Справа № 821/3771/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3771/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Багненко Т.В.

за участю:

представника позивача - Івченка О.О.

представника відповідача - Хуснутдінової Н.Ч.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом приватного підприємства "Херсон Зерно" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19 жовтня 2015 року №, -

встановив:

14 грудня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства "Херсон Зерно" (далі - позивач, ПП «Херсон Зерно») до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ) з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ДПІ у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області від 19 жовтня 2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 89508,00 грн.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач в адміністративному позові зазначив, що ДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 89508,00 грн. Підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки ату документальної позапланової перевірки підприємства №223/21-03-22-04/34369736 від 05.10.2015 року, яким зафіксовано порушення п.44.1 ст.44, п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.п. 201.1, 201.7 ст. 201 ПК України при взаємовідносинах з ТОВ «Тарвос» за лютий місяць 2015 року та з ТОВ «Екоінформ» за травень місяць 2015 року. Висновки відповідача викладені в акті перевірки, що стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення, є безпідставними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки, позивач вважає, що проведені господарські операції з контрагентами є реальними, товарними, такими, що відповідають нормам чинного законодавства, на підтвердження чого надав первинну бухгалтерську документацію. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19 жовтня 2015 року №.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 11 січня 2016 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Перевіркою правомірності відображення в податковій звітності господарських відносин ПП «Херсон Зерно» з контрагентом-постачальником ТОВ «Тарвос» за лютий 2015 року встановлено, що підприємством отримано послуги від контрагента згідно договору про надання послуг від 01.02.2015 року №ДГ-0000014. Транспортування сільськогосподарської продукції здійснювалось на підставі товарно-транспортних накладних (далі - ТТН), однак в ході проведення перевірки встановлено, що ТТН оформлені не належним чином, а саме відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій. Отже виписані ТТН на перевезення вантажів від ТОВ «Таворс» не можна вважати належно оформленими через відсутність можливості дослідити фактичний час прибуття автомобіля для завантаження та час прибуття автомобілю для розвантаження,можливого простою, маси вантажу, який підлягав транспортуванню та ставлять під сумнів факт перевезення товару. ТОВ «Тарвос» на момент здійснення фінансово-господарських операцій в лютому 2015 року мав стан «8» - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, крім того відповідно до інформації отриманої від ДФС України по товариству зареєстровано кримінальне провадження №0063 від 23.03.2015 року за ч.1 ст.212, ч.4 ст.191 КК. Перевіркою правомірності відображення в податковій звітності господарських відносин ПП «Херсон Зерно» з контрагентом-постачальником ТОВ «Екоінформ» за травень 2015 року встановлено, що підприємством отримано послуги від контрагента згідно договору про надання послуг від 04.05.2015 року №ДГ-00000001. Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) оформлені не належним чином, відсутня повна адреса складання актів, відсутня інформація щодо приміщень в яких проводились ці послуги. Транспортування сільськогосподарської продукції здійснювалось на підставі ТТН, однак в ході проведення перевірки встановлено, що ТТН оформлені не належним чином, а саме відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій. Отже, виписані ТТН на перевезення вантажів від ТОВ «Екоінформ» не можна вважати належно оформленими через відсутність можливості дослідити фактичний час прибуття автомобіля для завантаження та час прибуття автомобілю для розвантаження, можливого простою, маси вантажу, який підлягав транспортуванню та ставлять під сумнів факт перевезення товару. ТОВ «Екоінформ» на момент здійснення фінансово-господарських операцій в травні 2015 року мав стан «65» - платник податків з наступного року. Дії відповідача по проведенню перевірки є правомірними та вчинені в порядок і спосіб передбачений ПК України, висновки акту перевірки не спростовано позивачем, а тому відсутні підстави для скасування спірного податкового повідомлення-рішення. Все це на думку відповідача є підставами для залишення адміністративного позову без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала посилаючись на обставини викладені в акті перевірки, а також в актах перевірок контрагентів позивача.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ПП "Херсон Зерно" () зареєстровано 25 травня 2006 року за №0006065, свідоцтво про державну реєстрацію серія ААБ №808948. Підприємство перебуває на обліку в ДПІ у м. Херсоні з 29 травня 2006 року №708, є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом №100218154 серія НБ№087367 від 08.02.2007 року.

Основним видом діяльності підприємства позивача за КВЕД є: 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

На підставі наказу ДПІ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Херсон Зерно» (код 34369736)» № 995 від 24 вересня 2015 року, згідно зі ст.20, пп.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "Херсон Зерно" з питань дотримання вимог податкового в частині повноти декларування податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків контрагентами-постачальниками ТОВ «Тарвос» (код 39530906) за період лютий 2015р, ТОВ «Екоінформ» (код 31443324) за період травень 2015 р, придбання товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) та подальшої реалізації на контрагентів-покупців, та відображення здійснення фінансово-господарських операцій у податковій звітності.

Для проведення перевірки дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Тарвос» () за лютий 2015 року було надано: договір про надання послуг, акти прийому-передачі виконаних робіт, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, картка рахунку 6851 за лютий 2015 року (4 арк. акта перевірки, а.с. 13).

Для проведення перевірки дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Екоінформ» () за травень 2015 року було надано: договір про надання послуг, акти прийому-передачі виконаних робіт, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, картка рахунку 6851 за травень 2015 року (10 арк. акта перевірки, а.с. 19).

За наслідками перевірки ДПІ складено акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Херсон Зерно" () з питань дотримання вимог податкового в частині повноти декларування податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків контрагентами-постачальниками ТОВ «Тарвос» (код 39530906) за період лютий 2015р., ТОВ «Екоінформ» (код 31443324) за період травень 2015р., придбання товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) та подальшої реалізації на контрагентів-покупців, та відображення здійснення фінансово-господарських операцій у податковій звітності» № 223/21-03-22-04/34369736 від 05 жовтня 2015 року, висновком якого є порушення вимог п.44.1 ст.44, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.п. 201.1, 201.7 ст.201 ПК України в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 195587 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 59672 грн. та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (ряд.19 Податкової декларації з ПДВ за березень 2015 р.) на суму 66587 грн.

На підставі висновків акту перевірки № 223/21-03-22-04/34369736 від 05 жовтня 2015 року, відповідачем 19 жовтня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ПП "Херсон Зерно" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 89508 грн., в тому числі основний платіж 59672 грн., штрафні (фінансові) санкції 29839 грн.

Підставою для висновків акту перевірки та, як наслідок, для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідач зазначив, що виписані ТТН на постачання товару від ТОВ «Тарвос» та ТОВ «Екоінформ» не можна вважати належно оформленими, оскільки не має можливості дослідити фактичний час прибуття автомобіля для розвантаження, можливого простою, маси вантажу, який підлягав транспортуванню та ставлять під сумнів факт перевезення товару, а контрагенти-постачальники не знаходились за юридичною адресою в момент здійснення господарських операцій.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно положень статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що для включення ПП "Херсон Зерно" до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість достатніми підставами мають бути: придбання ним товарів (робіт, послуг); використання зазначених товарів, робіт та послуг у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, належним чином оформлена первинна бухгалтерська документація.

Преамбула до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що цей Закон визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ч.1 ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Згідно з вимогами ст. 4 цього Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідачем, відповідно до акту перевірки та письмових заперечень, реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами-постачальниками заперечується з таких підстав. Перевіркою правомірності відображення в податковій звітності господарських відносин ПП «Херсон Зерно» з контрагентом-постачальником ТОВ «Тарвос» за лютий 2015 року встановлено, що підприємством отримано послуги від контрагента згідно договору про надання послуг від 01.02.2015 року №ДГ-0000014. Транспортування сільськогосподарської продукції здійснювалось на підставі товарно-транспортних накладних (далі - ТТН), однак в ході проведення перевірки встановлено, що ТТН оформлені не належним чином, а саме відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій. Отже виписані ТТН на перевезення вантажів від ТОВ «Таворс» не можна вважати належно оформленими через відсутність можливості дослідити фактичний час прибуття автомобіля для завантаження та час прибуття автомобілю для розвантаження, можливого простою, маси вантажу, який підлягав транспортуванню та ставлять під сумнів факт перевезення товару. ТОВ «Тарвос» на момент здійснення фінансово-господарських операцій в лютому 2015 року мав стан «8» - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, крім того відповідно до інформації отриманої від ДФС України по товариству зареєстровано кримінальне провадження №0063 від 23.03.2015 року за ч.1 ст.212, ч.4 ст.191 КК.

Перевіркою правомірності відображення в податковій звітності господарських відносин ПП «Херсон Зерно» з контрагентом-постачальником ТОВ «Екоінформ» за травень 2015 року встановлено, що підприємством отримано послуги від контрагента згідно договору про надання послуг від 04.05.2015 року №ДГ-00000001. Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) оформлені не належним чином, відсутня повна адреса складання актів, відсутня інформація щодо приміщень в яких проводились ці послуги. Транспортування сільськогосподарської продукції здійснювалось на підставі ТТН, однак в ході проведення перевірки встановлено, що ТТН оформлені не належним чином, а саме відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій. Отже, виписані ТТН на перевезення вантажів від ТОВ «Екоінформ» не можна вважати належно оформленими через відсутність можливості дослідити фактичний час прибуття автомобіля для завантаження та час прибуття автомобілю для розвантаження,можливого простою, маси вантажу, який підлягав транспортуванню та ставлять під сумнів факт перевезення товару. ТОВ «Екоінформ» на момент здійснення фінансово-господарських операцій в травні 2015 року мав стан «65» - платник податків з наступного року. Таким чином, перевіркою встановлено, що документальне оформлення операцій з отримання товару від контрагентів за лютий 2015 року та травень 2015 року в сумі ПДВ 18778 грн. та 40894 грн. відповідно, позбавлене юридичної сили та є безпідставним, а тому відсутні підстави вважати правовідносини між позивачем та ТОВ «Тарвос» за лютий 2015 року, ТОВ «Екоінформ» за травень 2015 року реальними та враховувати їх вплив на податкову звітність.

Ознайомившись з актом перевірки суд зазначає, що перевіряючими не досліджувався факт здійснення господарських операцій між контрагентами-постачальниками та позивачем, а висновки акту перевірки стосовно господарських операцій з ТОВ «Тарвос» та ТОВ «Екоінформ» побудовані на дослідженні товарно-транспортних накладних, та на відсутності контрагентів за юридичною адресою в момент здійснення господарських операцій.

Позивач надав підтверджувальні документи щодо фактичного здійснення господарських операцій з наведеними контрагентами-постачальниками.

З наданої бухгалтерської документації вбачається, що між позивачем та контрагентом ТОВ «Тарвос» укладено договір про надання послуг №ДГ-0000014 від 01 лютого 2015 року (а.с. 42-43), строк дії договору до 30 червня 2015 року. Відповідно до п.1.1. договору, виконавець (ТОВ «Тарвос») зобов'язується доставити (перевезти) довірений йому замовником (ПП «Херсон Зерно») вантаж до пункту призначення і видати його замовнику (чи зазначеному замовником одержувачу), а замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену, згідно актів виконаних робіт, плату. Виконавець зобов'язується виконати додаткові послуги по сушінню, доробці, очищенню сільськогосподарської продукції в разі потреби замовнику, останній зобов'язується сплатити за надані послуги встановлену згідно актів виконаних робіт плату (пп. 1.1.1 п.1.1. договору). Вартість послуг за цим договором включає вартість витрат на перегін транспортного засобу до місця завантаження та від місця розвантаження транспортного засобу до місця завантаження та від місця розвантаження до місцезнаходження гаража перевізника; вартість додаткових послуг по сушінню, доробці, очищенню сільськогосподарської продукції визначається в актах виконаних робіт (п.п. 4.1, 4.2 договору).

В матеріалах справи містяться копії документів та матеріалів виданих та виписаних на підставі даного договору та за наслідками його виконання (а.с. 67-90). Сам факт здійснення господарських операцій з боку позивача ДПІ не перевірявся, а факт сплати за отримані послуги визнається сторонами та підтверджується виписками по банківському рахунку позивача за 13 лютого 2015 року та за 16 лютого 2015 року.

Отримання позивачем послуг від контрагента підтверджене наявними у матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів.

Наявні докази дають підстави для висновку про реальність господарських взаємовідносин між ПП "Херсон Зерно" та ТОВ «Тарвос» за лютий місяць 2015 року. Окремо суд звертає увагу відповідача, що місцезнаходженням виконавця (ТОВ «Тарвос») на момент вчинення господарських операцій за договором є м. Херсон, вул. Комкова, 89, офіс 6/4 (саме ця адреса зазначена в первинних бухгалтерських документах), а тому воно не могло знаходитись за адресою м. Львів, вул. Академіка Саксаганського, буд.42., оскільки зміна юридичної адреси відбулась 24 березня 2015 року (витяг з ЄДР № від 26.01.2016 року запис №3017780 від 24.03.2015).

Між позивачем та контрагентом ТОВ «Екоінформ» укладено договір про надання послуг №ДГ-00000001 від 04 травня 2015 року (а.с. 45-46), строк дії договору до 30 серпня 2015 року. Відповідно до п.1.1. договору, виконавець (ТОВ «Екоінформ») зобов'язується виконати додаткові послуги по сушінню, доробці, очищенню сільськогосподарської продукції, а замовник зобов'язується сплатити за надані послуги встановлену, згідно актів виконаних робіт, плату. Вартість додаткових послуг по сушінню, доробці, очищенню сільськогосподарської продукції визначається в актах виконаних робіт (п. 4.2 договору).

В матеріалах справи містяться копії документів та матеріалів виданих та виписаних на підставі даного договору та за наслідками його виконання (а.с. 91-97). Сам факт здійснення господарських операцій з боку позивача ДПІ не перевірявся, а факт сплати за отримані послуги визнається сторонами та підтверджується випискою з банківського рахунку за 09 червня 2015 року.

Отримання позивачем послуг від контрагента підтверджене наявними у матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів.

Наявні докази дають підстави для висновку про реальність господарських взаємовідносин між ПП "Херсон Зерно" та ТОВ «Екоінформ» за травень місяць 2015 року.

Окремо суд звертає увагу відповідача, що перевірка фінансово-господарської діяльності контрагента-ТОВ «Екоінформ» ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області не проводилась, а інформація надана листом від 26.06.2015 року №8549/13-04-22-08 має такий запис в першому абзаці «… надає зібрану податкову інформацію щодо неможливості проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінформ» () за травень 2015 року по взаєморозрахунках з ТОВ «Євроера» та іншими контрагентами».

Щодо використання податкової інформації щодо ТОВ «Тарвос» від 13.07.2015 року №83/13-05-22-04/39530906 та податкової інформації щодо ТОВ «Екоінформ» від 26.06.2015 року №8549/13-04-22-08 суд зазначає, що дані інформації містять записи про неможливість проведення зустрічної звірки (щодо ТОВ «Екоінформ») та неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки (щодо ТОВ «Тарвос»), а також звертає увагу відповідача на наступні норми законодавства.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу (п.78.7 ст.78 ПК України).

Матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок передбачені в ст.83 ПК України, серед них: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки (п. 85.2. ст.85 ПК України).

З метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін (п.73.5. ст.73 ПК України).

Суд зазначає, що акти про неможливість проведення зустрічних звірок не є тим самим, що і результати проведених зустрічних звірок, які є джерелом отримання податкової інформації, що положеннями ст. 83 Податкового кодексу України визначена в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації органами державної податкової служби визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок або проведення документальних позапланових перевірок вказаних контрагентів не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства ПП «Херсон Зерно». Аналогічного висновку дійшов Вищий адміністративний суд в постанові від 27 лютого 2014 року в справі № К/800/41631/13.

Щодо посилання податкового органу на неналежним чином оформлені ТТН, слід зазначити, що ТТН є транспортною документацією, яка підтверджує операції саме з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363) не встановлюють правил податкового обліку платника податків. Правила поширюються на власників автомобільного транспорту (перевізників), натомість, позивач не користувався послугами перевізників при взаємовідносинах з контрагентами. До того ж, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Так, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, недолік такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для невизнання права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.12.2014 року в справі №К/800/47657/14 та від 18.08.2015 року в справі №К/800/19833/15.

Така ж правова позиція висловлена і Міністерством доходів і зборів України в листі від 19 вересня 2013 року № 11569/6/99-99-22-01-03-15/1128.

В свою чергу, відповідачем не було доведено, що позивач та його контрагенти при укладанні договорів про надання послуг №ДГ-0000014 від 01 лютого 2015 року та № ДГ-00000001 від 04 травня 2015 року мали умисел на їх укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; намірів їх на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів, персоналу, тощо.

Доводи податкового органу про кримінальне провадження №0063 від 23.03.2015 року за ч.1 ст.212, ч.4 ст.191 КК відносно ТОВ «Тарвос» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про не підтвердження в судовому процесі доводів ДПІ про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами були безтоварними та спрямованими на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт яких підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 КАС України.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем не надано суду доказів протиправності дій позивача, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а доводи викладені в запереченнях на адміністративний позов спростовуються наявними в справі матеріалами.

Згідно Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Для з'ясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Первинні фінансові та бухгалтерські документи, надані позивачем є достатніми для висновку про дійсне виконання господарських операцій з контрагентами, тобто такими, що дають право позивачу віднести відповідні суми до податкового кредиту.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про неправомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 02 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов приватного підприємства "Херсон Зерно" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19 жовтня 2015 року № - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області від 19 жовтня 2015 року №, яким ПП «Херсон Зерно» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 89508 грн. 00 коп., з яких 59672 грн. 00 коп. основний платіж та 29836 грн. 00 коп. штрафна (фінансова) санкція.

Стягнути на користь приватного підприємства «Херсон Зерно» (ідентифікаційний номер 34369736) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області судовий збір в сумі 1342,62 грн., шляхом безспірного списання коштів органами державної казначейської служби.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 05 лютого 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.3.3.