Справа № 686/24738/15-а
Суддя: Мороз В. О.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі

головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Старокостянтинівське лісове господарство» про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

18 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Державного підприємства «Старокостянтинівське лісове господарство» про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 96 від 10.12.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 85 КУпАП, згідно якої його визнано винним та накладено штраф у сумі 1020 грн., за те, що він 05.12.2015 року на території Старокостянтинівського району, на околиці села Ладиги проводив полювання без відстрільної картки на пушного звіра та без записів в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання, дати та місця проведення полювання.

Вказує, що дана постанова винесена щодо нього без жодних підстав, оскільки він не порушував Правила полювання та не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене протоколом та постановою, оскільки полювання він не проводив, а лише йшов по вулиці села Ладиги. При цьому, при собі мав посвідчення мисливця, дозвіл на зброю та відстрільну картку.

В судовому засіданні позивач повністю підтримали позовні вимоги, і пояснив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як він знаходився із зачохленою зброєю, без набоїв до неї, на дорозі загального користування, а тому його дії не можна розцінювати, як полювання.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, вказавши, що мисливознавсцем Старокостянтинівського району було встановлено, що ОСОБА_1 повертався з полювання з зібраною мисливською гладкоствольною рушницею, без наявності чохла. При собі дійсно мав посвідчення мисливця та контрольну картку без відмітки факту полювання. Однак, відстрільної картки при собі не мав. Вказують, що село Ладиги є межами мисливських угідь, що належать Старокостянтинівській районній організації Українському товаристві мисливців та рибалок, а дозвільні документи на полювання в даних угіддях в 2015 р. ОСОБА_1 не видавалися.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що мисливознавцем Старокостянтинівського району ОСОБА_2 05.12.2015 р складено протокол про адміністративне відносно ОСОБА_1, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення від 10.12.2015 р, винесеної мисливствознавцем Старокостянтинівського району ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.85 КУпАП, оскільки на околиці села Ладиги проводив полювання без відстрільної картки на пушного звіра та без записів в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання, дати та місця проведення полювання.

У відповідності із оскаржуваною позивачем постановою від 10.12.2015 року останнього за вчинення даного адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.85 Кодексу України про адміністративні правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Згідно посадової інструкції мисливствознавця Старокостянтинівського району ОСОБА_2, до обовязків останньої віднесено, зокрема, розгляд справ про адміністративні правопорушення, повязаних із порушенням правил ведення мисливського господарства.

Відповідно до ст. 242 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням правил ведення мисливського господарства і полювання, передбачені статтею 50, частиною першою статті 85, статтями 91-2 і 188-5 цього Кодексу.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право посадові особи, уповноважені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства, керівники, заступник керівника з питань мисливського господарства, головні лісничі, головні мисливствознавці, державні районні мисливствознавці, керівники, головні лісничі, лісничі, головні мисливствознавці, мисливствознавці держлісгоспів, інших державних лісогосподарських підприємств, а також державних лісомисливських та державних мисливських господарств.

Так, складаючи протокол про адміністративне правопорушення та розглядаючи справу про адміністративне правопорушення мисливствознавець Старокостянтинівського району ОСОБА_2 діяв на підставі та до вимог законодавства України.

Вимогами ч. ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" до полювання прирівнюється перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня); перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Стаття 14 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" встановлює, документами на право полювання (для громадян України) є: посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита; дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо); відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання; паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов'язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред'являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Згідно п.1, п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється: полювати без належного на те дозволу, а саме: без документів, визначених статтею 14 Закону України "Про мисливське господарство та полювання"; полювання на тварин, які не зазначені у дозволах на добування мисливських тварин або понад встановлену в цих дозволах норму та полювання у заборонений час, а саме: у не дозволені для полювання строки на відповідні види тварин.

Дії, зазначені в пунктах 1 - 8 ст.20 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", відповідно до законодавства кваліфікуються як незаконне полювання. Особи, винні у незаконному полюванні, несуть відповідальність згідно із законами.

До тверджень позивача, щодо його непричетності до вчинення ним даного адміністративного правопорушення, а саме того, що він просто йшов із розчохленою стрілецькою зброєю по вулиці, а також того, що у нього була відстрільна картка при собі суд відноситься критично, оскільки з наведеного вище слідує, що сам по собі факт перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю незалежно від мети та наслідків такого перебування, у розумінні чинного законодавства прирівнюються до полювання. Крім того твердження позивача спростовуються наступними доказами.

Так, зокрема допитані в суді як свідки ОСОБА_4 (начальник Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області) та ОСОБА_5 (перший заступник начальника Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області) показали, що 05.12.2015 р під час профілактичного відпрацювання на території Старокостянтинівського району під час проведення перевірки мобільних робочих груп, в темну пору доби, близько 17 год. 45 хв. ними в с. Ладиги було помічено ОСОБА_1, який пересувався хиткою ходою з зібраною розчохленою мисливською гладкоствольною рушницею, яка була у нього на плечі. При цьому, свідок ОСОБА_5 вказав, що у ОСОБА_1 усіх дозвільних документів при собі не було.

Із рапорту першого заступника начальника Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 та із доручення Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області вбачається, що ним 05.12.2015 р під час профілактичного відпрацювання на території Старокостянтинівського району, в темну пору доби, близько 17 год. 45 хв. в с. Ладиги було помічено ОСОБА_1, який пересувався хиткою ходою з зібраною розчохленою мисливською гладкоствольною рушницею, яка була у нього на плечі. Документи, які б підтверджували право на полювання ОСОБА_1 відмовився надавати. У ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного спяніння та його було доставлено до Староковтянтинівського ВП для складення протоколу.

З наданих письмових доказів, а саме: рішення Хмельницької обласної ради від 17 липня 2012 року про надання мисливських угідь у користування та наказу Хмельницької обласної організації УТМП від 21.07.2015 вбачається, що місце вчинення правопорушення, відноситься до мисливських угідь, що належать Старокостянтинівській районній організації Українському товаристві мисливців та рибалок.

При цьому, ОСОБА_1 дозвіл на проведення полювання в мисливських угіддях на хутрового звіря в 2015 р. Старокостянтинівською РО УТМР не видавався, що підтверджується довідкою від 15.01.2016 р. № 1.

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85 КУпАП, позивачем не надано. Окрім цього, суд приймає до уваги, що позивачем не заперечується сам факт правопорушення згідно пояснень, наданих у судових дебатах.

Із наведеного вбачається, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено правомочним органом, строк накладення стягнення не сплив та що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідачем в повній мірі доведено ті обставини та події, на яких ґрунтуються оскаржувана постанова. Обґрунтування та доводи на яких ґрунтується позовна заява не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються доказами наявними у матеріалах справи.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено) тощо.

Згідно ст. 242 КУпАП, органи мисливського господарства розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням правил полювання передбачені ч.1 ст. 85 КУпАП.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із даної постанови вищевказані вимоги закону відповідачем не дотримано.

Разом з тим, на думку суду, при прийнятті рішення про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення щодо позивача, мисливознавцем не враховано обставин, зазначених у ст. 33 КУпАП, а саме: характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У відповідності до ст. 162 КАСУ та ст. 293 КУпАП при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може залишити постанову без змін, скасувати постанову і закрити справу а також прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, в тому числі змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення.

Тому є підстави вважати, що всупереч ст. 280 КУпАП, під час винесення спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 85 КУпАП, відповідачем були з'ясовані не всі суб'єктивні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема при визначенні міри адміністративного стягнення не враховано, майновий стан порушника, співрозмірність покарання вчиненому правопорушенню, а також те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення правил полювання, та те, що його діями не спричинено майнової шкоди, та що дане правопорушення не потягло жодних наслідків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, постанову мисливознавця Старокостянтинівського району ОСОБА_2 від 10.12.2015 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 гривень слід змінити, визначивши розмір накладеного адміністративного стягнення у виді 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 грн. штрафу .

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 69-71, 159, 161, 162, 163,171-2 КАС України, ст.ст. 23, 33, 85, 242, 278, 280, 293 КУпАП, суд-

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову мисливознавця Старокостянтинівського району ОСОБА_2 від 10.12.2015 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 гривень змінити, визначивши розмір накладеного адміністративного стягнення у виді 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 грн. штрафу .

В решті позову відмовити.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015 щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, - постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :