Справа № 826/7101/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/7101/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 лютого 2016 року № 826/7101/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

компанії КМ КОР ЛІМІТЕД (KM CORE LIMITED) (позивач-1)

дочірнього підприємства «КМС Україна» (позивач-2)

до

Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування припису, зобов’язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія КМ КОР ЛІМІТЕД (KM CORE LIMITED) та дочірнє підприємство «КМС Україна» звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Подільського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві, в якому просять:

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб від 01.04.2015, винесений компанії КМ КОР ЛІМІТЕД (KM CORE LIMITED) та дочірньому підприємству «КМС Україна»;

Позовні вимоги мотивовано тим, що на час проведення перевірки у відповідача були відсутні правові підстави для її проведення, оскільки на той момент існував мораторій на проведення перевірок, а у технічному паспорті на вказані об’єкти нерухомого майна у будівлі за адресою місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, 1-3 відсутні захисні споруди, що, на думку позивачів, виключає можливість винесення оскаржуваного припису. Крім того, останніми наголошено, що твердження перевіряючих про наявність у даній будівлі захисних споруд є порушенням права власності компанії КМ КОР ЛІМІТЕД (KM CORE LIMITED), як власника останньої.

Під час судового розгляду справи судом неналежного відповідача у справі – Подільське районне управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві – замінено на належного – Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного припису, винесеного у межах наявних у відповідача повноважень, оскільки під час перевірки захисних споруд (сховищ №111251 та №111252), які перебувають на обліку у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві, виявлено ряд недоліків додержання та виконання законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту.

Розгляд справи №826/7101/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Посадовими особами Подільського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві проведено комплексну перевірку (спеціальний огляд) захисних споруд цивільного захисту сховище №111251 та сховище №111252, а саме: стану готовності, експлуатації і використання даних сховищ, розташованих за адресою місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, 1-3.

За результатами вказаної перевірки встановлено, що сховища №111251 та №111252 оцінюються як не готові до прийняття осіб, що укриваються. З метою приведення сховищ №111251 та №111252 у готовність до використання за призначенням запропоновано усунути недоліки у відповідності до вимог Інструкції щодо утримання захисних споруд у мирний час, затвердженою наказом Міністерства надзвичайних ситуацій від 09.10.2006 №653, або писати та зняти з обліку вказані споруди, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 №567 «Про затвердження Інструкції про порядок списання непридатних захисних споруд цивільної оборони».

Так, за наслідками перевірки, Подільським районним управлінням Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві складено акт комплексної перевірки (спеціального огляду) захисної споруди цивільного захисту сховище №111251 від 31.03.2015, акт комплексної перевірки (спеціального огляду) захисної споруди цивільного захисту сховище №111252 від 31.03.2015 та акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб від 31.03.2015 №35.

У зв'язку із виявленими недоліками, Подільським районним управлінням Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб від 01.04.2015, яким з метою усунення недоліків, які виявлені під час здійснення перевірки додержання та виконання компанією КМ КОР ЛІМІТЕД (KM CORE LIMITED) законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту, відповідно до Кодексу цивільного захисту України, Інструкції з організації роботи органів державного пожежного нагляду, затвердженої наказом Міністерства надзвичайних ситуацій від 25.05.2012 №863, запропоновано вжити ряд заходів.

Вважаючи вказаний припис протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивачі звернулися з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до положень частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З вказаних правових норм вбачається, що особа може звернутися до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень лише в тому випадку, якщо останні безпосередньо впливають на її права, свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Тобто, особа наділена правом оскаржити до суду не будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень, які на її думку, були вчинені з порушенням вимог закону, а лише ті, що мають безпосереднє відношення до особи, яка подала адміністративний позов.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного припису від 01.04.2015, останній винесено стосовно компанії КМ КОР ЛІМІТЕД (KM CORE LIMITED), як власника захисних споруд №111251 та №111252, розташованих за адресою місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, 1-3.

На підтвердження закріплення за компанією КМ КОР ЛІМІТЕД (KM CORE LIMITED) права власності на нежиле приміщення, яке розташоване за адресою місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, 1-3, останнім надано суду копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які наявні у матеріалах справи, що сторонами під час судового розгляду даної адміністративної справи не заперечувалося.

Таким чином, з урахуванням викладеного та того, що оскаржуваний припис від 01.04.2015 винесено виключно щодо компанії КМ КОР ЛІМІТЕД (KM CORE LIMITED), яка є власником вказаного об’єкту нерухомого майна, суд не вбачає яким чином права позивача-2 – дочірнього підприємства «КМС Україна» – порушено останнім (враховуючи похідний характер позовної вимоги про зобов’язання вчинити дії).

У свою чергу, Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 01.06.2010 №781/11/13-10 зазначає, що звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

У зв’язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що дочірнє підприємство «КМС Україна» є неналежним позивачем за даними позовними вимогами, що є підставою для відмови позивачу-2 у задоволенні позовних вимог.

Щодо решти позовних вимог, заявлених позивачем-1, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 4 Кодексу цивільного захисту України, цивільний захист – це функція держави, спрямована на захист населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій шляхом запобігання таким ситуаціям, ліквідації їх наслідків і надання допомоги постраждалим у мирний час та в особливий період.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (частина 2 статті 64 Кодексу цивільного захисту України).

У суб'єктів господарювання приватної форми власності органи державного нагляду у сфері цивільного захисту контролюють виконання заходів щодо захисту населення та працівників на випадок надзвичайної ситуації, а також вирішення питань техногенної та пожежної безпеки, що стосуються прав та інтересів інших юридичних осіб і громадян (частина 2 статті 65 Кодексу цивільного захисту України).

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (стаття 66 Кодексу цивільного захисту України).

У свою чергу, нормативно-правовим актом, який станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав механізм здійснення органами Державної інспекції техногенної безпеки України заходів державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, іншими суб'єктами господарювання незалежно від форм власності, а також громадянами України, іноземцями і особами без громадянства та за діяльністю аварійно-рятувальних служб, є Порядок проведення перевірок органами Державної інспекції техногенної безпеки України, затверджений наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 25.05.2012 №863 (надалі – Порядок №863).

Згідно з пунктом 2.1 Порядку №863, Держпожтехногеннагляд здійснюється шляхом проведення планових та позапланових перевірок. Під час проведення планових перевірок здійснюється огляд (обстеження) територій, будівель, споруд та приміщень, проводиться перевірка організації та виконання об'єктом перевірки вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту.

Так, за твердженнями позивачів у Подільського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві були відсутні законодавчо мотивовані підстави для проведення перевірки, за результатами якої винесено оскаржуваний припис, оскільки положеннями пункту 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Разом з тим, як вбачається зі змісту наявної у матеріалах справи копії повідомлення про проведення планової перевірки від 16.03.2015 №27/702, перевірка додержання і виконання вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту приміщень захисної споруди (підвальних приміщень) по вулиці Північно-Сирецька, 1-3, дата проведення з 30.03.2015 по 31.03.2015, призначена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.01.2015 №48-Р «Про надання дозволу на проведення перевірок щодо дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту».

Згідно з вказаним розпорядженням Кабінету Міністрів України, з метою підвищення готовності органів управління та сил цивільного захисту до реагування на надзвичайні ситуації в мирний час та особливий період, запобігання їх виникненню надати Державній службі з надзвичайних ситуацій та її територіальним органам разом з місцевими органами виконавчої влади дозвіл на проведення протягом лютого - березня 2015 р. перевірок стану готовності пунктів управління, захисних споруд та наявності планів цивільного захисту на особливий період і планів реагування на надзвичайні ситуації.

Таким чином, суд зазначає, що здійснюючи комплексну перевірку (спеціальний огляд) захисних споруд цивільного захисту сховище №111251 та сховище №111252, перевіряючі діяли правомірно, оскільки можливість проведення останньої санкціонована Кабінетом Міністрів України.

Також, як було зазначено, в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що у будівлі за адресою місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, 1-3 відсутні захисні споруди, що виключає можливість винесення оскаржуваного припису.

Приписами пункту 14 частини 1 статті 14 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що захисні споруди цивільного захисту – інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

При цьому, до захисних споруд цивільного захисту належить, зокрема, сховище – герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів (пункт 1 частини 1 статті 32 Кодексу цивільного захисту України).

Для захисту людей від деяких факторів небезпеки, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій у мирний час, та дії засобів ураження в особливий період також використовуються споруди подвійного призначення та найпростіші укриття. Споруда подвійного призначення – це наземна або підземна споруда, що може бути використана за основним функціональним призначенням і для захисту населення. Найпростіше укриття - це фортифікаційна споруда, цокольне або підвальне приміщення, що знижує комбіноване ураження людей від небезпечних наслідків надзвичайних ситуацій, а також від дії засобів ураження в особливий період (частина 2 статті 32 Кодексу цивільного захисту України).

Утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб'єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів (частина 8 статті 32 Кодексу цивільного захисту України).

У відповідності до рекомендацій щодо оформлення облікових документів на захисні споруди, визначених у пунктах 23-24 Методичних рекомендаціях щодо проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільної оборони (цивільного захисту), затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 10.06.2009 №390, облікова картка на захисну споруду (додаток 6) складається у трьох примірниках: перший знаходиться у балансоутримувача (власника) захисної споруди; другий надається до структурного підрозділу з питань надзвичайних ситуацій відповідної державної адміністрації (органу місцевого самоврядування); третій надається до структурного підрозділу з питань надзвичайних ситуацій відповідної обласної державної адміністрації (Ради міністрів Автономної Республіки Крим або міської державної адміністрації мм. Києва та Севастополя).

Паспорт на захисну споруду складається у двох примірниках: перший примірник знаходиться у балансоутримувача (власника) захисної споруди; другий примірник надається до структурного підрозділу з питань надзвичайних ситуацій відповідної державної адміністрації (органу місцевого самоврядування).

Копія паспорта на захисну споруду, завірена керівником підприємства, надається до структурного підрозділу з питань надзвичайних ситуацій відповідної обласної державної адміністрації (Ради міністрів Автономної Республіки Крим або міської державної адміністрації міст Києва та Севастополя).

Книги обліку захисних споруд (додаток 7) ведуться структурними підрозділами з питань надзвичайних ситуацій відповідного органу виконавчої влади міста (району), області (Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя). Інформація, що наведена у книгах обліку захисних споруд та їх облікових картках, заноситься до електронних баз обліку захисних споруд, які ведуться територіальними органами МНС (пункт 26 Методичних рекомендаціях щодо проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільної оборони (цивільного захисту).

На виконання вимоги суду від Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшли копії паспортів сховищ №111251 та №111252 (заповнені 04.12.1979), а також облікових карток останніх, у відповідності до змісту яких вбачається, що об’єкти, розташовані за адресою місто київ, Шевченківський район, вулиця Сирецька, 1, які належать ПО «Кристал» імені Ленінського комсомолу Міністерства електронної промисловості СРСР (з метою використання у мирний час як вечірня школа підприємства та пункт управління ГО, класи ГО, камера схову), належать до захисних споруд.

При цьому, факт ототожнення вказаних об’єктів з власністю позивача-1, про яку йде мова в оскаржуваному приписі, останнім під час судового розгляду не заперечувалося, а іншого з матеріалів справи не вбачається. Крім того, у відповідності до відкритих джерел встановлено, що з частини вулиці Сирецької було виділено вулицю Північно-Сирецьку.

У суду також відсутні підстави для висновку про те, що мова йде про різні приміщення, відповідно, на момент перебування вказаних приміщень у державній власності вони мали у своєму складі обліковані захисні споруди, які не зникли після зміни об’єктами нерухомого майна форми власності.

При чому, суд звертає увагу на ту обставину, що захисні споруди не є окремими об’єктами нерухомого майна, що окремо мають відображатися у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а є фактично складовими об’єкту нерухомого майна як і будь-які окремі приміщення (кімнати).

Крім того, під час перевірки відповідачем вказаних приміщень встановлено, що у них знаходиться інвентар та обладнання, притаманні лише для захисних споруд: герметичні двері, система вентиляції разом з фільтрами поглиначами, приміщення дизельно-генераторної кімнати, ємкості для зберігання питної води, тощо (рапорт від 20.04.2015), що також є доказом проектування та спорудження вказаних приміщень як захисних споруд.

З огляду на викладене суд звертає увагу, що згідно з частинами 4 та 5 статті 319 Цивільного кодексу України, власність зобов’язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Таким чином, компанія КМ КОР ЛІМІТЕД (KM CORE LIMITED), як власник об’єктів нерухомого майна, в яких розміщені захисні споруди, мають дотримуватися вимог законодавства щодо їх утримання, зокрема, виконувати вимоги про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що позивачем-1 не заперечувалося факту порушень, виявлених під час проведення перевірки, з метою усунення яких і винесено оскаржуваний припис від 01.04.2015, а також наявного у КМ КОР ЛІМІТЕД (KM CORE LIMITED) обов’язку з отримання захисних споруд №111251 та №111252, як власника будівлі, в якій вони розміщені, суд дійшов до висновку про те, що оскаржуваний припис є правомірним та скасуванню не підлягає.

У то же час, нормативно-правовим актом, який визначає умови списання непридатних захисних споруд цивільної оборони, до яких належать сховища всіх класів, протирадіаційні укриття усіх груп і захисні споруди запасних пунктів управління (далі - захисні споруди) центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства), склад і обов'язки відповідних комісій, а також вимоги щодо оформлення, погодження і затвердження відповідної документації, є Інструкція про порядок списання непридатних захисних споруд цивільної оборони, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 №567 (надалі – Інструкція №567).

У відповідності до пункту 2 Інструкції №567, можуть бути списані захисні споруди, які: стали не придатними для експлуатації, оскільки втратили властивості захисних і несучих будівельних конструкцій внаслідок фізичного зношення, аварій та стихійного лиха; у зв'язку з будівництвом, розширенням, реконструкцією, технічним переоснащенням підприємств або їх окремих будівель і споруд стали не придатними для експлуатації і відновити їх технічно неможливо чи економічно недоцільно, а також які неможливо використати для захисту населення і передати в установленому законодавством порядку іншим підприємствам. При цьому у планах технічного переоснащення і реконструкції підприємств обов'язково передбачається поповнення списаного фонду захисних споруд до встановленого рівня забезпечення населення цими захисними спорудами, крім випадку виконання заходу «забезпечення розвитку Харківського аеропорту» пункту 3 додатка 2 до Державної цільової програми підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2010 року №357 (Офіційний вісник України, 2010 рік, №39, ст. 1297; 2011 рік, №27, ст. 1132).

При цьому, приписами вказаної Інструкції №567 визначений порядок списання захисних споруд.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.