Справа № 813/604/14
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 813/604/14

Головуючий у 1-й інстанції: Сасевич О.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

03 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, Реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області, третя особа - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просила: визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації №727 від 21.11.1997; визнати протиправними та скасувати реєстрацію право власності на тимчасову дерев'яну споруду без фундаментів в АДРЕСА_1.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2014 закрито провадження в адміністративній справі в частині позовної вимоги визнати протиправними та скасувати реєстрацію право власності на тимчасову дерев'яну споруду без фундаментів в АДРЕСА_1. В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося.

Відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року позов задоволено. Не погоджуючись із судовим рішенням, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 року рішення суду першої інстанції було скасовано. За наслідками касаційного оскарження, згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.12.2015 року зазначену постанову було скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.01.2016 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4. Крім того, визнано обов'язковою явку у судове засідання представника Городоцької РДА для надання пояснень, а також витребувані докази для дослідження у судовому засіданні.

В судове засідання представники сторін, треті особи не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами. При цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником приміщення 6 у будинку АДРЕСА_2. Право власності в позивача виникло за договором купівлі-продажу приміщення, посвідченим 11.11.1998 державним нотаріусом Городоцької ДНК та зареєстрованим за №1-3120, право власності на приміщення було зареєстроване КП Городоцьке РБТІ 15.06.2012.

До належного позивачу приміщення 6 у будинку АДРЕСА_2 примикає прибудова - нежитлова будівля АДРЕСА_1 площею 10,1 кв.м. Зазначена будівля на час розгляду справи належить на праві власності ОСОБА_1., яка набула її за договором купівлі-продажу, посвідченим 06.11.2009 приватним нотаріусом Городоцького РНО Тимофеєвою А.М. та зареєстрованим за №1274, у попереднього власника ОСОБА_5. Право власності на будівлю за ОСОБА_1. було зареєстроване КП Городоцьке РБТІ 06.01.2010.

Окрім цього судом першої інстанції встановлено, що перший власник нежитлової будівлі АДРЕСА_1 ОСОБА_5 набув право власності на будівлю за розпорядженням голови Городоцької РДА №727 від 21.11.1997. Зазначене підтверджується реєстраційним свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 17.02.1998 виданим Самбірським МБТІ, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №24346176 від 04.11.2009.

При цьому, оскаржуване розпорядження голови Городоцької РДА №727 від 21.11.1997 року було прийняте у зв'язку з завершенням будівництва нежитлової будівлі АДРЕСА_1 яка призначалася для експлуатації як крамниця. Виходячи зі змісту розпорядження №727 від 21.11.1997, ним, у відповідності до норм ДБН А.3.1-3-94, було затверджено акт Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту по АДРЕСА_1 підприємця ОСОБА_5. до експлуатації. У подальшому, на підставі такого розпорядження, за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на відповідний об'єкт нерухомого майна (нежитлову будівлю).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що на території міста (у даному випадку - м. Городок) повноваження щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, на час прийняття спірного розпорядження Городоцької РДА №727, відносилися до відання виконавчого комітету міської ради, а не районної державної адміністрації. А тому, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта по АДРЕСА_1 й затвердження відповідного акта державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту (розташованого на території міста) до експлуатації повинно було здійснюватися не районною державною адміністрацією, а виконавчим комітетом міської ради.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Основні вимоги і умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів на момент прийняття спірного рішення визначався Державними будівельними нормами А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення», які були затверджені Наказом Держкоммістобудування України №48 від 05.10.1994.

Відповідно до 1.1 будівельних норм, закінчені будівництвом і підготовлені до експлуатації відповідно до затвердженого проекту об'єкти підлягають введенню в експлуатацію в порядку, який встановлений чинним законодавством.

Пунктом 3.1 ДБН.А.3.1-3-94 визначалося, що об'єкти, які не є державною власністю, рекомендується вводити в експлуатацію за рішенням, що приймається державною технічною комісією. Згідно з п.3.2 ДБН.А.3.1-3-94, державні технічні комісії призначаються районними та міськими виконкомами місцевих Рад народних депутатів. В окремих випадках за дорученням виконкомів місцевих Рад народних депутатів державні технічні комісії можуть призначатися місцевими органами Державного архітектурно-будівельного контролю. В силу п.3.9 ДБН.А.3.1-3-94 результатом роботи державної технічної комісії є складання і підписання акта державної технічної комісії, в якому приймається рішення про готовність до введення об'єкта в експлуатацію. Згідно з п.3.10 ДБН.А.3.1-3-94, акт державної технічної комісії затверджується органом, який призначив комісію. Підписаний та затверджений акт державної технічної комісії є рішенням про готовність до введення в експлуатацію об'єкта, підставою для включення даних про його введення в державну статистичну звітність, а також для оформлення права власності на збудований об'єкт.

З відповіді міського голови м. Городка № 0202/2298 від 19.09.2014, наявної в матеріалах справи (а.с. 206), (на запит Голови Городоцької районної державної адміністрації № 02-17/2347 від 15.09.2014) Державні технічні комісії з питань приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів створювались розпорядженнями голови райдержадміністрації. Тобто міською радою такі комісії не створювалися.

Отже, виконавчий комітет Городоцької міської ради взагалі не міг затверджувати зазначений акт, оскільки Державні технічні комісії з питань приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів створювались розпорядженням голови райдержадміністрації.

При цьому згідно п.3 Указу Президента України №252/92 від 14.04.1992 «Про Положення про місцеву державну адміністрацію», місцева державна адміністрація є правонаступником виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів щодо прийнятих ними рішень, узятих зобов'язань та покладених на них законодавством обов'язків у тій їх частині, яка не суперечить Закону України «Про Представника Президента України» та Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування».

У відповідності до абз. 7 пп. 3 п. 21 Положення про місцеву державну адміністрацію, затвердженого указом Президента України № 252/92 від 14.04.1992 районна державно адміністрація призначає державні приймальні комісії, затверджує акти про приймання в експлуатацію об'єктів житлово-цивільного призначення, а також бере участь у прийманні в експлуатацію інших об'єктів, розташованих на відповідній території. Зазначене відповідає ст. 13 Закону України "Про основи містобудування", яка відносить до компетенції місцевих державних адміністрацій у сфері містобудування на відповідних територіях проведення робіт, пов'язаних з прийняттям в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.

В силу пп.1 пп. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, до компетенції виконавчих органів міських рад також було віднесено повноваження (делеговані повноваження) щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством. Зазначене узгоджується зі ст.14 Закону України «Про основи містобудування», яка відносить до компетенції виконавчих комітетів міських Рад народних депутатів у сфері містобудування інші питання містобудівної діяльності відповідно до законодавства, а отже й питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів згідно вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Разом з тим відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

Таким чином, повноваження щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів належали органам виконавчої влади до яких відносяться районні державні адміністрації та могли бути делеговані органам місцевого самоврядування у порядку встановленому законом.

Окрім цього варто зазначити, що делегування повноважень не позбавляє суб'єкта (в даному випадку органа виконавчої влади) зазначених повноважень.

Колегія суддів звертає увагу, що Вищий адміністративний суд України, скасовуючи попереднє судове рішення, та повертаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, вказав, що суду потрібно з'ясувати, чи підтверджують надані суб'єктом владних повноважень докази те, що приміщення площею 10,1м2 по АДРЕСА_1 повинно прийматися до експлуатації в порядку ДБН А.3.1-3-94, що вказане приміщення збудовано без порушень технічних та будівельних норм, у відповідності до затвердженого проекту будівництва, на земельній ділянці, виділеній у передбаченому законом порядку під таке будівництво, та чи не порушуються вказаним будівництвом права та інтереси власника приміщення в будинку АДРЕСА_2, до якого примикає збудована будівля.

Крім того, судами не було встановлено, чи приймався станом на час винесення оскаржуваного розпорядження Львівською ОДА передбачений пунктом 3.1 ДБН А.3.1-3-94 Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, та чи відповідали дії райдержадміністрації вказаному порядку.

При новому розгляді суду також належить оцінити законність дій Городоцької райдержадміністрації при прийнятті №727 від 21.11.1997р. та з'ясувати, чи призведе до відновлення порушених законних прав та інтересів позивача задоволення адміністративного позову.

На виконання зазначених вимог суду касаційної інстанції та усунення порушень, які стали підставою для скасування судового рішення, ухвалою від 13.01.2016 року Вінницький апеляційний адміністративний суд визнав явку представника відповідача - Городоцької районної державної адміністрації в судове засідання 03 лютого 2016 року 10 год. 00 хв. обов'язковою.

Крім того, зобов'язано Городоцьку районну державну адміністрацію надати Вінницькому апеляційному адміністративному суду належні і допустимі докази того, що прийняття до експлуатації приміщення по АДРЕСА_1, відбулось у відповідності до діючого на той час законодавства, в тому числі:

- що приміщення площею 10,1м2 по АДРЕСА_1 повинно прийматися до експлуатації в порядку ДБН А.3.1-3-94;

- що вказане приміщення збудовано без порушень технічних та будівельних норм, у відповідності до затвердженого проекту будівництва, на земельній ділянці, виділеній у передбаченому законом порядку під таке будівництво;

- чи не порушуються вказаним будівництвом права та інтереси власника приміщення в будинку АДРЕСА_2 до якого примикає збудована будівля;

- чи приймався, станом на час винесення оскаржуваного розпорядження, Львівською обласною державною адміністрацією передбачений пунктом 3.1 ДБН А.3.1-3-94 Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, та чи відповідали дії Городоцької РДА вказаному порядку. Копію зазначеної ухвали відповідач Городоцька РДА отримала 19.01.2016 року, однак вимоги суду з невідомих причин не виконала, жодних заяв та матеріалів до суду не направила.

Згідно вимог ст. 11 КАС суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів (ч.6 ст. 71 КАС України).

Оскільки апеляційним судом були вжиті всі можливі заходи для отримання усіх доказів у справі для правильного з'ясування усіх істотних обставин, однак відповідач ухиляється від виконання вимог суду, в тому числі щодо обов'язкової явки у судове засідання та надання пояснень, зважаючи також на обмеженість строків розгляду апеляційної скарги, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З матеріалів справи встановлено, що актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 18.11.1997 встановлено, що крамниця загальною площею 10,1 кв. м. готова до введення в експлуатацію.

Вказаний акт затверджено розпорядженням Голови Городоцької державної районної адміністрації № 727 від 21.11.1997, яке прийняте в межах повноважень, які визначені чинним законодавством.

Таким чином висновок суду першої інстанції про відсутність повноважень у відповідача для прийняття спірного рішення колегія суддів вважає помилковим.

Крім того, спірне рішення є актом разової дії, яким було затверджено акт Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту до експлуатації. Судом не встановлено невідповідності вимогам нормативних актів даних, які відображені в даному акті, а також неправомірності дій посадових осіб які його складали.

На підставі розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації № 727 від 21.11.1997 Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації зареєстровано за гр. ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому районним бюро технічної документації на вказане приміщення крамниці видано технічний паспорт із технічним описом і визначенням зносу (а.с.131-132).

Цими доказами спростовується твердження позивача про те, що вказана споруда не могла бути зареєстрована, так є тимчасовою, оскільки в ній відсутній фундамент. Також на підтвердження цього до апеляційного суду апелянтом надано фотографії приміщення.

Також судом встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_2 від 17.12.1998 приватному підприємцю ОСОБА_5. Городоцькою міською радою надано у постійне користування 0,0012 га для встановлення та обслуговування торгового павільйону.

У подальшому вказане нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 06.11.2009 було продано ОСОБА_1. Даний договір нотаріально посвідчений.

Відповідно до Рішення Городоцької міської ради №2036 від 10.07.20014 вказано, що земельну ділянку передано в оренду третій особі строком на п'ять років для обслуговування нежитлової будівлі.

Таким чином на підставі спірного рішення виникли певні суспільні відносини, в т.ч. реалізоване право власності третьою особою. Зокрема, останньою на протязі більше як 4 років дане приміщення відкрито використовується за призначенням (крамниця), сплачуються відповідні платежі по його утриманню та використанню.

Також є непідтвердженим належними та допустимими доказами посилання позивача на те, що реєстрація вказаної споруди як об'єкта нерухомості перешкоджає йому реалізувати своє право щодо набуття земельної ділянки у власність.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації № 727 від 21.11.1997 "Про затвердження акту Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту до експлуатації крамниці в АДРЕСА_1 оскільки вказане розпорядження є правомірним та прийняте в межах повноважень, які визначені чинним законодавством.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, Реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області, третя особа - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування розпорядження скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.