Справа № 807/124/14
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016р. Справа № 876/4328/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Яворського І.О.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з'явився

відповідача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.03.2014р. у справі №807/124/14

за позовом управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Берегівському районі Закарпатської області

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2014р. позивач: управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Берегівському районі Закарпатської області про стягнення заборгованості, просив стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Берегівському районі Закарпатської області на користь управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області заборгованість в сумі 458639,53грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.03.2014р. у справі №807/124/14 у задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Берегівському районі Закарпатської області про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач у справі: управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги позивача задоволити.

27.06.2014р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Берегівському районі Закарпатської області надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач у справі зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги безпідставними, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

21.01.2016р. та 25.01.2016р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від сторін у справі надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

В матеріалах справи міститься розрахунок сум заборгованості за період з 2008р. по 2010р., відповідно до якого сума щомісячної адресної допомоги за 2008р. становить - 109058,69грн., за 2009 рік - 151873,23грн., за 2010 рік - 185886,25грн. Загальна сума щомісячної адресної допомоги за вищевказані роки становить - 446818,17грн. Сума витрат на виплату допомоги на поховання за 2008р. становить 0,00 грн., за 2009р. - 1144,80грн., за 2010р. - 0,00грн. Загальна сума витрат на виплату допомоги на поховання за вищевказані роки становить - 1144,80грн. Витрати на виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам за 2008р. становить - 0,00 грн., за 2009р. - 2943,30грн., за 2010р. - 1988,00грн. Загальна сума витрат на виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам за вищевказані роки становить - 4931,30грн. Витрати на виплату та доставки пенсій та інші виплати за 2008р. становить - 200,17грн., за 2009р. - 0,00 грн., за 2010р. - 1754,53грн. Загальна сума витрат на виплату та доставку пенсій та інших витрат за вищевказані роки становить - 1954,70грн. Витрати на виплату індексації державної адресної допомоги за 2008р. становить - 3790,56грн., за 2009р. - 0,00грн., за 2010р. - 0,00грн. Загальна сума витрат на виплату індексації державної адресної допомоги за вищевказані роки становить - 3790,56грн. Сукупна сума витрат яка підлягає відшкодуванню відповідачем за період з 2008р. по 2010р. становить - 458639,53грн (розрахунок а.с.96).

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, управління Пенсійного фонду України у Берегівському районі Закарпатської області склало та надало відповідачу для підписання таблиці розбіжностей по відшкодуванню фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з липня 2008р. по грудень 2010р. (а.с.69-94); акти щомісячної звірки витрат по особових справа потерпілих з травня 2008р. по грудень 2010р. (а.с.8-39).

Стосовно стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Берегівському районі Закарпатської області на користь управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області адресної допомоги в сумі 446818,17грн. та витрат на індексації адресної допомоги в сумі 3790,56грн., колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає наступне:

З набранням чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. №1105-XIV (далі - Закон №1105), обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

На виконання Закону №1105, правлінням Пенсійного фонду України та правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України прийнята спільна постанова від 04.03.2003р. №5-4/4, якою затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок).

Згідно із вимогами п.4 Порядку, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, відповідач повинен відшкодовувати позивачу лише суми виплат, які вказані в пункті 4 Порядку. Виплата державної адресної допомоги передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008р. №265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", згідно з пунктом 1 якої у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого закономдля осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Статтею 21 Закону №1105 державна адресна допомога не передбачена серед переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Оскільки статтею 21 Закону №1105 та п.4 Порядку передбачено відшкодування виплат лише щодо основного розміру пенсій і не передбачено відшкодування виплаченої державної адресної допомоги, а також зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги та витрати на виплату індексації державної адресної допомоги.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 10.06.2014р. у справі №21-168а14.

Стосовно стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Берегівському районі Закарпатської області на користь управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області витрат на виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам в сумі 4931,30грн., колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що підстави для такого відшкодування відсутні, оскільки такі витрати на виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам згідно з вищевказаним Порядком не передбачені в переліку сум, які приймаються до заліку для відшкодування видатків Пенсійного фонду України.

Що стосується витрат на виплату допомоги на поховання в сумі 1144,80грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001р. №826, регулює питання відшкодування Фондом таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 цього Порядку). Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником (пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно із вимогами абз.2 ч.9 ст.34 Закону №1105-XIV, у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Зі змісту ч.4 ст.26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.2008р. №16/98-ВР, ч.2 ст.24 Закону №1105-XIV вбачається, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика та відшкодувати понесені ним витрати.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що аналіз норм Закону №1105-XIV, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання ч.8 ст.34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Крім цього, положення п.4 Порядку, яким зобов'язано Фонд відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, котра отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суперечить положенням Закону №1105-XIV. Зокрема, стаття 21 цього Закону пов'язує виникнення такого обов'язку у Фонду зі смертю працівника, а не з отриманням померлим, який не працював, зазначеної вище пенсії.

Аналогічну позицію викладено в Постанові Верховного Суду України у справі №21-108а13.

Таким чином, колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані позивачем докази не підтверджують смерть потерпілого ОСОБА_1 саме від нещасного випадку на виробництві чи від професійного захворювання, відтак, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Стосовно стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Берегівському районі Закарпатської області на користь управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 1954,70грн., колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки витрати на виплату та доставку пенсій розраховуються із сум виплачених та представлених пенсійним фондом України до відшкодування сум пенсій, та беручи до уваги той факт, що відсутні законні та обґрунтовані підстави для відшкодування будь-яких із заявлених позивачем виплачених сум, відповідно, вимога про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.03.2014р. у справі №807/124/14 за позовом управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Берегівському районі Закарпатської області про стягнення заборгованості, - залишити без задоволення.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.03.2014р. у справі №807/124/14, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя І.О. Яворський

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 29.01.2016р.