Справа № 2-а-484/11/1505
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2012-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2012 р.Справа № 2-а-484/11/1505

Категорія:Головуючий в 1 інстанції: Прийомова О.Ю.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Вербицької Н.В.,

судді Запорожана Д.В.,

судді Жука С.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міського управління праці та соціальної політики про визнання неправомірною діяльність субєкта владних повноважень, зобовязання виконати певні дії та погашення заборгованості по соціальній допомозі за минулий час,

встановила:

25.02.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровського міського управління праці та соціальної політики про визнання неправомірною виплату їй державної допомоги на дітей не в повному обсязі, зобовязання виплатити заборгованість за минулий час, починаючи з дня народження останньої дитини, тобто з 16.04.2010 року.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на правомірність своїх дій, виплаті державної соціальної допомоги в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Справа була розглянута в порядку скороченого провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 24 березня 2011 року позовні вимоги про визнання неправомірною діяльність субєкта владних повноважень, зобовязання виконати певні дії та погашення заборгованості по соціальній допомозі за минулий час за період з 16.04.2010 року до 24.08.2011 року залишені без розгляду в звязку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 24 березня 2011 року в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що позивач здійснює догляд за дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та перебуває на обліку в Білгород-Дністровському міському управлінні праці та соціальної політики з квітня 2010 року.

Позивач отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років у розмірі відповідно до вимог Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям»та Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік та постановою Кабінету Міністрів

Головуючий І інстанції суддя Прийомова О.Ю. Справа №2-а-484/11/1505
Доповідач суддя Вербицька Н.В.Категорія №10.3.1

України № 1751 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми». Постанова Кабінету Міністрів встановлює менший розмір державної допомоги, ніж передбачений Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача та зазначав, що державна допомога по догляду за дитиною до трьох років відноситься до видатків Державного бюджету України та фінансування її виплат здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, її розмір та обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про державний бюджет». Відповідно до ст.4 Бюджетного Кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів виконується лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу, Законів України «Про Державний бюджет України».

Судова колегія погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Судова колегія також наголошує, що 25 січня 2012 року Конституційним судом України прийнято рішення № 3-рп/2012, яким визначено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону повязані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту і в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та Законів України. Керування судами України принципом законності при вирішення справ передбачає застосування нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного Кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Конституційний суд України виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, повязується з його функціями, визначеними п.п.2,3 ст.116 Конституції України. Таким чином, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ч.3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Аналізуючи викладені обставини в їх сукупності, судова колегія вважає, що відсутні підстави для визнання неправомірними дій відповідача при нарахуванні та виплаті державної соціальної допомоги по догляду за дитиною позивачу на підставі положень постанов Кабінету Міністрів України.

Суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200, 205,206,254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 24 березня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міського управління праці та соціальної політики про визнання неправомірною діяльність субєкта владних повноважень, зобовязання виконати певні дії та погашення заборгованості по соціальній допомозі за минулий час - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Д.В.Запорожан

Суддя: С.І. Жук