Справа № 820/9476/15
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 р.Справа № 820/9476/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2015р. по справі № 820/9476/15

за позовом Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2

до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: скасувати податкові повідомлення-рішення Західної ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області №, № від 19.02.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2015 року вказаний адміністративний позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення - рішення №, № від 19.02.2015 року, прийняті Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2 перебуває на обліку як платник податків з 26.06.2015 року в Західній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

На підставі пп.20.1.4, п.20.1 ст.20, ст.75, ст. 77, ст. 79 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наказу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №2855 від 16.12.2014 року, повідомлення від 16.12.2014 року №3813 контролюючим органом 26.12.2014 року була проведена документальна планова нев'їздна перевірка ФОП ОСОБА_2.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт № 4566/20-33-17-02-07 від 26.12.2014 року "Про результати документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року".

Відповідно до висновків акту перевірки № 4566/20-33-17-02-07 від 26.12.2014 року контролюючим органом було встановлено наступні порушення ФОП ОСОБА_2:

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу за 2011 рік, донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 128342,34 грн.;

- ст. 7, 8 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-IV нарахована сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу 5528,16 грн.;

- п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість за період : лютий - березень 2011-2012 р.р. у сумі ПДВ 137818,00 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки № 4566/20-33-17-02-07 від 26.12.2014 року, контролюючим органом складено податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2015 року, яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 160427,94 грн., з яких за основним платежем у розмірі 128342,34 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями - у розмірі 32085,60 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2015 року, яким позивачу було нараховано суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 172272,50 грн., з яких за основним платежем - 137818,00 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями - 34454,50 грн. (т.1 а.с.27-28).

Позивач, не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з висновку про дотримання позивачем вимог чинного законодавства при формуванні податкового кредиту на підставі отриманих від контрагентів податкових накладних, та про необґрунтованість висновків акту перевірки про завищення позивачем суми податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - Кодекс, ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п.198.3. ст. 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, що передбачено п.198.6. ст. 198 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до вимог п.200.2. ст.200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Між тим колегія суддів зазначає, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як свідчать письмові докази, відповідно до договору поставки № 26/101 від 26.10.2011 року та договору №10 від 23.03.2011 року, ТОВ "Костарика-10" (постачальник) в порядку та умовах, визначених цим договором постачальник зобов'язується передати ФОП ОСОБА_2 (покупцеві) товар, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначеним цим договором, прийняти і сплатити за нього обумовлену цим договором грошову суму. Ціна товару відображається у додатках до даного договору та рахунку, згідно з прайсом постачальника на момент поставки товару. Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється в безготівковому порядку шляхом передоплати у розмірі 100% від вартості замовленої партії товару.

Поставка товару за цим договором здійснюється у строки, які додатково встановлюються сторонами в додатках до цього договору та/або специфікаціях до нього та підписуються сторонами. Партія товару, що є предметом поставки за цим договором, поставляється відповідно до письмової заявки покупця, отриманої шляхом факсимільного чи електронного зв'язку.

Умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору.

Так, завантаження товару відбувається за рахунок постачальника (т.1 а.с.121,132).

На підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем були надані податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт, ТТН, рахунки-фактури (надання послуг), (т.1 а.с.122-136).

Також, 12.07.2012 року між позивачем (покупець) та Торговою фірмою "Барко" (постачальник) було укладено договір поставки №19/12 та договір поставки №19/12, згідно умов якого постачальник передає, а покупець сплачує та отримує трикальційфосфат кормовий першого сорту СТ ТОО 42-05-2010, кількість та ціна якого вказується в рахунках-фактурах та накладних.

Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначеним цим договором, прийняти і сплатити за нього обумовлену цим договором грошову суму. Ціна товару відображається у додатках до даного договору та рахунку, згідно з прайсом постачальника на момент поставки товару. Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється в безготівковому порядку шляхом передоплати у розмірі 100% від вартості замовленої партії товару.

Поставка товару за цим договором здійснюється у строки, які додатково встановлюються сторонами в додатках до цього договору та/або специфікаціях до нього та підписуються сторонами. Партія товару, що є предметом поставки за цим договором, поставляється відповідно до письмової заявки покупця, отриманої шляхом факсимільного чи електронного зв'язку.

Поставка Товару здійснюється на умовах відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000р.), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору (т.1 а.с.137-138).

На підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем були надані податкові накладні, видаткові накладні, рахунки, товарно-транспортні накладні (т.1 а.с.139-148).

Також, відповідно до договору поставки №1.1.10 від 01.10.2015 року ТОВ "Мерсер" зобов'язується поставляти позивачу визначений в зазначену договорі товар.

Поставка Товару здійснюється на умовах відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000р.).

Поставка товару здійснюється партіями. Під партією слід розуміти ту кількість товару, яка зазначена у видатковій накладній.

Право власності на товар від постачальника до покупця переходить за цим договором з моменту повної оплати вартості товару (т.1 а.с. 153).

Реальність проведення господарської операції підтверджується змінами майнового стану на розрахункових рахунках позивача, видатковими накладними, рахунками-фактури, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними (т.1 а.с.154-162).

Також, відповідно до договору купівлі-продажу №00985 від 12.10.2011 року ФОП ОСОБА_2 (продавець) зобов'язується передати у власність ТОВ "Завод кормових добавок ДЕН" (покупця) товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах визначених в зазначеному договорі.

День та час поставки товару оговорюється по телефону, вказаному в реквізитах сторін. Покупець проводить відвантаження товару власними силами та за свій рахунок (т.1 а.с.58).

На виконання умов договору позивачем були надані податкові накладні, які в свою чергу були належним завірені в Реєстрі отриманих та виданих податкових накладних, книгу обліку доходів і витрат, видаткові накладні, рахунки, за якими вбачається зміна майнового стану позивача, рахунки фактури, товарно-транспортні накладні (т.1 а.с.59-65, 68-119).

Зміни майнового стану позивача також останнім були відображені в податкових деклараціях з податку на додану вартість (т.1 а.с. 60, 66-67).

Відповідно до договору купівлі-продажу № 11/24 від 24.10.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" (покупець) та позивачем (продавець), продавець зобов'язується передати (відпустити) у власність покупця, з покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, зазначений в п.1.2 цього договору.

Загальна кількість товару за зазначеним договором складає 100 тонн (+/- 10%). Ціна за одиницю товару становить 2450,00 грн., в т.ч. ПДВ 408,33 грн. (т.1 а.с.149)

Відповідно до договору купівлі-продажу №2/10 від 02.10.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" (покупець) та позивачем (продавець), продавець зобов'язується передати (відпустити) у власність покупця, з покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, зазначений в п.1.2 цього договору.

Загальна кількість товару за зазначеним договором складає 100 тонн (+/- 10%). Ціна за одиницю товару становить 2900,00 грн., в т.ч. ПДВ 483,33 грн. (т.1а.с.150).

На підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем була надана товарно-транспортна накладна (т.1 а.с.152).

Відповідно до договору №392 поставки від 12.07.2012року та договір поставки №329 від 12.07.2012 року ФОП ОСОБА_2 (продавець), та контракт №170 від 24.03.2011 року зобов'язується передати у власність ДП "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" (покупця) товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах визначених в зазначеному договорі.

День та час поставки товару оговорюється по телефону, вказаному в реквізитах сторін. Покупець проводить відвантаження товару власними силами та за свій рахунок(т.1 а.с.163, 178-180, т.2 а.с. 149-150).

На виконання умов договору позивачем були надані податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки (т.1 а.с.164-177,181-187, т.2 а.с. 151-166).

Аналогічні правовідносини були укладені між позивачем та ТОВ "Орель-Лидер", ТОВ "Грін Кантрі", Інститутом птахівництва НААН, філіями ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України", "Ізюмський державний комбінат хлібопродуктів", ТОВ "Красноліманський комбікормовий завод", ТОВ "Еколюб", ТОВ "Староверовський птицекомплекс" (т.1 а.с. 188, 197, т.2 а.с.68, 79, 167, 176, 185, 186, 197, 205-207).

Зазначені правовідносини повністю підтверджуються первинними документами (т.1 а.с.189-196, 198-246, т.2 а.с.69-78, 79а-148, 168-175, 177-184, 187-196,198-204, 208-121, т.3 а.с. 1-9, 10-29, 31-35, 37-56).

Зміни майнового стану підтверджуються банківськими виписками (т.2 а.с.15-67).

Крім того, на підтвердження належного здійснення обліку позивачем було надано книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (т.3 а.с. 70-85).

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст.86 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази.

Вищевикладені обставини спростовують висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки № 4566/20-33-17-02-07 від 26.12.2014 року про порушення позивачем вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.

Щодо перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на доходи фізичних осіб колегією суддів встановлено наступне.

Актом перевірки встановлено порушення п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, у результаті чого відбулось заниження чистого оподаткованого доходу за 2011 рік, донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 128342,34 грн.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що факт реальності господарських операцій з контрагентами доведено вище.

Згідно з п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

З п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України вбачається, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Враховуючи, що усі первинні документи бухгалтерського обліку позивача відповідають вимогам чинного законодавства, висновок відповідача щодо встановлення порушення позивачем п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України є неправомірним, а тому відповідно неправомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2011 рік, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 128342,34 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень покладено на контролюючий орган.

Відповідач не довів суду правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Системний аналіз вказаних правових норм та оцінка фактичних обставин справи дають підстави суду дійти висновку, що при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень суб'єкт владних повноважень діяв з недотриманням приписів закону, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту порушення податкового законодавства з боку позивача та про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 09.11.2015 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2015р. по справі № 820/9476/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.

Повний текст ухвали виготовлений 08.02.2016 р.