Справа № 2-а-527/09/1507
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2010-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2010 р.Справа № 2-а-527/09/1507

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Кодінцева С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області на постанову Болградського районного суду Одеської області від 29 липня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області, в якому просила зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачене, як дитині війни, щомісячне підвищення до пенсії за 2006-2008 роки.

Постановою Болградського районного суду Одеської області позовні вимоги задоволені частково; визнано дії управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області щодо невиплати підвищення неправомірними, зобовязано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачці підвищення у розмірі 30 % надбавки до мінімальної пенсії за віком, передбаченої статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням фактично проведених нарахувань та виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій постанову суду першої інстанції вважає необґрунтованою та просить її скасувати.

Підставами для скасування рішення, апелянт вважав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Частина 1 статті 197 КАС України передбачає, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження.

Зясувавши обставини справи, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонером та має статус дитини війни відповідно до посвідчення, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області та отримує пенсію за віком.

Відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 року №3235-IV, дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV на 2006 рік зупинено. Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 19.01.2006 року №3367-IV, п.17 ст.77 вказаного Закону виключено, а ст.110 викладено в новій редакції, згідно якої пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-IV, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно-правових актів не видавалось і положення ст.110 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік в зазначеній частині нереалізовані.

Таким чином, у 2006 році позивачка не мала правових підстав для нарахування підвищення до пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитина війни, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було зупинено на 2007 рік пунктом 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 р. N 489-У.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням статті 111 цього Закону.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року №107-VI підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ внесено зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни, відповідно до яких до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Зазначені зміни згідно з рішенням Конституційного cуду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з дати ухвалення рішень Конституційним судом України, вищевказані норми Законів України Про Державний бюджет України на 2007 рік, Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України втратили чинність, а, отже, з цього часу відновлено дію ст.6 Закону в повному обсязі.

Відповідно до резолютивної частини вказаних рішень Конституційного суду України, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного суду України відповідачем вказане підвищення позивачці за період з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в межах бюджетного року не перераховано і не виплачувалось.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік, який застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Положення ч.3 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

На підставі викладеного суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату вказаного підвищення позивачці за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в межах бюджетного року.

Оскільки висновки суду обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів на підставі ст.200 КАС України приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206 КАС України, склад колегії суддів,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Болградського районного суду Одеської області від 29 липня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в порядку цивільного судочинства до Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України протягом двох місяців з дня отримання її копії.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова