Справа № 809/1270/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/20625/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську про зобов'язання до вчинення дій та стягнення заборгованості в сумі 900 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області (далі - УПФ) пред'явило позов до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську (далі - Фонд) про зобов'язання відповідача включити до акту звірки та відшкодувати витрати УПФ в сумі 900 грн..

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі УПФ просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що Фонд відмовився включити до акту звірки та відшкодувати витрати УПФ в сумі 900 грн. - суму пенсій, виплачених пенсіонерам, нещасний випадок з якими стався за межами України, що виплачувались відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» за період з січня 2014 року по березень 2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції послався на статтю 9 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації, якою передбачено, що відшкодування шкоди внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоровя, а також смерті потерпілого здійснюється Стороною, законодавство якої поширювалося на працівника на момент одержання каліцтва. У разі переселення працівника з території сторони працевлаштування на територію іншої сторони роботодавець зобов'язаний перерахувати потерпілому кошти, які відшкодують заподіяну здоров'ю шкоду у розмірах, передбачених законодавством сторони працевлаштування.

Оскільки нещасні випадки з потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сталися на території Російської Федерації, після чого дані особи переїхали для подальшого проживання на територію України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у відповідача відсутні підстави на відшкодовування Пенсійному фонду витрати на виплату пенсій вказаним громадянам.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що між позивачем та відповідачем виконано дії, передбачені Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій із втрати годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України № 5-4/4 від 04 березня 2003 року (далі - Порядок № 5-4/4), а саме складено таблиці розбіжностей та підписано акти звірок за лютий та березень 2014 року, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання включення до вищезазначених актів звірки витрат на виплату пенсій пенсіонерам, нещасні випадки з якими сталися за межами України в розмірі 900 грн.

Також суд першої інстанції зазначив, що Порядком № 5-4/4, затвердженим Постановами правління обох фондів визначено, що відшкодування проводиться лише на централізованому рівні, тобто такий позов повинен подаватися на рівні центральних органів сторін.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року без змін.

Колегія суддів із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанції погоджується частково із огляду на наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів. Відповідно до пункту четвертого цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) Фонд зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, передбачений статтею 21 Закону № 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

Нормами статей 21, 28 Закону № 1105 передбачено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, складається, в тому числі, з виплат пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Отже, виплата пенсій та цільової грошової допомоги у зв'язку з виплатою пенсій є складовою частиною відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, і порядок їх виплати особам, які потерпіли на виробництві в Росії як в державі - учасниці Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року, і переїхали на проживання до України, регулюються нормами зазначеної Угоди.

Статтею 9 цієї Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації передбачено, що відшкодування шкоди внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також смерті потерпілого здійснюється Стороною, законодавство якої поширювалося на працівника на момент одержання каліцтва. У разі переселення працівника з території сторони працевлаштування на територію іншої сторони роботодавець зобов'язаний перерахувати потерпілому кошти, які відшкодують заподіяну здоров'ю шкоду у розмірах, передбачених законодавством сторони працевлаштування.

Матеріалами справи підтверджено, а саме актами форми Н-1, що нещасні випадки з потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сталися у 2002 та 2008 роках поза межами України, на території Російської Федерації, після чого дані особи переїхали для подальшого проживання на територію України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що у відповідача відсутні підстава відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату пенсій вказаним громадянам.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що Порядок № 5-4/4 визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Пункт 5 Порядку № 5-4/4 передбачає, що органи Пенсійного фонду щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним на підставі Списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та Списку померлих осіб, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з Відділенням Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань звірку витрат по особових справах потерпіли, складають акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідним Головним управлінням Пенсійного фонду України та управлінням Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

На підставі акту щомісячної звірки Головні управління Пенсійного фонду України та Управління Виконавчої дирекції Фонду узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків відповідно до пункту 7 Порядку на централізованому рівні перераховує витрати, пов'язані з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Із системного аналізу зазначених норм колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що зазначений порядок відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання застосовується лише у випадку відсутністю спору про відшкодування витрат.

Оскільки у даній справі між УПФ та Фондом виник спір про відшкодування витрат, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що цей порядок застосуванню не підлягає, а тому таку підставу для відмови в задоволенні позову, як те, що відшкодування проводиться на централізованому рівні, в зв'язку із чим такий позов повинен подаватись на рівні центральних органів сторін, з мотивувальних частин рішень судів першої та апеляційної інстанцій необхідно виключити.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача включити до акту звірки витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права не відповідає змісту прав УПФ щодо відшкодування понесених ним витрат, оскільки Порядок № 5-4/4 визначає лише механізм відшкодування таких витрат та встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків передбачає відсутність спору. Позивач не позбавлений права щодо захисту порушеного права шляхом пред'явлення вимоги саме про стягнення понесених витрат, а не шляхом зобов'язання включити їх до заліку.

Вказану правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України (постанови від 20 березня 2007 року №21-1087во06, 6 червня 2011 року, №21-1161а11, 20 червня 2011 року №21-76а11, 28 листопада 2011 року №21-366а11).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про безпідставність вимог УПФ до Фонду про зобов'язання його включити до акту звірки витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: