Справа № 242/5647/13-а
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Київ К/800/6101/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Загороднього А.Ф.,

Ємельянової В.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 листопада 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області про перерахунок пенсії державного службовця,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому зазначав, що з січня 2000 року йому призначено пенсію за віком, а з квітня 2002 року - пенсію державного службовця. У жовтні 2013 року звернувся з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок про заробітну плату за лютий 2008 року та про складові заробітної плати з січня 2008 року по грудень 2010 року, у задоволені якої відмовлено у зв'язку з відсутністю підстав.

Посилаючись на неправомірність дій відповідача просив скасувати його рішення №2851 від 18 жовтня 2013 року про відмову у перерахунку пенсії, зобов'язати здійснити перерахунок пенсії у розмірі 83 загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації відповідно до наданих заяви та довідок № 10-349б від 10 жовтня 2013 року та № 180 від 11 жовтня 2013 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 25 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2014 року, позов задоволено: визнано неправомірними дії щодо відмови в перерахунку пенсії по заробітку згідно статті 37 Закону України «Про державну службу»; скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області від 18 жовтня 2013 року № 2851 про відмову в перерахунку пенсії; зобов'язано здійснити перерахунок отриманої пенсії в розмірі 83 загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації згідно довідки № 10-3496 від 10 жовтня 2013 року про складові заробітної плати на лютий 2008 року та довідки № 180 від 11 жовтня 2013 року про складові заробітної плати (індексації) за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2010 року.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, відповідач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області, з 01 вересня 2001 року йому призначено пенсію державного службовця.

11 жовтня 2013 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії по заробітку відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» на підставі довідки виконавчого комітету Української міської ради Селидівської міськради від 10 жовтня 2013 року № 10-349б про розмір заробітної плати, з якої позивачу було при-значено пенсію, станом на 01 лютого 2008 року, а також довідки № 181 про складові заробітної плати за період з 01 лютого 2006 року по 31 січня 2008 року, виданої Селидівською міською радою 11 жовтня 2013 року.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області від 18 жовтня 2013 року № 2851 відмовлено у перерахунку пенсії по заробітку у зв'язку з тим, що включення до заробітної плати державного службовця суми індексації, одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань чинним законодавством не передбачено.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до практики Верховного Суду України отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу», у редакції чинній на час призначення пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Станом на час виникнення спірних правовідносин редакція частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» змінилась та передбачала, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога та допомога на вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема у постановах від 14 та 28 травня 2013 року (справи №№ 21-125а13, 21-97а13 відповідно), від 16 вересня 2014 року (справа № 21-314а14).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на всі складові заробітної плати, зокрема суми матеріальної допомоги, допомоги на соціально-побутові потреби та індексацію грошових доходів, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та збір на державне пенсійне страхування.

Отже судами зроблено правильний висновок про те, що отримувані застрахованою особою (позивачем) суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, та підстав для скасування такого висновку немає.

У обґрунтування касаційної скарги відповідач посилався на те, що судовим рішенням зобов'язано здійснити перерахунок пенсії у розмірі 83 загального відсотку розрахунку пенсії, чим порушено вимоги частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу», якою передбачено призначення пенсії у розмірі 80 відсотків.

Проте таке посилання є неприйнятним, оскільки статтею 37 Закону України «Про державну службу», у редакції чинній на час призначення пенсійного забезпечення, встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Тобто відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої при-значається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби, при цьому застосуванню підлягає стаття 37 Закону у редакції, чинній на час призначення пенсії.

Відповідно до наданих відповідачем розпоряджень про перерахунок пенсії позивача, загальний процент розрахунку його пенсії від заробітку складає 83, а тому висновок суду першої інстанції про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії саме у такому розмірі є законним та не підлягає скасуванню.

Таку ж правову позицію було висловлено колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 08 липня 2015 року (справа № 21-1486а15).

Посилання відповідача у касаційній скарзі на відсутність підстав для віднесення матеріальної допомоги до складу заробітної плати відповідно до положень Закону України «Про оплату праці» та «Про державну службу», а також врахування спірних виплат при обчислені пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не державного службовця, були досліджені судами попередніх інстанцій і їм дана правова оцінка з якою погоджується касаційний суд.

Посилання відповідача на недотримання апеляційним судом положень процесуального закону щодо змісту ухвали не є підставою для скасування судового рішення, виходячи з вимог частини другої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області залишити без задоволення, а постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 листопада 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: