Справа № 809/4466/15
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа № 809/4466/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Черепія П.М.

при секретарі судового засідання Дубінській І.В.

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області

про визнання протиправними та скасування рішень №№27060751, 27060295 від 14.12.2015 року та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

28.12.2015 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень №№27060751, 27060295 від 14.12.2015 року та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.12.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: корівник, що знаходиться по АДРЕСА_1 та свинарник, що знаходиться по АДРЕСА_2 14.12.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3 прийнято рішення за №№ 27060295, 27060751 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Вважає такі рішення державного реєстратора незаконними, тому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення №№27060751, 27060295 від 14.12.2015 року. Зобов'язати відповідача здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: корівник, що знаходиться по АДРЕСА_1 та свинарник, що знаходиться по АДРЕСА_2

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в адміністративному позові. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Рішенням Снятинського районного суду, яке вступило в законну силу 02.06.2015 року за ОСОБА_2 визнано право власності на корівник 1990 р., розташований в АДРЕСА_1, навіс 1990 р., розташований в АДРЕСА_3, свинарник 1962 р., розташований в АДРЕСА_2

08.12.2015 року позивач подав до Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: корівник та свинарник, що знаходяться по АДРЕСА_2

До заяви додав необхідний пакет документів і рішення суду від 21.05.2015 року.

14.12.2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3 рішеннями за № 27060295 та за № 27060751 керуючись статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктами 16 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 відмовив у державній реєстрації права власності, оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме у правовстановлюючому документі відсутні відомості щодо ідентифікаційного номера фізичної особи за якою визнано право власності, що не дає змоги ідентифікації особи власника та особи заявника. У правовстановлюючому документі визнано право власності на корівник та свинарник, а технічний паспорт подано на корівник та свинарник літеру А, що не дає змоги ідентифікувати об'єкт нерухомого майна на який визнано право власності. Окрім того, з поданих документів неможливо встановити чи введений в експлуатацію об'єкт нерухомого майна у відповідності до статті 5 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". (а.с. 24 - 25).

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі - Закон) визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямовано на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно положень статті 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно положень частини 5 статті 3 Закону, Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Відповідно до пункту 2 Порядку державної реєстрації на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року (надалі - Порядок), державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Статтею 18 Закону визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

За приписами статті 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

У відповідності до пункту 37 Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно із заявою з доданим рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 21.05.2015 року.

Даним рішенням Снятинського районного суду у справі № 351/491/15-ц за ОСОБА_2 визнано право власності на об'єкти нерухомого майна: корівник 1990 р., навіс 1990 р., свинарник 1962 р., розташовані в АДРЕСА_1

Відмовляючи ОСОБА_2 у державній реєстрації прав на корівник та свинарник, державний реєстратор у рішеннях № 27060295, № 27060751 від 14.12.2015 року посилається на відсутність у поданих документах ідентифікаційного номера і що технічний паспорт подано на корівник і свинарник літеру А та що із поданих документів неможливо встановити чи введений в експлуатацію об'єкт.

Аналізуючи оскаржувані рішення державного реєстратора, суд зазначає, що у вступній частині рішень державний реєстратор вказує податковий номер НОМЕР_1, що належить позивачу, вказує розташування корівника НОМЕР_2 свинарника АДРЕСА_2, в той час в описовій частині своїх рішень, посилається на відсутність податкового номера ОСОБА_2 і вказує літеру А на об'єкти нерухомості.

На думку суду державний реєстратор безпідставно відмовив позивачу у державній реєстрації прав на нерухоме майно, тому оскаржувані рішення державного реєстратора від 14.12.2015 року не можуть залишатися в силі.

Посилання державного реєстратора у оскаржуваних рішеннях на ту обставину, що із поданих документів неможливо встановити чи введені в експлуатацію корівник і свинарник - об'єкти нерухомого майна, суд оцінює критично, оскільки дані об'єкти нерухомості збудовані в 1990 та 1962 роках і виділено позивачу як майновий пай з фонду майна КСП "Вільна Україна", що викладено в рішенні Снятинського районного суду від 21.05.2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За приписами частини 1 статті 14 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви додано квитанції №№ 191841560, 191841663, 191841437 та 191841758 від 05.01.2016 року про сплату судового збору у загальному розмірі 4 872 грн. (а.с. 3 - 6).

У зв'язку із задоволенням позовних вимог, з Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 4 872 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області №№ 27060751, 27060295 від 14.12.2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Реєстраційну службу Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: корівник, що знаходиться по АДРЕСА_1 та свинарник, що знаходиться по АДРЕСА_2

Стягнути з Реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 4 872 грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві гривні) за ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Черепій П.М.

Постанова складена в повному обсязі 08.02.2016 року.