відповідач подав до суду заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до 1 категорії, встановлюються у вигляді державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначався постановами Кабінету міністрів України, в яких зазначались обмеження щодо їх застосування при визначенні певних видів виплат. З 01.01.2008 року Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ч. 4 ст. 54, де визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, для учасників ліквідації наслідків на аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по ІІ групі інвалідності 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 встановлено, що у всіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижче, зокрема, для учасників аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по ІІ групі інвалідності 500 грн.

З 01.07.2008 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим таких розмірів, зокрема, в учасників ліквідації наслідків аварії у 1986 році інвалідів ІІ групи 965 грн.

Розмір пенсій інвалідам І категорії ЧАЕС переглядався у відповідності до чинних нормативних актів.

З 01.01.2008 року за Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» розрахунок додаткової пенсії встановлено у відсотках до прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, що втратили працездатність.

Розрахунок указаних виплат, підвищень, доплат та додаткової пенсії проводиться на підставі нормативних актів, не суперечить директивним рішенням Пенсійного фонду України, відповідає повністю практиці органів Пенсійного фонду по всій Україні.

Суддя, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1перебуває на обліку в ОСОБА_2 ПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області та отримує пенсію по ІІІ групи захворювання, яке повязане з наслідками аварії на ЧАЕС, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_1має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А № 128672 від 25 червня 2010 року (з відміткою перереєстровано), інвалід ІІІ групи, захворювання, яке повязане з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК Сер. КИО 1 № 333187 від 11 червня 2010 року.

У березні 2011 року позивач ОСОБА_1зверталася до ОСОБА_2 ПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області із заявою стосовно здійснення перерахунку їй пенсії відповідно до вимог ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Листом № 4554/Б-01 від 06.05.2011 року їй було відмовило у здійсненні відповідного перерахунку, оскільки розрахунок та виплата розміру пенсії, визначеного відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться згідно чинного законодавства України. Законні підстави для проведення перерахунку відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких установлено зв`язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком.

Встановлено, що при виплаті позивачу пенсії ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі керувалось нормами постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654, відповідно до норм яких, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах інвалідам IIІ групи 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими 980,00 грн.

Згідно ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам 3 групи у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону від 09.07.2003 року «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивачу здійснюється виплата пенсії у меншому розмірі ніж це передбачено вищевказаними нормами Закону, а тому позов підлягає задоволенню. Ці виплати здійснюються відповідачем з розрахункової величини 19 грн. 91 коп. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету

Проте суд вважає, вказані дії відповідача неправомірними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у його рішенні від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Згідно вимог п. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

П. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року визначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року основні державні соціальні гарантії, до яких відноситься, зокрема і мінімальний розмір пенсії за віком, встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

Виходячи із встановленого чинним законодавством України розміру мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, гарантований особі, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом 3-ї групи ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року перевищує розмір пенсій зазначеній категорії осіб, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654.

Відтак, виходячи з вищенаведого та загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору застосуванню підлягатимуть саме положення ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, які передбачають, що пенсії, які визначаються інвалідам 3-ї групи, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими за 6 мінімальних пенсій за віком, а відповідно до ст. 50 вказаного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам 3-ї групи, віднесеним до І категорії, виплачується у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, а не норми постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та від 16.07.2008 року № 654.

Суд вважає, що позивач має право на отримання пенсії як інвалід 3-ї групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, які мають бути виплачені відповідачем відповідно до мінімальної пенсії за віком, розмір якої передбачений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не постановою Кабінету Міністрів України.

За конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві крім того, слід застосовувати вимоги ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року

Зі змісту ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсій, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно вимог ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Не заслуговують на увагу положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та пенсії як інваліду 3-ї групи, захворювання якого пов'язано з Чорнобильською катастрофою, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За наведених обставин, орган державної влади, до компетенції якого віднесено здійснення виплат громадянам в порядку, передбаченому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язаний проводити зазначені виплати у спосіб та в розмірах, що встановлені законодавством, чинним на момент їх здійснення.

Право позивача на отримання належних йому виплат, розрахованих відповідно до мінімальної пенсії за віком, було порушено, тому необхідно зобовязати ОСОБА_2 ПФУ в Києво-Святошинському районі здійснити позивачу перерахунок розміру державної пенсії як особі, віднесеної до І категорії, інваліду 3-ї групи, виходячи з того, що розмір державної пенсії повинен становити 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової 50 % мінімальної пенсії за віком, та задовольняючи вимоги в цій частині, зобовязує відповідача здійснити позивачу виплату пенсії у зазначеному розмірі, з 23.11.2010 року по 23.07.2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити йому перерахунок і забезпечити виплату щомісячної доплати та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 11 червня 2010 року.

Згідно вимог п. 7 Закону України вiд 14.06.2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», відповідно до п. 4 передбачено: встановити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-12 Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 з наступними змінами), статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (2195-15) (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 4, ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (2262-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік». Даний закон набрав чинності 19 червня 2011 року і на сьогодні він неконституційним не визнавався.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 23 грудня 2010 року № 2857-VI «Про державний бюджет України на 2011 рік», з 23 липня 2011 року розмір соціальної державної допомоги застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу Пенсійного фонду України на 2011-2012 рік.

22.12.2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» № 3491- VI, який набрав чинності 01.01.2012 року, яким передбачено, що у 2012 році норми і положення ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Тобто у 2012 році законодавцем делеговано Кабінету Міністрів України повноваження визначати порядок та розміри виплат зазначеним категоріям громадян.

На виконання п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» Кабінетом Міністрів України 28.12.2011 року прийнято Постанову «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» № 1381, відповідно до яких проводяться дані виплати.

Тобто, нарахування та виплата відповідачем щомісячної доплати та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, починаючи з 23 липня 2011 року на підставі Постанови КМУ № 745 від 06 липня 2011 року, яка набрала законної сили саме 23 липня 2011 року, є правомірними.

Проте, суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення може бути постановлене тільки щодо правовідносин, які склались на день його постановлення, та має бути наслідком чинного правового регулювання. Суд не може обмежувати законодавчий орган в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних правовідносин.

Враховуючи дату звернення позивача до суду 23.05.2011 року суд зобовязує відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача в період з 23 листопада 2010 року по 23 липня 2011 року, в межах строку звернення до суду.

Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законами України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, Рішенням Конституційного суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, ст. ст. 99, 102, 183-2, 162-163 КАС України, суддя,-

П О СТ А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Визнати дії посадових осіб ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1, неправомірними.

Зобов'язати посадових осіб ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1державної пенсії як інваліду 3-ї групи в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також зробити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, за період з 23 листопада 2010 року по 23 липня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

В решті позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ковальчук Л.М.