Справа № 815/1551/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/42142/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод» та Південної митниці Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод» до Південної митниці Мін доходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, визнання протиправною та скасування картки відмови, стягнення надмірно сплачених платежів,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ПАТ «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, визнання протиправною та скасування картки відмови, стягнення надмірно сплачених платежів, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Південної митниці Міндоходів № 500060006/2014/000008/2 від 14.02.2014 року про коригування митної вартості товарів;

- визнати протиправним та скасувати рішення Південної митниці Міндоходів № 500060006/2014/000009/2 від 14.02.2014 року про коригування митної вартості товарів;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2014/00011 від 14.02.2014 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2014/00012 від 14.02.2014 року;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму надмірно сплачених платежів (податку на додану вартість) в розмірі 241508,23 грн..

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року адміністративний позов ПАТ «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод» було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Південної митниці Міндоходів № 500060006/2014/000008/2 від 14.02.2014 року та № 500060006/2014/000009/2 від 14.02.2014 року про коригування митної вартості товарів. Визнано протиправною та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2014/00011 від 14.02.2014 року та № 500060006/2014/00012 від 14.02.2014 року. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 року апеляційні скарги ПАТ «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод» та Південної митниці Міндоходів було залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року - без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод», не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

У касаційній скарзі Південна митниця Міндоходів, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційні скарги ПАТ «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод» та Південної митниці Міндоходів задоволенню не підлягають, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційних скарг є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 29.10.2013 року між ПАТ «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод» та ОсОО «АБАДА ТРЕЙД», Киргизстан, укладено зовнішньоекономічний контракт № 029/13, відповідно до умов якого суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності здійснює на користь позивача поставку квасолі продовольчої, врожаю 2013 року, що була вирощена у Киргизстані, за асортиментом та кількістю, вказаними у додаткових угодах, які є невід'ємними частинами даного контракту.

29.10.2013 року між сторонами зовнішньоекономічного контракту укладено додаткову угоду № 1 до нього, відповідно до якої ОсОО «АБАДА ТРЕЙД» зобов'язався поставити позивачу квасолю продовольчу, врожаю 2013 року, що була вирощена у Киргизстані, у загальній кількості 128 тонн на загальну суму 234240,00 доларів США.

04.11.2013 року позивачем було здійснено передоплату відповідно до умов Договору поставки № 029/13 від 29.10.2013 року на загальну суму 234240 доларів США.

06.12.2013 року між ПАТ «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод» та ОсОО «АБАДА ТРЕЙД», Киргизстан, укладено Додаткову угоду № б/н до зовнішньоекономічного контракту № 029/13 від 29.10.2013 року, відповідно до якої збільшено загальну суму даного контракту.

06.12.2013 року було укладено додаткову угоду № 2 до зовнішньоекономічного контракту № 029/13, відповідно до умов якої ОсОО «АБАДА ТРЕЙД» зобов'язався поставити позивачу квасолю продовольчу, врожаю 2013 року, що була вирощена у Киргизстані, у загальній кількості 128 тонн на загальну суму 300800 доларів США.

У січні 2014 року позивачем заявлено до митного оформлення дві партії отриманого від ОсОО «АБАДА ТРЕЙД» за вказаним вище контрактом товару.

В першій партії заявлено квасолю білу продовольчу у синтетичних мішках по 50 кг, не для посіву, сушену, очищену, врожаю 2013 р., сорту «Лопатка», виду «Phaseolus vulgaris» 2560-мішків. Торгівельна марка відсутня. Країна виробництва: KG. Виробник: ОсОО «АБАДА ТРЕЙД».

Для митного оформлення товару декларант до Південної митниці Міндоходів подав митну декларацію № 500060006/2014/000230 та декларацію митної вартості від 31 січня 2014 року.

Позивачем було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом, тобто за ціною господарської операції, визначеної у відповідності до вимог зовнішньоекономічного контракту № 029/13 від 29.10.2013 року, яка склала 234240, 00 USD.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем було надано наступні документи: копії зовнішньоекономічного контракту та додаткову угоду до нього, рахунок фактуру, довідку про транспортні витрати, залізничні накладні, копію митної декларації країни відправлення, платіжне доручення, сертифікат про походження товару, якісне посвідчення.

У зв'язку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу управління ризиками (АСАУР) щодо можливого заниження митної вартості та у зв'язку з тим, що у поданих документах містяться розбіжності: зокрема в поданій до митного оформлення митній декларації є посилання на транспортні документи країни відправлення (залізничні накладні) зазначена вага в яких відрізняється від ваги, зазначеної у поданій до митного оформлення ВМД; підписи керівника підприємства експортера на зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 29.10.2013 року № 029/13 та додатковій угоді до нього від 29.10.2013 року № 1 відрізняються від підписів керівника підприємства експортера на рахунку - фактурі від 21.11.2013 року № 002998 та сертифікаті про походження форми СТ-1 від 05.12.2013 року № KGUA6.

Митним органом було запропоновано позивачу подати додаткові документи, а саме: каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; переклад експортної декларації країни виробника; виписку з бухгалтерської документації; висновок експертної організації про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, що має відповідні повноваження згідно із законодавством.

14.02.2013 року на вимогу митного органу декларантом було надано виписку б/н по валютному рахунку підприємства одержувача від 05.11.2014 року, переклад експортної декларації країни виробника.

Проведеним митницею аналізом даних, встановлено, що у виписці б/н по валютному рахунку підприємства одержувача від 05.11.2014 року є посилання на переказ кредитних коштів згідно з КД 010/Р2-01-03-3-0/560 від 23.07.2013 року, хоча в поданих до митного оформлення документах наявний зовнішньоекономічний договір (контракт) з іншим номером та датою, а саме від 29.10.2013 року № 029/13, що не надало митному органу можливості зробити висновок щодо реальних складових митної вартості та їх основі.

28.01.2014 року ПАТ «Виробниче об'єднання Одеський консервний завод» було заявлено до митного оформлення друга партія товару - квасолі білої продовольчої у синтетичних мішках по 50 кг, не для посіву, сушену, очищену, врожаю 2013 року, сорту «Лопатка», виду «Phaseolus vulgaris» 2560-мішків. Торгівельна марка відсутня. Країна виробництва: KG. Виробник: ОсОО «АБАДА ТРЕЙД».

Для митного оформлення товару декларант до Південної митниці Міндоходів подав митну декларацію № 500060006/2014/000232 та декларацію митної вартості від 31.01.2014 року.

Позивачем було визначено митна вартість товару що імпортується за ціною господарської операції, визначеної у відповідності до вимог зовнішньоекономічного контракту № 029/13 від 29.10.2013 року, та становить 300800 доларів USD..

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем було надано наступні документи: копії зовнішньоекономічного контракту та додаткову угоду до нього, рахунок фактуру, довідку про транспортні витрати, залізничні накладні, копію митної декларації країни відправлення, платіжне доручення, сертифікат про походження товару, якісне посвідчення.

У зв'язку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу правління ризиками (АСАУР) щодо можливого заниження митної вартості та у зв'язку з тим, що у поданих документах містяться розбіжності, а саме: в поданій до митного оформлення митній декларації є посилання на експортну ВМД країни відправлення від 27.12.2013 року № 911005/271213/0012332 в якої зазначена дата закінчення терміну дії зовнішньоекономічного договору від 29.10.2013 року № 029/13, відмінна від дати, зазначеної у паперовому примірнику даного договору, що був наданий разом з комплектом документів до ВМД, а також, що підписи керівника підприємства експортера на зовнішньоекономічному договорі від 29.10.2013 року № 029/13 та додатковій угоді до нього від 06.12.2013 року № 2 відрізняються від підписів керівника підприємства експортера на рахунку - фактурі від 24.12.2013 року № 160563 та сертифікаті про походження товару форми СТ-1 від 24.12.2013 року № KGUA 06.

Митним органом було запропоновано позивачу подати додаткові документи, а саме: каталоги, специфікації, прас-листи виробника товару; переклад експортної декларації країни виробника; виписку з бухгалтерської документації.

14.02.2013 року на вимогу митного органу декларантом було надано переклад експортної декларації країни виробника.

Південною митницею Міндоходв під час дослідження документів, наданих декларантом до декларацій №500060006/2014/000230 та №500060006/2014/000232 було встановлено, що на підставі аналізу цін бази даних ЄАІС ДМСУ рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим, а саме по митній декларації від 24.07.2013 року № 500010100/2013/002617, тому митну вартість визнано на рівні 2,74 доларів США за кг нетто.

14.02.2014 року митним органом було видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2014/00011 від 14.02.2014 року та № 500060006/2014/00012 від 14.02.2014 року та прийняті рішення про корегування митної вартості № 500060006/2014/000008/2 від 14.02.2014 року та № 500060006/2014/000009/2 від 14.02.2014 року.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів та інше.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраною декларантом або уповноваженою ним особо. Методу визначення митної вартості умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно із частинами 2, 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з положеннями статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Таким чином, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суди дійшли правильного висновку щодо визнання протиправними та скасування рішення Південної митниці Міндоходів № 500060006/2014/000008/2 від 14.02.2014 року та № 500060006/2014/000009/2 від 14.02.2014 року про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2014/00011 від 14.02.2014 року та № 500060006/2014/00012 від 14.02.2014 року.

Стосовно позовної вимоги про повернення надмірно сплачених коштів висновки судів щодо відмови у позові також є обґрунтованими з огляду на таке.

Аналіз положень Митного кодексу України та Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 року № 339 (чинного на час виникнення спірних відносин), дає колегії суддів підстави для висновку про те, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів.

Тому суди, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачені з такої вартості суми платежів, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

Отже, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Приватного акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод» та Південної митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Одеський Консервний завод» до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Південної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, визнання протиправною та скасування картки відмови, стягнення надмірно сплачених платежів - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235- 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз