Справа № 820/10721/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

03 лютого 2016 р. №820/10721/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - Терези Ю.О., представника відповідача - Губської В.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Савинська" до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Савинська", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення від 04.06.2015 року №000035220, №, прийняті Державною податковою інспекцією у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки від 15.05.2015 року №262/20-01-22-47/37010685, на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки перевіркою не були встановлені обставини, з якими ПК України пов'язує позбавлення платника податків права на податковий кредит, зменшення суми податкового кредиту та віднесення до податкових зобов'язань з ПДВ.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Губської В.В. до суду надійшли письмові заперечення, в яких представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час проведення перевірки та прийнятті податкових повідомлень - рішень відповідач діяв у відповідності до чинного законодавства, через що позовні вимоги є обґрунтованими, а податкові повідомлення - рішення не підлягають скасуванню.

Представник позивача Тереза Ю.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача Губська В.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Савинська" (далі - ТОВ "Агропромислова компанія Савинська") () зареєстровано як юридична особа та перебуває на обліку в ДПІ у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість (т.5 а.с. 66, 68-72).

Відповідно до Довідки від 03.04.2012 року серії АБ №427165 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виданої Головним управлінням статистики у Харківській області, видами діяльності ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" за КВЕД - 2010 є виробництво цукру; виробництво вапна та гіпсових сумішей; виробництво електроенергії; оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами; оптова торгівля хімічними продуктами; вантажний автомобільний транспорт (т.3 а.с.90).

Судом встановлено, що ДПІ у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом податків та зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014р., дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

За результатами документальної планової виїзної перевірки складений акт від 15.05.2015 року №262/20-01-22-47/37010685 (т.1 а.с.20-146), яким встановлено порушення ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" вимог, а саме:

1) п.п.135.5.5 п. 135.5, п.135.4 ст.135, п. 137.1 ст. 137 ПК України, чим занижено доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму 12758 грн., у т.ч.: занижено доходи за 2013 рік на суму 4561 грн., занижено доходи за 2014 рік на суму 8198 грн.; п.п.14.136 п. 14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44, абз.1,2 п.п.138.1.1, п.138.2, п. 138.45, п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139 ст. 139 ПК України, чим занижено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму 346457 грн., у т.ч.: занижено витрати за 2013 рік на суму 6470479 грн., занижено витрати за 2014 рік на суму 6816936 грн.; як наслідок вищенаведеного за результатами планової виїзної перевірки ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" збільшений об'єкт оподаткування за період з 01.01.20136р. по 31.12.2014р. на суму 359216 грн.: за 2013 рік зменшений об'єкт оподаткування на 6465918 грн., за 2014 рік збільшений об'єкт оподаткування на 6816936 грн.; за результатами перевірки ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. встановлено заниження податку на прибуток у суму 0 грн., у т.ч.: за 2013 рік зменшений податок на прибуток на 1228524 грн., за 2014 рік збільшений податок на прибуток на 1228524 грн.;

2) п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті безпідставного корегування податкових зобов'язань при переведенні боргу; в результаті безпідставного включення до складу податкового кредиту податкових накладних: від ТОВ Т фірма «АСТАРТА - КИЇВ» () всього на суму 1278163,91 грн. ПДВ при відсутності реального вчинення господарських операцій з вище наведеним контрагентом, від ТОВ «АТАМАН АВТО» () всього на суму 2148990,64 грн. ПДВ при відсутності реального вчинення господарських операцій з вищенаведеним контрагентом.

Зазначений акт перевірки були оскаржено позивачем в адміністративному порядку до ДПІ у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області (т.1 а.с.213-217)

Рішенням ДПІ у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області від 02.06.2015 року №3384/10/20-01-22-14 підтверджено висновки акту перевірки від 15.05.2015 року №262/20-01-22-47/37010685 (т.1 а.с.217-244).

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

- від 04.06.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 4237420 грн. за основним платежем - 2824947 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1412473,50 грн. (т.2 а. с.29);

- від 04.06.2015 року №, яким зменшено суму від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1088186 грн. (т.2 а. с.30).

Зазначені податкові повідомлення - рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Харківській області (т.2 а.с.1-6)

Рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 03.08.2015 року №2352/10/20-40-10-04-14, податкові повідомлення рішення залишено без змін, а скарга ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" залишено без задоволення (т.2 а.с.7-12).

Рішення Головного управління ДФС у Харківській області, оскаржувалось ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" до Державної фіскальної служби України (т.2 а.с.14-21), проте податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга залишена без задоволення рішенням Державної фіскальної служби України від 24.09.2015 року №20233/6/99-99-10-01-01-25 (т.1 а.с.22-27).

Перевіряючи обґрунтованість висновків ДПІ у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області, викладених в акті перевірки від 15.05.2015 року №262/20-01-22-47/37010685, суд встановив наступне.

Як вбачається з вказаного акту перевірки, в порушення вимог п.п.192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України ТОВ "Агропромислова компанія Савинська", в результаті безпідставного коригування податкових зобов'язань при переведенні боргу, занижено податкові зобов'язання у серпні 2013 року на суму ПДВ 485978,33 грн.

Згідно матеріалів справи, між ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" (продавець) та ТОВ «Бенефит - Плюс» (покупець) укладено договір купівлі - продажу від 30.05.2012 року №С-9/12 (т.3 а.с.117-120) разом з додатковими угодами. Відповідно до п.п.1.1 вказаного договору купівлі - продажу, продавець зобов'язується продати у власність (здійснює продаж), а покупець зобов'язується прийняти у власність та сплатити (купити) цукровий - пісок (вироблений з цукрового буряку врожаю 2012р.) в мішках по 50 кг в кожному в кількості 8000 тонн, іменований в подальшому товар. Також відповідно до п.п.3.1 зазначеного договору, розрахунок за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах 100 % передоплати траншами до 01.09.2012р.

Судом встановлено, що покупцем - ТОВ «Бенефит - Плюс» на виконання умов договору було перерахована передоплата по договору від 30.05.2012 року №С-9/12, а позивачем виписано податкові накладні, що підтверджується випискою з банку по рахунку, платіжними дорученнями та податковими накладними (т.10 а.с.41-52).

Проте, як встановлено з матеріалів справи, між ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" (первісний боржник), ТОВ фірма «Астарта - Київ» (новий боржник) та ТОВ «Бенефит - Плюс» (кредитор) укладено додатковий договір від 28.08.2013 року №2 разом з додатковою угодою (т.3 а..121-123) до договору купівлі - продажу від 30.05.2012 року №С-9/12 про зміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу). Відповідно до п.п.2.1 вказаного додаткового договору, новий боржник стає зобов'язаний здійснити замість первісного боржника наступні обов'язки останнього: відвантаження цукрового - піску в кількості 435,5т в мішках по 50 кг по ціні 5420 грн. за тону з урахуванням ПДВ загальною вартістю 2360410 грн. Також згідно п.п.2.2 зазначеного додаткового договору, первісний боржник зобов'язується перерахувати на розрахунковий рахунок нового боржника отриману від кредитора за основним договором попередню оплату в сумі 2360148 грн. протягом семи календарних днів з моменту підписання цього договору.

На виконання умов договору про зміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу) та виконання положень ПК України позивачем до матеріалів справи надано виписки по рахунку щодо переведення передоплати новому боржнику, платіжні доручення щодо переведення передоплати новому боржнику та повернення частини передоплати кредитору, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (т.3 а.с.124-145, 148-160, т.10 а.с.14,16-41), а також податкову декларацію разом з розрахунком коригувань суми ПДВ по податковій декларації з ПДВ (т.3 а.с.183-218).

Також судом встановлено, що між ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" (продавець) та ТОВ «Вінст Полюс» (покупець) укладено договір купівлі - продажу від 12.04.2012 року №С-1204/13 (т.3 а.с.219-221) разом з додатковими угодами. Відповідно до п.п.1.1 вказаного договору купівлі - продажу, продавець зобов'язується продати у власність (здійснює продаж), а покупець зобов'язується прийняти у власність та сплатити (купляє) цукровий - пісок, в мішках по 50 кг в кожному кількістю 200 тонн, іменований в подальшому товар. Також відповідно до п.п.3.1 зазначеного договору, розрахунок за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах 100 % передоплати.

Судом встановлено, що покупцем - ТОВ «Вінст Полюс» на виконання умов договору було перерахована передоплата по договору від 12.04.2012 року №С-1204/13, а позивачем виписано податкові накладні, що підтверджується випискою з банку по рахунку та податковими накладними (т.10 а.с. 57-58).

Проте, як встановлено з матеріалів справи, між ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" (первісний боржник), ТОВ фірма «Астарта - Київ» (новий боржник) та ТОВ «Вінст Полюс» (кредитор) укладено додатковий договір від 28.08.2013 року №2 разом з додатковою угодою (т.3 а. 222-224) до договору купівлі - продажу від 12.04.2012 року №С-1204/13 про зміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу). Відповідно до п.п.2.1 вказаного додаткового договору, новий боржник стає зобов'язаний здійснити замість первісного боржника наступні обов'язки останнього: відвантаження цукрового - піску в кількості 102,5 т в мішках по 50 кг по ціні 5420 грн. за тону з урахуванням ПДВ загальною вартістю 555550 грн. Також згідно п.п.2.2 зазначеного додаткового договору, первісний боржник зобов'язується перерахувати на розрахунковий рахунок нового боржника отриману від кредитора за основним договором попередню оплату в сумі 555460 грн. протягом семи календарних днів з моменту підписання цього договору.

На виконання умов договору про зміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу) та виконання положень ПК України позивачем до матеріалів справи надано платіжні доручення щодо переведення передоплати новому боржнику, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (т.3 а.с.225-228, т.10 а.с.15,53-56), а також податкову декларацію разом з розрахунком коригувань суми ПДВ по податковій декларації з ПДВ (т.3 а.с.235-250).

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано на підтвердження виконання договору переведення боргу з ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" (первісний боржник) на ТОВ фірма «Астарта - Київ» (новий боржник) видаткові накладні, довіреності, податкові накладні (т.7 а.с.167-172).

Відповідно до положень п.192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Згідно п.п.192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Пунктом 192.3 ст. 192 ПК України визначено, що результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для коригування позивачем податкових зобов'язань при переведенні боргу, через що податковим органом неправомірно визначено про заниження позивачем податкового зобов'язання у серпні 2013 року на суму ПДВ 485978,33 грн.

Також як вбачається з акту перевірки від 15.05.2015 року №262/20-01-22-47/37010685, в порушення вимог п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, ТОВ Агропромислова компанія Савинська" в результаті безпідставного включення до складу податкового кредиту податкових накладних: від ТОВ фірма «»Астарта - Київ» від 28.02.2013р. №973, №967, №975, №974, №977, №976, №979, №978, №980 - всього на загальну суму 1278163,91 грн.; від ТОВ «Атоман Авто» від 02.10.2013р. №1, від 10.10.2013р. №2, від 15.10.2013р. №6, від 25.10.2013р. №11, від 31.10.2013р. №18, від 11.11.2013р. №3, від 20.11.2013р. №7, від 22.09.2014р. №10, від 24.09.2014р. №12, від 30.09.2014р. №15, від 10.10.2014р. №4, від 20.10.2014р.№14, від 31.10.2014р. №21, від 03.11.2014р. №1, від 06.11.2014р. №5 - всього на загальну суму 2148990,64 ПДВ при відсутності реального вчинення господарських операцій з вищенаведеними контрагентами, завищено податковий кредит в сього на суму 3424155 грн., в т.ч. за лютий 2013р. на суму 986415 грн., за березень 2013 р. -211535 грн., за квітень 2013р. - 80214 грн., за листопад 2013р. - 100000 грн., за березень 2014р. - 326689 грн., за травень 2014р. - 354422 грн., за червень 2014р. - 284237 грн., за вересень 2014р. - 66667 грн., за жовтень 2014р. - 719278 грн., за листопад 2014р. - 297697 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" (покупець) та ТОВ «Астарта - Київ» (постачальник) укладено договір поставки від 01.02.2013 року №3/0213/38 (т.4 а.с.14-17). Відповідно до п.п. 1.1 вказаного договору поставки - постачальник зобов'язується поставити покупцю товар в асортименті та кількості, по узгодженій ціні та на умовах поставки, вказаних у до цьому договорі та відповідних рахунках на оплату, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах цього договору.

На виконання умов договору ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" прийнято товар - цемент, що підтверджується видатковими накладними (т.4 а.с. 18-26), сплативши його вартість, що підтверджується випискою банку (т.4 а.с.47, т.9 а.с.132-133) та платіжним дорученням (т.9 а.с.131), а ТОВ «Астарта - Київ» виписало податкові накладні (т.4 а.с.27-46).

На підтвердження реальності поставки товару ТОВ «Астарта - Київ» позивачем надано договір зберігання від 28.02.2013 року №28/02/2013 (т.4 а.с.48-51), який укладений між ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" (поклажодавець) та ТОВ «Фієста» (зберігач)(т.1 а.с.162). Як передбачено умовами вказаного договору зберігання, зберігання придбаного товару - цементу у ТОВ «Астарта - Київ», ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" передає, а зберігач ТОВ «Фієста» приймає на зберігання вказаний товар, що підтверджується актами приймання - передачі майна по вказаному договору зберігання (т.4 а.с.52-53).

При цьому судом встановлено, що фізичне переміщення придбаного позивачем ТМЦ не здійснювалося, оскільки придбаний позивачем у його контрагента товар фізично вже знаходився на складі ТОВ «Фієста», з яким позивач уклав договір зберігання. На підтвердження права володіння ТОВ «Фієста» складським приміщення, в якому знаходився переданий на зберігання цемент позивачем до матеріалів справи надано копію свідоцтва про право власності, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо складу на якому зберігався придбаний товар (т.8 а.с.103-106).

Також на підтвердження оприбуткування придбаного товару - цементу в кількості 9119,713 тон позивачем до матеріалів справи надано картки рахунку, оборотно - сальдові відомості по рахунку (т.8 а.с.43-64).

Як вбачається з матеріалів справи, придбання цементу було направлено для використання у власній господарській діяльності для подальшої реалізації, а саме: ТОВ «ВЕЛЛЕС», що підтверджується договором купівлі - продажу від 11.12.2013 року №11/1213/01 разом з додатковою угодою, видатковими накладними, податковими накладними (т. 4 а.с.54-67).

Таким чином, позивачем частково реалізовано придбаний товар - цемент.

Також судом встановлено, що інша частина придбаного товару у ТОВ «Астарта - Київ» в кількості 5086,515 тон, яка оприбуткована підприємством, що відображено в оборотно - сальдовій відомості по рахунку, картці рахунку (т.10 а.с.11,12) була списана як безповоротно втрачена на підставі протоколу Зборів постійно діючої інвентаризаційної комісії ТОВ "Агропромислова компанія Савинська", інвентаризаційного опису, акту списання товарів (т.4 а.с.67-70).

Сума податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Астарта - Київ" включена до складу податкового кредиту внаслідок взаємовідносин з ТОВ «ВЕЛЛЕС» та, відповідно, до складу податкового зобов'язання внаслідок списання втраченого товару, що відображено в податкових деклараціях з податку на додану вартість, поданих до податкового органу.

Також судом встановлено, що між ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" (замовник) та ТОВ «АТАМАН АВТО» (виконавець) укладено декілька договорів про надання послуг з перевезення вантажів (цукрового буряку):

- від 05.09.2013 року №05092013/1 (т.4 а.с.71-77) разом з додатковою угодою (т.4 а.с. 78-83). Відповідно до п.п.1.1 зазначеного договору про надання послуг з перевезення вантажів, відповідно до умов цього договору виконавець зобов'язується доставляти автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж до пункту призначення та видавати його особі. Яка має право на одержання вантажу. Замовник зобов'язується сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату;

- від 24.07.2014 року №24072014 (т.4 а.с.161-169) разом з додатковою угодою (т.4 а.с. 170-172). Відповідно до п.п.1.1 зазначеного договору про надання послуг з перевезення вантажів, відповідно до умов цього договору виконавець зобов'язується доставляти автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж до пункту призначення та видавати його особі. Яка має право на одержання вантажу. Замовник зобов'язується сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату.

На підтвердження виконання наданих послуг по перевезенню цукрового буряку позивачем до матеріалів справи надано заявки на перевезення вантажів автотранспортом, акти виконаних робіт (т.4 а.с.85-88, 176-181), податкові накладні (т. 4 а.с.11-119,211-217), виписки банку (т.4 а.с.122-160,218-250, т.5 а.с.1-25).

Також судом встановлено, що між ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" (замовник) та ТОВ «АТАМАН АВТО» (виконавець) укладено договір на перевезення каміння вапнякового від 24.10.2014 року №90/10 (т.5 а.с.26-30). Відповідно до п.п.1.1 зазначеного договору про надання послуг з перевезення вантажів, відповідно до умов цього договору виконавець зобов'язується доставляти автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж до пункту призначення та видавати його особі, яка має право на одержання вантажу. Замовник зобов'язується сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату.

На підтвердження виконання наданих послуг по перевезенню каміння вапнякового позивачем до матеріалів справи надано заявку на перевезення вантажів автотранспортом (т.5 а.с.31), акт виконаних робіт (т.5 а.с.32), податкова накладна (т. 5 а.с.33), виписки по рахунку, платіжні доручення (т.5 а.с.35-36, т9 а.с.134-183), лист повідомлення про призначення платежу (т.5 а.с.37), витяг з вагового журналу для реєстрації зважування на автомобільних вагах (т.8 а.с.115-195, т.9 а.с.1-118).

Також суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи надано доручення на отримання ТМЦ як підтвердження реальності отриманих послуг з перевезення, реєстри товарно - транспортних накладних, на підставі яких здійснювалося перевезення ТМЦ (т.4 а.с.89-114, 182-210).

При цьому, в ході судового засідання судом оглянуто оригінали товарно - транспортних накладних до актів виконаних робіт з перевезення цукрового буряку та каміння вапнякового, реєстри яких містяться в матеріалах справи.

З матеріалів справи встановлено, що придбання послуг перевезення було направлено для використання у власній господарській діяльності для перевезення сировини, а також для отримання послуг з переробки цукрового буряку для виробництва цукрового - піску, що підтверджується договорами поставки разом з додатковими угодами, якими обумовлено поставку каміння вапнякового, а також цукрового буряку, договорами про надання послуг з переробки цукрового буряку, видатковими накладними, податковими накладними, актами здачі - приймання наданих послуг, виписками по рахунку, платіжними дорученнями (т. 5 а.с.38-39,88-246, т.6 а.с.1-250, т.7 а.с.1-145, т.9 а.с.129-130).

Крім того, позивачем на підтвердження відсутності технічної можливості для самостійного перевезення придбаної сировини для виробництва цукрового - піску до матеріалів справи надано перелік транспортних засобів, що знаходяться на балансі підприємства, відповідні свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів (т.8 а.с. 37-42, 107-111).

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ «Астарта - Київ», ТОВ «АТАМАН АВТО» відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Сума податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АТАМАН АВТО» включена до складу податкового кредиту та відображена в податковій декларації з податку на додану вартість, поданої до податкового органу.

Таким чином, ТОВ «Астарта - Київ», ТОВ «АТАМАН АВТО» - виконали свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" прийняло ТМЦ та послуги за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

На підставі зазначених вище обставин суд дійшов висновку, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесені позивачем - ТОВ "Агропромислова компанія Савинська" витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості придбаного товару, виконаних робіт та наданих послуг) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Наявні у справі докази не містять жодних доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п.198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг;

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентами: ТОВ «Астарта - Київ», ТОВ «АТАМАН АВТО» є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Таким чином судом встановлено, що придбання позивачем ТМЦ та послуг у контрагентів ТОВ «Астарта - Київ», ТОВ «АТАМАН АВТО» було необхідно для здійснення господарської діяльності, а саме: забезпечення виробництва цукрового - піску шляхом переробки цукрового буряку за допомогою каміння вапнякового та відповідно доставки придбаної сировини для цього, а також здійснення господарської діяльності шляхом реалізації придбаного ТМЦ, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних послуг, податковими, видатковими, товарно-транспортними накладними, виписками з банку, картками по рахунку .

Зазначена закупівля ТМЦ та послуг у контрагентів безпосередньо пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки придбані товари забезпечують транспортування сировини для виробництва цукрового - піску, що, в свою чергу, надає позивачу можливість займатися діяльністю щодо виробництва продукції, реалізації, яка направлена на отримання доходу.

Позивачем надані всі належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання ТМЦ та послуг, які призначені для використання у господарській діяльності ТОВ "Агропромислова компанія Савинська".

Таким чином, позивачем було повністю дотримано вимог Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит по операціях з ТОВ «Астарта - Київ», ТОВ «АТАМАН АВТО», позивачем подано декларації з ПДВ, розрахунки податку на додану вартість. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача на лист ОУ Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 06.05.2015 року №1182/7/20-23-07-09 - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між ТОВ «Астарта - Київ», ТОВ «АТАМАН АВТО» та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат та сум валових витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.06.2015 року №000035220, від 04.06.2015 року № є необґрунтованими та прийнятими не у відповідності до чинного законодавства, через що позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 79884,10 грн., що підтверджується квитанцією від 02.10.2015 року №С8-1849 (т.1 а.с.19).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Савинська" до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області від 04.06.2015 року №000035220, від 04.06.2015 року №.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Савинська" (код ЄДРПОУ, поштовий індекс 64270, Харківська область, смт. Савинці, вул. Савинське шосе,1) у розмірі 79884,10 грн. (сімдесят дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні 10 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 05 лютого 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.