Справа № 361/3575/15-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/44249/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Маслія В.І.,

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, в якому просила визнати протиправною відмову відповідача щодо нарахування та виплати їй державної допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами з урахуванням зарплати; зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці недоплачену державну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами, передбачену ст. 9 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі 3495 грн; визнати незаконною відмову Управління соцзахисту щодо нарахування та виплати їй допомоги по догляду за дитиною від дня народження 13.03.2014 року по 15.05.2014 року; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці несплачені суми державної допомоги по догляду за дитиною за період з 13.03.2014 року по 15.05.2014 року відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років у розмірі 1032 грн; визнати незаконною відмову відповідача нарахувати та виплатити позивачці допомогу по догляду за дитиною за період з 16.05.2014 року по 30.06.2014 року, виходячи з прожиткового мінімуму в розмірі 1032 грн; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці недоплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною за період з 16.05.2014 року по 30.06.2014 року в розмірі прожиткового мінімуму за 2014 рік з урахуванням проведених виплат; визнати незаконним призупинення Управлінням соцзахисту нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною з 01.07.2014 року по теперішній час; зобов'язати відповідача відновити нарахування та виплату позивачці державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2014 року по 13.03.2017 року згідно ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та виплатити їй цю допомогу за попередній час; визнати нарахування державної соціальної допомоги при народженні дитини, розрахункова модель якої не відповідає нормі закону та не враховує зміну розміру допомоги зі зміною прожиткового мінімуму, незаконною; зобов'язати відповідача нараховувати у подальшому та виплачувати державну допомогу при народженні дитини відповідно до ст.12 Закону «України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у щомісячних платежах у розмірі 1,04167 прожиткового мінімуму для дітей на момент нарахування.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачка 25.12.2013 року звільнилась з роботи за власним бажанням.

10.01.2014 року Броварською центральною лікарнею на її ім"я видано довідку для призначення і виплати державної допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, які не зареєстровані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, за період з 10 січня по 16 травня 2014 року.

15.01.2014 року позивачка звернулась до Управління соцзахисту населення із заявою про виплату вищезазначеного виду допомоги.

13.03.2014 року позивачка народила другу дитину у зв'язку з чим 24.03.2014 року звернулась до відповідача із заявою про надання державної допомоги при народженні другої дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішенням Управління соцзахисту від 26 березня 2014 року позивачці надано письмову відповідь на її звернення, зокрема, у листі зазначено розміри соцвиплат: у зв'язку з вагітністю та пологами в розмірі 1276,94 грн; при народженні дитини одноразово 10 320 грн та щомісячно виплат з 01 квітня 2014 року у розмірі 1075 грн; по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16 травня 2014 року по 13 березня 2017 року в розмірі 130 грн.

Вважаючи, що при призначенні зазначених вище видів державної допомоги відповідачем було допущено порушення вимог Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з доводами якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач діяв у межах наданої законом компетенції та у відповідності до чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій.

Так, відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції, чинній на момент народження дитини) призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми, зокрема: допомога у зв'язку з вагітністю та пологами; допомога при народженні дитини; допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Чатиною 4 ст. 1 вказаного Закону визначено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми (далі Порядок № 1751).

Згідно із ст. 7 Закону України №2811-ХІІ право на державну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами мають за цим Законом всі жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 3 Порядку № 1751 встановлено, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» право на державну допомогу у звязку з вагітністю та пологами мають вагітні жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, а саме непрацюючі.

Позивачка, відповідно до довідки № 1238 від 21.03.2014 року станом на зазначену дату не була зареєстрована у центрі зайнятості як особа, що шукає роботу.

Згідно ст. 9 Закону України №2811-ХІІ допомога у зв'язку з вагітністю та пологами надається у розмірі 100% середньомісячного доходу жінки, але не менше 25 % від розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатної особи із розрахунку на місяць.

У пп. 5 п.7 Порядку №1751 зазначено, що допомога у зв'язку з вагітністю та пологами непрацюючим жінкам надається у розмірі 25 % розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатної особи, з розрахунку на місяць.

Як встановлено судами, відповідач на виконання вищезазначеного Закону та Порядку призначив позивачці як непрацюючій особі з 10 січня по 16 травня 2014 року допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами в розмірі 1276,94 грн, виплату якої проведено 11 березня 2014 року.

Крім того, при народженні другої дитини позивачці призначено допомогу в розмірі 61 920 грн (1032 - прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років х 60): одноразово виплачено 10 320 грн, решта суми в розмірі по 1075 грн. щомісячно підлягає виплаті протягом 48 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №2811-ХІІ та п. 22 Порядку №1751 від 01 січня 2010 року допомога по догляду замірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановлених для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами з 10 січня по 16 травня 2014 року.

Рішенням Управління соцзахисту від 26 березня 2014 року позивачці з 16 травня 2014 року по 13 березня 2017 року призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку у розмірі 130 грн, яка виплачувалась по 30 червня 2014 року.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року, який набрав чинності в цій частині з 1 липня 2014 року, виключено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку із переліку видів державної допомоги сім'ям з дітьми.

При цьому, фактично, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомога при народженні дитини об'єднана в один вид допомоги - допомогу при народженні дитини, яку призначено позивачці на період з 01.04.2014 року по 31.03.2018 року в розмірі 1075 грн.

На підставі вказаного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 208 також внесені зміни до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, і виключено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Крім цього, постановою КМУ № 208 від 25.06.2014 року пункт 13 Порядку доповнено новим абзацом восьмим, відповідно до якого для осіб, у яких закінчився строк виплати допомоги при народженні першої дитини, яка виплачується 24 місяці, на наступних 12 місяців призначається допомога до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 130 гривень.

Таким чином, після 01.07.2014 року така допомога виплачується тільки на першу дитину, яка народилася до 30.06.2014 року включно і тільки протягом третього року в розмірі 130 гривень щомісячно після закінчення строку виплати допомоги при народженні дитини.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що з 1 липня 2014 року чинним законодавством встановлено інші, ніж передбачені статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції, чинній на момент призначення допомоги), розміри виплат при народженні дитини.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: