Справа № 2-а-802/10/1416
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2010 р.Справа № 2-а-802/10/1416

Категорія:2.30Головуючий в 1 інстанції: Рум'янцева Н.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Романішина В.Л.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївського міського голови на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника відділу по роботі з об'єднанням громадян ОСОБА_2 комітету Миколаївської міської ради, Миколаївського міського голови, ОСОБА_2 комітету Миколаївської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності, визнання неправомірною дію та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника відділу по роботі з об'єднанням громадян ОСОБА_2 комітету Миколаївської міської ради, Миколаївського міського голови, ОСОБА_2 комітету Миколаївської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності, визнання неправомірною дію та стягнення моральної шкоди.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2010 року позовні вимоги були задоволені частково.

Визнано неправомірною бездіяльність Миколаївського міського голови щодо забезпечення ним додержання ст. 10 Конституції України у ОСОБА_2 комітеті Миколаївської ОСОБА_3.

Визнано неправомірною відмову начальника відділу по роботі з об'єднаннями громадян ОСОБА_2 комітету Миколаївської міської ради ОСОБА_4 щодо спілкування з ОСОБА_1 українською мовою.

Стягнуто з ОСОБА_2 комітету Миколаївської ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію завданої йому моральної шкоди у розмірі 100 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з даною постановою суду Миколаївський міський голова подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та не враховані всі обставини справи, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що листами-відповідями наданими Миколаївським міським головою, фактично визнано те що, ОСОБА_5 спілкувалась російською мовою, та на підставі звернення громадянина ОСОБА_1 від 30.10.2009 р. їй було зроблено відповідне зауваження та на підставі звернення ОСОБА_1 від 10.12.2009 р. ОСОБА_5 була покарана та попереджена про неприпустимість подібної поведінки.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступних положень законодавства.

Відповідно до статті 10 Конституції України від 28.06.1996 р. державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя па всій території України.

Згідно статті 3 Закону України «Про мови в Українській РСР» N 8312-ХІ від 28.10.1989 (надалі Закон №8312-11) Українська РСР створює необхідні умови для розвитку і використання мов інших національностей в республіці.

В роботі державних, партійних, громадських органів, підприємств, установ і організацій, розташованих у місцях проживання більшості громадян інших національностей (міста, райони, сільські і селищні ОСОБА_3, сільські населені пункти, їх сукупність), можуть використовуватись поряд з українською і їхні національні мови.

Згідно статті 4 Закону №8312-14 - мовами міжнаціонального спілкування в Українській РСР є українська, російська та інші мови. Українська РСР забезпечує вільне користування російською мовою як мовою міжнаціонального спілкування народів Союзу РСР.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями 51 народного депутата України про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) N 10-рп/99 від 14.12.1999 р. (надалі Рішення №10-рп/99) - Положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким "державною мовою в Україні є українська мова", треба розуміти так, що українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п'ята статті 10 Конституції України).

Поряд з державною мовою при здійсненні повноважень місцевими органами виконавчої влади, органами Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування можуть використовуватися російська та інші мови національних меншин у межах і порядку, що визначаються законами України.

Згідно чинного законодавства України, зокрема Рішення №10-рп/99, яке є остаточним та оскарженню не підлягає - українська мова є обов'язковою при здійсненні повноважень органами місцевого самоврядування та органами державної влади, використання будь якої іншої мови допускається лише поряд з державного.

Таким чином виходячи з вищевикладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що посадова особа при виконанні своїх повноважень повинна користуватись державною мовою.

Крім того керуючись ст. 56 Конституції України, згідно якої кожен має право на відшкодування за рахунок органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, суд першої інстанції вирішив задовольнити вимоги позивача щодо стягнення компенсації моральної шкоди частково у розмірі - 100 грн. 00 коп.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, ст. 3, 4 Закону України «Про мови в Українській РСР», рішення Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями 51 народного депутата України про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) N 10-рп/99 від 14.12.1999 р.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, проаналізувавши чинне законодавство та дослідивши обставини справи правильно встановив нормативно-правові акти, які підлягають застосуванню.

Таким чином колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено порушення державним службовцем мовних прав позивача, зокрема, вищезазначені листи-відповіді дають підстави вважати, що фактично відповідачі не заперечували проти позовних вимог, а отже рішення суду в цій частині є правильним.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо часткового задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги є не суттєвими та такими, що висновків суду не спростовують.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївського міського голови залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2010 року у справі № 2-а-802/10/1416 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: В.Л. Романішин