Справа № 810/4303/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Київ 810/4303/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного Управління ДФС у Київській області

до Комунального підприємства "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного Управління ДФС у Київській області з позовом до Комунального підприємства "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради про стягнення заборгованості у сумі 499648, 16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач має перед Державним бюджетом України несплачену суму податкового боргу в розмірі 499648,16 грн., яка складається з податку на прибуток в розмірі 478602,87 грн. (основний платіж 472258,98 грн. та пеня 6343,89 грн.) та податку на додану вартість в розмірі 21045,29 грн. (основний платіж 10128,47 грн. та пеня 10916,82 грн.).

Оскільки відповідачем самостійно не погашено податковий борг, позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості з відповідача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.09.2015 відкрито скорочене провадження у справі та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали подати суду письмові заперечення проти позову та докази в обґрунтування цих заперечень.

01.10.2015 відповідачем до Київського окружного адміністративного суду подано письмові пояснення щодо стягнення заборгованості у розмірі 499648,16 грн., де просить в частині позовних вимог Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного Управління ДФС у Київській області про стягнення податку на додану вартість в розмірі 21045,29 грн., - відмовити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з Комунального підприємства "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради заборгованість з податку на прибуток підприємств в загальній сумі 446713,21 грн. (основний платіж 414611,98 грн. та пеня 32101,23 грн.).

Представники відповідача у судовому засіданні визнали заборгованість по податку на прибуток підприємств.

Відповідно до вимог частини першої статті 136 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

Згідно з частиною у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Комунальне підприємство "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради, ідентифікаційний код 23576122, зареєстроване як юридична особа 23.11.1998, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серія А01 № 142599 (а.с.13).

Як платник податків перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Києво - Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області з 15.12.1995 № 8355, що підтверджується Довідкою від 12.10.2010 № 857 (а.с.15).

25.02.2015 відповідачем до податкового органу подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, згідно якої, відповідачем самостійно визначено суму податку на прибуток підприємств, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 681792,00 грн.

16.03.2015 позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ю» № 606-23 про сплату заборгованості в сумі 680174,98 грн. Вказану вимогу відповідачем отримано 18.03.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається та в судовому засіданні визнано представниками відповідача, що загальна сума заборгованості з податку на прибуток підприємств з урахуванням заяви представника позивача про уточнення позовних вимог становить 446713,21 грн. (основний платіж 414611,98 грн. та пеня 32101,23 грн.).

З огляду на наявність вказаних обставин та у зв'язку з несплатою відповдіачем узгодженої суми грошових зобов'язань, Державна податкова інспекція у Києво - Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області звернулась у порядку позовного провадження, з позовом про стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 446713, 21 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума заборгованості відповідача з податку на прибуток підприємств становить 446713,21 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, у тому числі даними облікової картки платника податків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI(далі - Податковий кодекс України).

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу Україні платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків повинен сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За визначенням у пункті 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація (розрахунок) це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України врегульовано, що грошовим зобов'язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового боргу та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачає пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно із пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

За визначенням у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За змістом пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Доказів повного погашення заявленої до стягнення заборгованості, відповідачем не надано.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а податковий борг у сумі 446713,21 грн. таким, що підлягає стягненню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, представники відповідача в письмових поясненнях від 27.10.2015 просили суд реструктуризувати залишок заборгованості терміном на 6 місяців.

Проте суд звертає увагу відповідача, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд може тільки відстрочити і розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядк виконання судового рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути вирішено лише після того, як буде видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Тобто, така заява може бути подана відповідачем до суду на стадії виконання судового рішення. Водночас, підстави для розгляду даного прохання по суті на даній стадії судового процесу відсутні.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтвердженні судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради (код ЄДРПОУ - 23576122) на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 446713 (чотириста сорок шість тисяч сімсот тринадцять) грн. 21 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 09 листопада 2015 р.