Справа № 22-ц-6084/11
Суддя: Карімова Л. В.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-6084/11 Головуючий суддя І інстанції Слободін
Провадження № Суддя доповідач Карімова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В., суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про перерахунок пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановила:

14 грудня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, який подалі уточнив, про визнання протиправною бездіяльність , перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 жовтня 2007року по день ухвалення рішення судом.

Сторони просили розглянути справу без їх участі.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової пенсії у відповідності зі ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На відповідача покладено обовязок здійснити позивачу перерахунок: пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; щомісячної додаткової пенсії, призначеної відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 30 червня 2010 року, з урахуванням фактично виплачених сум в 2010 році. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач постанову не оскаржив, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав. Постанова суду в частині відмови в задоволенні позову в апеляційному порядку не переглядається..

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до розділу ХП «Прикінцеві положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 2 грудня 2010 року № 2748 -У 1, який набрав чинності з 30 грудня 2010 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 197 Кодексу Адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, за правилами цього Кодексу.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що позивач перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по II групі інвалідності, віднесений до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен провести нарахування та виплату пенсії позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановою Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету».

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення жатегорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами другої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

За змістом ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час встановлення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший - немає.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарзі на те, що ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд дійшов обґрунтованого висновку, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Спірні правовідносини врегульовані ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, суд правомірно застосував вказаний Закон, а не постанову Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету» та наступні постанови, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача. Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Надання такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вирішивши справу правильно по суті, суд першої інстанції помилково задовольнив позов за період більше ніж за один рік.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовом до суду згідно штампу на позовній заяві 14 грудня 2009 року.

Згідно ч. 1ст. 100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З огляду на це, судова колегія дійшла висновку, що постанова підлягає зміні, а позов задоволенню лише за період з 14 грудня 2008 року по 30 червня 2010 року. В іншій частині адміністративний позов залишається без розгляду.

В частині відмови в задоволенні позову, постанова в апеляційному порядку не переглядалась.

Керуючись ст. 99, 100, 195, 195-1, 196, п. 1 ч. 1 ст.197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 205,

:07 КАС України, судова колегія

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова на юстанову Дзержинського районного суду м. Харкова від ЗО червня 2010 року задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від ЗО червня 2010 року змінити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про перерахунок пенсії особі, яка постраждала внаслідок Іорнобильської катастрофи за період з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року ю 14 грудня 2008 року - залишити без розгляду.

В частині задоволення позову за період з 14 грудня 2008 року по 30 червня 2010 року - рішення іалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді