Справа № 495/6456/15-а
Суддя: Заверюха В. О.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/6456/15-а
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

02 лютого 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі : судді Заверюха В.О.

при секретарі Червинській І.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання незаконними та скасування рішеннь сільської ради,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом до Староцаричанської сільської ради у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №364-VІ від 26 червня 2015 року;

- визнати незаконним та скасувати рішення Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №363-VІ від 26 червня 2015 року;

- визнати дійсним та таким, що підлягає виконанню договір оренди на комплекс гідротехнічних споруд водосховища укладений між Староцаричанською сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та ОСОБА_3

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Староцаричанської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради в частині позовних вимог щодо визнання дійсним та таким що підлягає виконанню договору оренди на комплекс гідротехнічних споруд укладеного між Староцаричанською сільською радою та ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 червня 2015 року між ним та відповідачем укладено договір оренди на комплекс гідротехнічних споруд водосховища, відповідно до якого Староцаричанська сільська рада надала, а позивач прийняв у строкове платне користування гідротехнічну споруду водосховища, розташовану на земельній ділянці загальною площею 87 га, яка розташована території Староцаричанської сільської ради, для організації риборозведення, строком з 15.06.2015 року по 14.06.2025 року із сплатою орендної плати 42300 грн. на рік.

18 червня 2015 року відповідно до акту прийому-передачі комунальної власності гідротехнічних споруд водосховища, позивач прийняв орендоване майно та почав його використовувати відповідно до укладеного договору .

Однак рішенням Староцаричанської сільської ради від 26 червня 2015 року №364-VІ визнано незаконним укладений договір оренди на комплекс гідротехнічних споруд водосховища від 15.06.2015 року та визнано його не дійсним. Окрім того, рішенням Староцаричанської сільської ради від 26 червня 2015 року №363-VІ було доручено сільському голові укласти договір оренди на комплекс гідротехнічних споруд водосховища з ОСОБА_4 терміном на 1 рік.

Позивач вважає вищезазначені рішення Староцаричанської сільської ради незаконними та прийнятими з перевищенням повноважень, у зв'язку з чим просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши при цьому, що не визнає позов в частині визнання незаконним та скасування рішення Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №363-VІ від 26 червня 2015 року, яким визнано незаконним розірвання договору від 19.05.2015 року з ОСОБА_4, доручено сільському голові укласти договір оренди гідротехнічної споруди - ставка на термін оренди 1 рік, з 26.06.2015 року по 26.06.2016 року з ОСОБА_4, оскільки, як на його думку, зазначене рішення не порушує права та свободи позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає що позов має бути задоволено у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи у яких однією з сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Згідно частини 2 та частини 3 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім вищезазначеним вимогам.

Так судом встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що 15 червня 2015 року Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області було укладено договір оренди на комплекс гідротехнічних споруд водосховища, відповідно до якого Староцаричанська сільська рада надала, а позивач прийняв у строкове платне користування гідротехнічну споруду водосховища, розташовану на земельній ділянці загальною площею 87 га, яка розташована території Староцаричанської сільської ради, для організації риборозведення, строком з 15.06.2015 року по 14.06.2025 року із сплатою орендної плати 42300 грн. на рік. (а.с. 6-10)

Відповідно до акту прийому-передачі комунальної власності гідротехнічних споруд водосховища від 18.06.2015 року, комісія у складі сільського голови Староцаричанської сільської ради, спеціаліста із земельних питань, секретаря сільської ради передали гідротехнічні споруди водосховища, а ОСОБА_3 їх прийняв. (а.с. 4)

Рішенням Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №364-VІ від 26 червня 2015 року визнано незаконним та недійсним договір оренди на комплекс гідротехнічних споруд водосховища, відповідно до якого Староцаричанська сільська рада надала, а позивач прийняв у строкове платне користування гідротехнічну споруду водосховища, розташовану на земельній ділянці загальною площею 87 га, яка розташована території Староцаричанської сільської ради, для організації риборозведення, строком з 15.06.2015 року по 14.06.2025 року із сплатою орендної плати 42300 грн. на рік.(а.с. 12)

Відповідно до рішення Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №363 -VІ від 26 червня 2015 року, визнано незаконним розірвання договору від 19.05.2015 року з ОСОБА_4, доручено сільському голові укласти договір оренди гідротехнічної споруди - ставка на термін оренди 1 рік, з 26.06.2015 року по 26.06.2016 року з ОСОБА_4 (а.с. 13)

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України та ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти.

Відповідно до п. «г»ч. 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

Постанова Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»вказує, що при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана увласність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 ( v007p710-09 )

У п. 4 мотивувальної частини рішенням № 7-рп/2009 Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами . Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За приписами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно приписів ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За таких обставин, сільська рада не мала повноважень самостійно скасовувати своє рішення, оскільки воно є актом одноразового застосування, його дія вичерпана внаслідок початку процедури користування позивачем гідротехнічною спорудою водосховища, тому скасування такого рішення з мотивів його незаконності можливе лише в судовому порядку.

Щодо оскарження рішення Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №363-VІ від 26 червня 2015 року, суд вважає, що воно також має бути скасовано, оскільки стосується безпосередньо прав та свобод позивача, які були порушенні внаслідок його прийняття. Крім того, дострокове розірвання договору оренди в односторонньому порядку можливе лише за рішенням суду, отже відповідачем було порушено порядок розвівання укладеного між ним та позивачем договору, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9-11, 159-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання незаконними та скасування рішеннь сільської ради задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №364-VІ від 26 червня 2015 року.

Визнати незаконним та скасувати рішення Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №363-VІ від 26 червня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом дести днів з дня її проголошення.

Суддя