Справа № 826/22214/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-роздрібна компанія «Євротек» до державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-роздрібна компанія «Євротек» звернулось до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.09.2015 №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апелянта, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що податковим органом проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Торгово-роздрібна компанія «Євротек» щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з приватним підприємством «Октава» за період з 01.01.2015 по 31.01.2015, результати якої оформлено актом від 31.08.2015 №4237/26-58-22-08-17-37378350, та яким встановлено порушення: п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.1, 201.6, 201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24), у періоді січень 2015 року на загальну суму 880 851,00 грн.

В результаті виявлених порушень податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.09.2015 №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 880 851,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Висновок про порушення ТОВ «Торгово-роздрібна компанія «Євротек» вимог податкового законодавства контролюючий орган зробив з огляду на нереальність вчинення фінансово-господарських операцій з його контрагентом приватним підприємством «Октава».

Як видно з матеріалів справи, між позивачем (надавач) та ПП «Октава» (отримувач) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги від 15.01.2013 №ТРК0019/0-13, згідно з яким надавач зобов'язується надати отримувачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в порядку та на умовах, визначених цим договором, а отримувач зобов'язується повернути допомогу у визначений цим договором строк. З метою забезпечення виконання ПП «Октава» зобов'язанням за договором від 15.01.2013 №ТРК0019/0-13, між сторонами останнього також укладено договір застави рухомого майна від 26.12.2014.

У зв'язку з невиконанням умов вказаного договору, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ПП «Октава» про стягнення 8 227 317,65 грн., за результатами розгляду якого, ухвалою від 17.01.2015 у справі №914/34/15, яка у відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 17.01.2015, затверджено мирову угоду, згідно з якою ПП «Октава» зобов'язується добровільно погасити ТОВ «Торгово-роздрібна компанія «Євротек» частину основної заборгованості по поворотній фінансовій допомозі, що виникла згідно з договором №ТРК0019/0-13 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.01.2013 року, в загальній сумі 5 285 106,00 грн. шляхом передачі у власність ТОВ «Торгово-роздрібна компанія «Євротек» рухомого майна, яке перебуває в заставі відповідно до договору застави від 26.12.2014 та перелік якого вказаний в Додатку №1 до цієї мирової угоди, загальною вартістю 5 285 106,00 грн., в т.ч. ПДВ 880 851,00 грн.

На підставі акту приймання-передачі рухомого майна від 20.01.2015 ПП «Октава» передало, а ТОВ «Торгово-роздрібна компанія «Євротек» прийняло у власність рухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. 49 Гвардійської Херсонської Дивізії, 24, загальною вартістю 5 285 106,00 грн.

ПП «Октава» виписало на ім'я позивача податкову накладу від 20.01.2015 №2 на загальну суму 5 285 106,00 грн., яка зареєстрована у реєстрі податкових накладних 03.02.2015 року (а.с.50-52).

В підтвердження подальшого руху товару, отриманого у ПП «Октава», позивачем надано суду копію договору відповідального зберігання майна від 20.01.2015 №ТРК0019/0-15, укладеного з ТОВ «Ріелті Менеджмент», разом з додатками, на виконання якого складено акт передачі-приймання майна на зберігання від 20.01.2015 у місті Херсон, за яким ТОВ «Торгово-роздрібна компанія «Євротек» передано, а ТОВ «Ріелті Менеджмент» прийнято майно за переліком.

Суд першої інстанції вірно вказав, що оціночна вартість майна за рахунок якого погашено частину основної заборгованості по поворотній фінансовій допомозі за договором від 15.01.2013 №ТРК0019/0-13 на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду від 17.01.2015, не ставиться під сумнів ані сторонами угоди, ані контролюючим органом в акті перевірки від 31.08.2015 №4237/26-58-22-08-17-37378350.

Відтак, з огляду на те, що податковим органом не доведено належними доказами нереальність господарських операцій позивача з контрагентом, і як встановлено під час дослідження матеріалів справи господарські операції мали реальний характер, суд апеляційної інстанції вважає вимоги апелянта неправомірними.

Крім того, враховуючи позицію Вищого адміністративного суду України, викладену у листі №742/11/13-11 від 02.06.2011 року, в зв'язку з тим, що нікчемність правочинів між позивачем та його контрагентами, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, відповідачем не доведена, зокрема, вироком суду та спростовується копіями первинних документів, наявних в матеріалах справи, що підтверджують правомірність формування податкової звітності позивачем, колегія суддів вважає, що відповідачем всупереч норм чинного законодавства прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Окрім того, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», серед іншого вказано, що при кваліфікації правочину за ст.228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Стосовно доводів податкового органу відносно недобросовісності контрагента позивача, то колегія суддів звертає увагу на те, що згідно КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. В контексті наведеного рішенням Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року зазначено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. Слід брати до уваги те, що при розгляді даної категорії справ Європейський суд з прав людини виходить з того, що держава в особі податкових органів може і повинна вживати заходів для недопущення та/або зупинення зловживань у сфері сплати податку на додану вартість та бюджетного відшкодування, але відмова у бюджетному відшкодуванні платнику податків, який добросовісно виконав свої зобов'язання перед бюджетом і виконав всі передбачені національним законодавством умови для отримання такого відшкодування, тільки на тій підставі, що податковий орган не встановив сплати податку на додану вартість з боку постачальника та/або його контрагентів у ланцюгу, за умови відсутності шахрайських дій з боку отримувача відшкодування, на думку Європейського суду з прав людини, порушує права такого платника податків.

Крім того, колегією суддів критично оцінюються посилання податкового органу на акт від 07.05.2015 року №64/13-05-22-04/32022879 про неможливість проведення зустрічної звірки приватного підприємства «Октава» з питань підтвердження господарських відносин з підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями за період з 01.01.2015 по 31.01.2015, з огляду на те, що вказаний акт містить службову інформацію стосовно контрагента позивача, а не самого позивача, та не створює жодних правових наслідків для останнього, а юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що доводи про допущення позивачем податкових правопорушень не знайшли свого підтвердження, а податкове повідомлення-рішення від 11.09.2015 № є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належних доказів правомірності своїх дій, та не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 08.12.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Крім того, приписами положень пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено розміри ставок судового збору за подання апеляційної скарги до адміністративного суду, в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Відтак, з огляду на те, що апелянтом при поданні апеляційної скарги не було надано документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги, то судовий збір підлягає стягненню з останнього в розмірі 14 534,05 грн. (13 212,77*110%), з огляду на те, що розмір судового збору при поданні даної позовної заяви становив 13 212,77 грн.

Керуючись ст.ст. 41, 98, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 14 534,05 (чотирнадцять тисяч п'ятсот тридцять чотири) грн.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.