Справа № 804/9693/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2015 р. Справа № 804/9693/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І.
при секретаріДерев'янко К.П.
представників позивача представника відповідачаОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості, -
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскільки сума бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2014 року на загальну суму 4 726 949 грн. не відшкодована Публічному акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів» в передбачені законодавством строки, то відповідач зобов'язаний був нарахувати пеню на суму бюджетної заборгованості, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України.
Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві.
Представник відповідача-1 в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні.
Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» знаходиться на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську ГУ ДФС.
19.09.2014 Публічним акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» подано до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, в якій у рядку 23.2 була задекларована сума бюджетного відшкодування з ПДВ у рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів в розмірі 4 726 949 грн.
02.12.2014 року Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» подало до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість за серпень 2014 року, яким напрямок суми бюджетного відшкодування був змінений на відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 4 726 949 грн.
З 04.12.2014 року по 24.12.2014 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України було проведено позапланову виїзну документальну перевірку Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» з питань достовірності декларування суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за серпень-вересень 2014 року на рахунок платника у банку.
За результатами перевірки 31.12.2014 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України було складено довідку №727/28-01-47-02/00186520, відповідно висновків якої зазначено, що сума бюджетного відшкодування, заявлена ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку складає за серпень 2014 року - 4 726 949 грн., за вересень 2014 року - 2 000 401 грн. та підтверджена в сумі: за серпень 2014 року - 4 000 009 грн., за вересень 2014 року - 1 245 318 грн. (за вирахуванням ПДВ по операціям, що мають ознаки ризикових, додаток 13 до довідки).
Зокрема, судом встановлено, що 22.01.2015 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України було подано висновок №41-20 на суму 4 000 009 грн. до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, що направлений листом 23.01.2015 року №1656/10/28-01-20-03-36 та отриманий Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області 26.01.2015 року.
27.02.2015 року Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» подало до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України уточнюючий розрахунок з ПДВ за серпень 2014 року, в якому змінило напрямок бюджетного відшкодування у рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів.
05.03.2015 року Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернуло до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України без виконання висновки про суми відшкодування ПДВ, зокрема і від 22.01.2015 року №40-20 на суму 4 000 009 грн. у зв'язку з відсутністю узагальненої інформації, наданої Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області
Правомірність та обґрунтованість дій Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновку є предметом спору переданого на вирішення суду.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 цієї статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
Згідно з пунктом 200.11 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.
Відповідно до пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.
Згідно з пунктом 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Отже, у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 ПК України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування, орган державної податкової служби зобов'язаний був протягом п'яти робочих днів, що настали за днем проведення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
В даному випадку довідкою податковий орган від 31.12.2014 року підтверджено достовірність декларування суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок позивача за серпень 2014 року у сумі 4 000 009 грн.
Так, судом встановлено, що податковий орган, закінчивши проведення перевірки та склавши довідку про підтвердження сум бюджетного відшкодування ПДВ 31 грудня 2014 року, не надав до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, в строки встановлені пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, а надав його лише 22.01.2015 року.
Таким чином, суд знаходить підстави для визнання бездіяльності Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, яка виразилася у несвоєчасному поданні до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" по декларації за серпень 2014 року оскільки податковий орган не дотримався процедури бюджетного відшкодування сум ПДВ, визначеної Податковим кодексом України.
На суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 Податкового кодексу України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. В свою чергу, неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.
Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду 04.08.2015 року.
Таким чином, з 16.01.2015 року (31.12.2015 року+5 днів+5 операційних днів) до 27.02.2015 року сума ПДВ за серпень 2014 року в розмірі 4 000 009 грн. вважається заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ.
Отже, враховуючи вказані правові норми, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з Державного бюджету України пеню за період з 16 січня 2015 року по 27 лютого 2015 року у розмірі 44 186,40 грн. з урахуванням облікової ставки НБУ у розмірі 14% ((4 000 009 грн. х 120% х 14% х 24 дня)/365 днів).
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 3 червня 2014 року у справі № 21-131а14.
Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Згідно із приписами частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому, суд вважає, що стягнення підлягає пеня розрахована саме з суми 4 000 009 грн., а не з суми 4 726 949 грн., оскільки саме така сума (4 000 009 грн.) була підтверджена Спеціалізованою державною податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби під час проведення перевірки та встановлено довідкою від 31.12.2014 року №727/28-01-47-02/00186520 в цій частині.
Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 44 186,40 грн.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів».
Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до частини 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, суд приходить до висновку, що позивач повинен сплатити судовий збір всього у розмірі 427,13 грн.(у пропорційному відсотковому співвідношенні), що враховуючи часткову його сплату позивачем при подачі адміністративного позову у розмірі 328,86 грн., становить 98,27 грн.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2015 року.

Суддя С.І. Озерянська