Справа № 805/5055/15-а
Суддя: Козаченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 р. Справа № 805/5055/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Козаченка А.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС України в Донецькій області, Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області про скасування наказу, поновлення на службі, відшкодування коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ МВС України в Донецькій області, Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області про скасування наказу, поновлення на службі, відшкодування коштів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 03.11.2015 року ним було подано рапорт про зарахування до штату працівників Національної поліції, проте, наказом № 354 о/с 06.11.2015 року позивача було звільнено за пунктом 64 «г» (через скорочення штату) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Посилаючись на положення КЗпПУ, позивач вважає зазначений наказ таким, що не відповідає положенням вищевказаного нормативного акту, а також наголошує, що не був попереджений про майбутнє вивільнення за два місяці як, того вимагає законодавство.

На підставі викладеного позивач просив визнати наказ ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 354 в частині його звільнення протиправним та скасувати його; поновити позивача на посаді заступника начальника карного розшуку Краснолиманського МВ ГУ МВС України в Донецькій області з 06.11.2015 року; стягнути з Краснолиманського МВ ГУ МВС України в Донецькій області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 року і по дату прийняття постанови суду; допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення позивача на посаді заступника начальника карного розшуку Краснолиманського МВ ГУ МВС України в Донецькій області та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач до судового засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи через канцелярію суду не надав.

Представник відповідача 1 через канцелярію суду надав письмові заперечення, відповідно яких просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача 2 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та письмові заперечення, відповідно яких просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 03.11.2015 року № 331 о/с позивача поновлено на посаді заступника начальника карного розшуку Краснолиманського МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Відповідно до послужного списку (213626), позивач перебував на службі в ОВС з 2006 року тощо.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 354 о/с звільнено з органів внутрішніх справ у Запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «г» через скорочення штату разом з іншим ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно довідки від 02.02.2016 року № 6 середньоденне грошове забезпечення позивача в 2015 році складало 58, 50 грн.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно даних офіційного інтернет-сайту Верховної ради, Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII було опубліковано в офіційному виданні 06.08.2015 року.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Таким чином, беручи до уваги положення Закону України «Про Національну поліцію», позивач був належним чином повідомлений про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Аналізуючи викладене, суд зазначає те, що, так як позивача не було прийнято на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, а саме: з дня офіційного опублікування Закону України «Про Національну поліцію», тобто з 06.08.2015 року, то його правомірно та на законних підставах було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, дослідивши вищевказані положення законодавства, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність прийняття спірного наказу про звільнення позивача, таким чином суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 354 в частині звільнення позивача протиправним та скасування його.

Також, оскільки позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та допущення до негайного виконання постанову суду в частині поновлення позивача на посаді і в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про скасування наказу від 06.11.2015 року № 354 в певній частині, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог і в цій частині також.

Керуючись вищенаведеним суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 121, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ МВС України в Донецькій області, Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області про скасування наказу, поновлення на службі, відшкодування коштів- відмовити.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова в адміністративній справі може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Донецький окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Козаченко А.В.