Справа № 2-а-6006/11/1416
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2012-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2012 р.Справа № 2-а-6006/11/1416

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Костюченко Г.С.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Вербицької Н.В.

судді Запорожана Д.В.

судді Жука С.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії і провести її виплату відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», -

встановила:

02.02.2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання відмови відповідача нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»протиправною та зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії (у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком) за період з 01.01.2006р. по 31.12.2007р.

Справа була розглянута за відсутності сторін у відкритому судовому засіданні.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2011 року позовні вимоги задоволені частково, а саме визнана протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва щодо не нарахування і виплати позивачу підвищення до пенсії, що передбачене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Також управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва зобовязано здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивача у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 02.04.2006р. по 31.12.2006р., з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. В іншій частині в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо визначення строку, за який необхідно провести перерахунок та виплату державної соціальної допомоги.

Позивач, звернувшись з позовом 02.02.2009 року, вимагає здійснення перерахунку за період з 2006 по 2007 роки. Позивач просить відновити пропущений строк, посилаючись на те, що це стало відомо з засобів масової інформації через півтора року після прийняття Конституційним Судом України рішення від 09.07.2007р.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. На час звернення позивача до суду з позовом строк позовної давності складав 1 рік.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав щодо здійснення перерахунку та виплати держаної допомоги за період з 2006 по 2007 роки.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів вважає, що доводи позивача щодо необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду в повному обсязі.

Таким чином, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки суд розглянув позовні вимоги, що були подані з пропуском строку, без обґрунтованих на те причин.

Керуючись ч. 1 ст. 195, ст. 197, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203 та п.4 ч. 1 ст. 205 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії і провести її виплату відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва неправомірними, відновлення пропущеного строку та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Д.В.Запорожан

Суддя: С.І. Жук