Справа № 2-а/754/405/14 (754/8246/14-а)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/1321/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Пасічник С.С.,

Іваненко Я.Л.

Стародуба О.П.

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про перерахунок пенсії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Деснянського районного суду від 02 вересня 2014 року та ухвалу Київського адміністративного суду від 19 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом (з врахуванням уточнень) до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва при здійсненні перерахунку її пенсії; зобов'язання відновити їй з 01.03.2014р. виплату пенсії за віком, яка була призначена з 01.10.2011р. відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та виплатити заборгованість; зобов'язання визнати кошти в сумі 37110,08грн. компенсацією матеріальних та нематеріальних збитків, понесених нею через незаконну відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку в березні 2007 року, як матері інваліда з дитинства, та не списувати їх з її пенсійного рахунку.

Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 02.09.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись частково з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просила рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача відновити їй з 01.03.2014р. виплату пенсії за віком, яка була призначена з 01.10.2011р. відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з довідкою МСЕК від 25.02.2002р. ОСОБА_5 з 01.02.2002р. встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства, а відповідно до довідки від 20.02.2009р. - 1 групу інвалідності з дитинства з 17.02.2009р.

05.03.2007р. ОСОБА_4 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м.Києва із заявою про призначення пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте, отримала відмову, яку у вересні 2008 року оскаржила в судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2009р. позов ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м.Києва про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м.Києва (протокол №43 від 07.06.2007р.) про відмову в призначенні їй пенсії за віком й зобов'язання відповідача призначити їй пенсію за віком з 05.03.2007р. задоволено.

Постановою Апеляційного суду м.Києва від 25.05.2011р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2009р. скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.10.2011р. постанову суду апеляційної інстанції скасовано й залишено в силі рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, 30.09.2011р. у зв'язку з досягненням ОСОБА_4 55 років Управлінням Пенсійного фонду в Деснянському районі м.Києва (за місцем проживання) їй з 01.10.2011р. згідно поданої заяви від 30.09.2011р. була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

18.02.2013р. позивачка звернулась до Європейського суду з прав людини із заявою про визнання порушення щодо неї пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 першого Протоколу Конвенції та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Після розгляду вказаної заяви Європейським судом з прав людини та доведення її до відома уряду Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві надіслало на адресу позивачки лист від 17.02.2014р., яким останню повідомлено про порядок перерахування та розмір пенсії, що буде нарахована з 05.03.2007р. на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.10.2011р.; крім того, у вказаному листі запропоновано позивачці письмово повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві про погодження на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.10.2011р. щодо призначення пенсії за віком з 05.03.2007р.

Проте, таких дій позивачка не вчинила, у зв'язку з чим Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.10.2011р. призначило їй пенсію за віком.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

За змістом ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанції прийшли до правильного висновку про правомірність дій відповідача по призначенню ОСОБА_4 на виконання постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.06.2009р. пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, починаючи з 05.03.2007р., та обчисленню її розміру відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Здійснивши касаційний перегляд справи, Вищий адміністративний суд України прийшов до висновку, що суди попередніх інстанцій при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року та ухвалу Київського адміністративного суду від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Іваненко Я.Л.

Стародуб О.П.