Справа № 817/1378/15
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кравчук Т.О.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"03" лютого 2016 р. Справа № 817/1378/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Малахової Н.М.

Моніча Б.С.,

при секретарі Жарському В.В. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Захід-Руно" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "05" жовтня 2015 р. у справі за позовом Приватного підприємства "Захід-Руно" до Млинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненські області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне підприємство "Захід-Руно" є юридичною особою та як платник податків перебуває на обліку у Млинівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної Млинівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області (далі-ДПІ) позапланової виїзної перевірки питань дотримання Приватним підприємством "Захід-Руно" (далі-Підприємство) вимог валютного законодавства по взаєморозрахунках із ВАТ "Коври Бреста" Республіка Білорусь по контракту №230414 від 23.04.2014 року за період з 23.04.2014 року по 31.08.2014 року та на підставі акту перевірки №163/22/31316414 від 20.11.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.12.2014 року №, за яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 316586,88 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення протиправним, тому звернувся до суду про його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не забезпечив зарахування виручки в іноземній валюті за експортований за межі України товар на його валютний рахунок в уповноваженому банку і це призвело до порушення встановленого в Україні режиму валютного регулювання. А про припинення зобов'язань за зовнішьоекономічним договором шляхом зарахування Підприємством не було повідомлено банк для зняття з контролю експортно-імпортної операції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, податковий орган в ході проведеної перевірки встановив, що Підприємство порушило вимоги статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", в частині надходження виручки від нерезидента згідно з контрактом від 23.04.2014 року за №230414 між Приватним підприємством "Захід-Руно" та ВАТ "Коври Бреста" по проведеному експорту згідно з ВМД від 29.04.2014 року на суму 82398,87 доларів США.

При розгляді справи судом першої інстанції з'ясовано, що у квітні 2014 року між позивачем (Продавець) та Відкритим акціонерним товариством "Коври Бреста" (Покупець) укладено контракт, за яким Продавець зобов'язується передати Покупцю в установлений даним контрактом строк пряжу шерстяну апаратну ткацьку в кількості 12 тон у власність, а останній зобов'язується його прийняти та оплатити на умовах даного контракту.

Пунктом 1.2 контракту асортимент і кількість товару визначена відповідно до Специфікацій, які є невід'ємною частиною контракту. Загальна вартість контракту згідно п.3.3 складає 88080 доларів США.

Умовами контракту передбачено, що оплата товару здійснюється протягом 30 днів з моменту поставки товару на склад покупця.

За Специфікацією №1 на товар до контракту №230414 від 23.04.2014 року, Продавець постачає пряжу шерстяну в кількості 11821 тон на загальну суму 82398,87 доларів США.

В ході розгляду справи з'ясовано, що Позивач на виконання умов вказаного контракту здійснив поставку товару на користь нерезидента на суму 82398,87 доларів США, що підтверджено митною декларацією від 29.04.2014 року №204030000/2014/000918.

Визначений статтею 1 Закону України від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" граничний термін надходження валютної виручки на рахунок Підприємства в уповноваженому банку (90 днів) сплинув 28.07.2014 року.

Окрім того, судом встановлено, що у жовтні 2013 року між Підприємством та Відкритим акціонерним товариством "Коври Бреста" було укладено імпортний договір купівлі-продажу килимів та килимових виробів №08/УК-26 від 22.10.2013 року.

Згідно митної декларації від 04.08.2014 року №204030000/2014/001714 Приватним підприємством "Захід-Руно" отримано від Відкритого акціонерного товариства "Коври Бреста" килими, килимові доріжки та покриття для підлоги, машинного виробництва, тканні і жакардові, двохполотні, готові для використання, різних розмірів, змотані поштучно в рулони загальною вартістю 987555,24 грн., що в еквіваленті в доларах США становить 82398,87 доларів США.

В червні 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду від 18.06.2014 року №6 до договору купівлі-продажу від 22.10.2013 року №08/УК-26, за якою п.3.5 викладено в наступній редакції "оплата по договору допускається товаром - пряжею, яка поставляється згідно з контрактом від 23.04.2014 року №230414".

При розгляді справи судом встановлено, що 18.06.2014 року сторонами було укладено угоду про залік зустрічних однорідних вимог, які виникли на підставі договорів від 23.04.2014 року №230414 та від 22.10.2013 року №УК-26 на суму 82398,87 доларів США.

А вже 06.08.2014 року ПАТ "Український інноваційний банк" повідомив Млинівську ОДПІ Міндоходів у Рівненській області про факт порушення чинного законодавства Підприємством (ненадходження в законодавчо встановлені строки виручки, товарів) за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 (а.сп.104).

Суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та вірно зазначив, що Закон України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" був прийнятий Верховною Радою України в 1994 році з метою запобігання безпідставному вивезенню валютних цінностей та майна за межі України, у зв'язку з чим встановлено граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України, а також передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.

У відповідності до ст.1 вказаного Закону виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Пунктами 1 та 2 Постанови правління Національного банку України від 14.11.2013 року №453 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" та Постанови правління Національного банку України від 12.05.2014 року №270 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до статті 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

За приписами Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" його завданням є запобігання безпідставному вивезенню валютних цінностей та майна за межі України, а також зі змісту статі 1 цього Закону, убачається, що Верховна Рада України встановила спеціальні правила здійснення експортних та імпортних операцій, відповідно до яких вивезення за межі України товару на умовах відстрочення платежу має супроводжуватися зарахуванням виручки у іноземній валюті на рахунок резидента в уповноваженому банку, а авансовий платіж - надходженням на митну територію України товару.

Виходячи з вказаного, суд першої інстанції правильно вказав, що будь-які розрахунки між резидентами чи нерезидентами, вчинені поза межами уповноважених банків України чи з використанням способів, які не супроводжуються зарахуванням валюти на рахунки в уповноважених банках України чи надходження товару на митну територію України, тягнуть за собою відповідальність, передбачену статтею 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Відповідно до статей 25 та 44 Закону України від 20.05.1999 №679-ХІУ "Про Національний банк України" Нацбанк наділено правом запроваджувати вимоги щодо обов'язкового продажу частини надходжень в іноземній валюті, а також встановлювати порядок проведення обов'язкового продажу та розміру надходжень в іноземній валюті, що підлягають обов'язковому продажу.

Пунктами 1 та 2 постанови правління Національного банку України від 14.11.2013 року №453 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" та постанови правління Національного банку України від 12.05.2014 року №270 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті з-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Пунктом 1.10 визначено, що експортна, імпортна операція можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Така ж позиція викладена і в постанові правління Національного банку України від 20.08.2014р. № 515 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України" та постанові правління Національного банку України від 20.11.2014 р. №734.

Так, за пунктом 2 постанови правління Національного банку України від 20.08.2014 р. № 515 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України" (була чинною на момент здійснення експортної операції) та пунктом 2 постанови правління Національного банку України від 20.11.2014 р. № 734 "Про врегулювання ситуації па валютному ринку України" Нацбанком встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Пізніше, пунктом 4 постанови правління НБУ від 20.11.2014 р. № 734 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України" було визначено, що у зв'язку із запровадженням вимоги щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону в розмірі 100% уповноважені банки не можуть знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

В ході апеляційного розгляду справи позивач пояснив, що не може представити документи, які б підтвердили повідомлення банку про припинення зобов'язань за зовнішьоекономічним договором шляхом зарахування для зняття з контролю експортно-імпортної операції.

Суд першої інстанції належним чином дослідив представлені докази, з'ясував обставини справи, надав їм належну правову оцінку та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Захід-Руно" залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "05" жовтня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Н.М. Малахова

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "04" лютого 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/ Приватне підприємство "Захід-Руно" вул.Поліщука,61,м.Млинів,Млинівський район, Рівненська область,35100

3- відповідачу/ Млинівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненські області вул.Ватутіна,1,смт.Млинів,Рівненська область,35100

4 - ,