Справа № 2-а/154/5/15 254/2302/14-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Справа № 876/2308/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області про скасування рішення та зобов'язання щодо призначення та виплати пенсії за віком на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області (далі - УПФ) в якому просив визнати рішення відповідача оформлене протоколом від 30.04.2014 №548 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (далі - Рішення) неправомірним та скасувати, зобов'язати УПФ зарахувати йому період роботи з 06.10.1988 по 05.01.1999 електрогазозварником, та призначити і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 Виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Список №2) з 03.11.2013.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що він працював повний робочий день на роботі із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а саме електрогазозварника, а тому має право у відповідності до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) на призначення пільгової пенсії за віком.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2015 року у справі №154/2302/14-а заявлений позов задоволено частково. Скасовано Рішення та зобов'язано УПФ зарахувати позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону №1788-ХІІ стаж його роботи електрогазозварником на Володимир-Волинському міжгосподарському комбікормовому заводі з 06.10.1988 по 05.01.1999, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах виплативши пенсійне забезпечення з часу набуття ним права на пенсію за віком з 03.11.2013.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що оскільки позивачем не додано до своєї заяви потрібні документи, то робота позивача на пільгових умовах не підтверджується, а тому відсутні підстави для призначення пільгової пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що пільговий стаж позивача підтверджується наданими ним документами, а відтак УПФ безпідставно відмовлено йому у призначенні пільгової пенсії за віком.

Проте, такі висновки суду першої інстанції лише частково відповідають фактичним обставинам справи з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у зв'язку з досягненням 55-ти річного віку позивач 31.01.2014 (а.с.5) звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посадах які містяться у Списку №2.

Відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії позивачу з посиланням на те, що таким не додано та УПФ не отримано під час перевірки відомостей, документи які б свідчили про роботу ОСОБА_1 у спірні періоди на посаді, що міститься у Списку №2, а тому робота на пільгових умовах у період з 06.10.1988 по 05.01.1999 не підтверджується і відсутні підстави для призначення пільгової пенсії.

Не погодившись з такою відмовою УПФ, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 1, 2 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок №383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ , п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Звідси, слід зробити висновок, що Законом №1788-ХІІ та Порядком №637 затверджено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка. Якщо її немає, або в ній відсутні свідчення, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно записів в трудовій книжці з 01.09.1974 по 12.07.1976 навчався у сільському професійно-технічному училищі №3 м.Володимир-Волинський Волинської області за кваліфікацією газоелектрозварник, з 09.09.1976 по 29.04.1977 працював на посаді газоелектрозварника, з 12.05.1977 по 19.05.1979 служив у Радянській армії, з 22.06.1979 по 21.07.1981 працював на посаді електрогазозварника 3 розряду, з 09.02.1982 по 31.07.1982 на посаді електрогазозварника, з 01.08.1982 по 28.05.1985 на посаді електрозварника, з 06.10.1988 по 05.01.1999 на посаді електрогазозварника 4 розряду, з 04.07.2002 по 03.12.2003 працював електрогазозварником, з 10.12.2003 по 11.04.2005 електрогазозварником.

Із розрахунку стажу (а.с.5 зворот) вбачається, що відповідач заперечує пільговий стаж ОСОБА_1 за період з 01.09.1974 по 12.07.1976, з 12.05.1977 по 19.05.1979, з 22.06.1979 по 30.06.1979, з 09.02.1982 по 28.05.1985, з 06.10.1988 по 05.01.1999.

Так, у Списку №2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, у період роботи позивача з 09.09.1976 до 26.01.1991 (дата набрання чинності списків, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10) дійсно відсутня професія «газоелектрозварника» чи «електрогазозварника». Проте у постанові Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 до Списків №2 в Розділі ХХХІІ «Загальні професії» віднесені посади «електрозварників та їх підручних» і «газозварників та їх підручних».

Згідно роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС від 02.04.1976 №5/8 порядок застосування Списків №1 та №2, передбачає в тих випадках, коли в Списках №1 і №2 передбачені працівники, які виконують певні роботи, то правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються всі працівники, постійно зайняті на цих роботах, незалежно від найменування їх професії.

Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що позивач перебуваючи на посаді «газоелектрозварника» чи «електрогазозварника» виконував роботу, яка передбачена Списком №2, у шкідливих умовах праці, а тому підстави для не врахування періодів його роботи на таких до пільгового стажу відсутні.

Більше того, посада електрозварника, на якій позивач продовжував працювати, в подальшому відносилася також до Списку №2 затвердженого постановами КМУ від 26.01.1991 №10, від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36.

Щодо періоду роботи позивача з 01.09.1974 по 12.07.1976, з 12.05.1977 по 19.05.1979, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, абзацом 2 п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно із ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач після закінчення навчання у сільському професійно-технічному училищі №3 м.Володимир-Волинський Волинської області 12.07.1976 у строк до трьох місяців - 09.09.1976 був зарахований на роботу за набутою професією електрогазозварника та на момент призову на строкову військову службу працював за професією, займаючи посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах, а відтак в силу вимог вищенаведених нормативних актів, періоди з 01.09.1974 по 12.07.1976, з 12.05.1977 по 19.05.1979 підлягають зарахуванню до його пільгового стажу для призначення пенсії згідно ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Період роботи ОСОБА_1 з 22.06.1979 по 30.06.1979 необгрунтовано не враховано УПФ при розрахунку стажу позивачу, оскільки жодних підстав для цього немає, враховуючи при цьому, що період на тій же посаді з 01.07.1979 по 21.07.1981 враховано належним чином та без жодних зауважень. Відсутність ж в особових рахунках нарахування заробітної плати за цей місяць (а.с.33) жодним чином не може підтверджувати те, що позивач в цей період не виконував роботу та покладені на нього обов'язки.

З 09.02.1982 по 31.07.1982 ОСОБА_1 працював на посаді електрогазозварника, а з 01.08.1982 по 28.05.1985 на посаді електрозварника, яка чітко передбачена Списком №2.

З 06.10.1988 по 20.08.1992 працював на посаді електрогазозварника.

Робота позивача на посаді електрогазозварника у вказані періоди підтверджується окрім записів трудової книжки, зокрема архівними виписками та довідками (а.с.14-15, 20, 22-25, 28-33).

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду даної справи допитані в якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили роботу позивача на посаді електрогазозварника період з 06.10.1988 по 20.08.1992 зокрема.

Покликання УПФ на те, що на підприємствах де працював ОСОБА_1 та архівних установах не збереглися необхідні документи та відомості про роботу на посаді, яка надає йому право на призначення пільгової пенсії, як на підставу для відмови у її призначенні, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відсутність відповідних документів, а так само недоліки у їх оформленні не можуть бути підставою для позбавлення особи права на належну їй пільгову пенсію, якщо із інших даних, зокрема трудової книжки та архівних документів, свідчень, доступних джерел та логічних умовиводів, вбачається наявність усіх обставин для цього.

Також, критично оцінюються доводи апелянта, що позивача згідно наказу Володимир-Волинського комбікормового заводу від 25.07.1991 №53 було переведено машиністом КШП-5, оскільки згідно такого, період переведення становить «на період прийому і сушки зерна врожаю 1991 року», що становить досить короткий термін та не свідчить, що позивач не виконував свою попередню роботу чи не міг бути переведений на наступний же день газоелектрозварником. Відомості про це відсутні. Більше того, згідно наказу від 08.12.1992 №83 позивач вже числився газоелектрозварником.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що періоди роботи ОСОБА_1 з 22.06.1979 по 30.06.1979, з 09.02.1982 по 28.05.1985 та з 06.10.1988 по 20.08.1992 підлягають зарахуванню до його пільгового стажу для призначення пенсії згідно ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Що ж до періоду роботи позивача з 21.08.1992 по 05.01.1999 апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.4.5 Порядку №383, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок та Постанова №422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови №442 «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно зі ст.101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 10 березня 2015 року №21-51а15 та від 10 вересня 2013 року №21-183а13.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не доведено протилежного, що атестація умов праці вперше була проведена лише у червні 2004 року у ВАТ «Володимир-Волинське АТП-10707», тобто до 21.08.1997 не проводилась, а тому період роботи ОСОБА_1 з 21.08.1992 по 05.01.1999 правомірно не було зараховано до пільгового стажу відповідачем.

Проте, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивач має такі періоди пільгового стажу з 01.09.1974 по 12.07.1976 (період навчання, 1рік 10 місяців 12 днів), з 09.09.1976 по 29.04.1977 (зараховано УПФ, 7місяців 21 день), з 12.05.1977 по 19.05.1979 (військова служба, 2 роки 8 днів), з 22.06.1979 по 21.07.1981 (2 роки 30 днів), з 09.02.1982 по 28.05.1985 (3 роки 3 місяці 19 днів), з 06.10.1988 по 20.08.1992 (3 роки 10 місяців 14 днів).

Цього було уже достатньо для призначення позивачу пільгової пенсії передбаченої п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ, при цьому не враховуючи періодів роботи з 04.07.2002 по 03.12.2003 та з 10.12.2003 по 11.04.2005, які УПФ було самостійно враховано до пільгового стажу ОСОБА_1

Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що на час звернення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач досяг 55 років, його загальний трудовий стаж перевищував 25 років, пільговий стаж становив не менше 12 років та шість місяців, що підтверджується записами в трудовій книжці та матеріалами справи.

Таким чином, відповідач дійшов помилкового висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки дані записів зроблених в трудовій книжці позивача та додані ним матеріали є підставою для зарахування періоду роботи на вказаних посадах в трудовий стаж та призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, вважає що у позивача наявне право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ з 03.11.2013 (оскільки позивач звернувся за такою в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку), оскільки він досяг віку і має трудовий стаж, які визначені у даній нормі Закону.

Суд першої інстанції вказаних обставин не встановив та безпідставно зарахував період роботи позивача, який не підтверджений атестацією умов праці.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області задовольнити частково.

Постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області оформлене протоколом від 30 квітня 2014 року №548 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 у зв'язку із відсутністю необхідного стажу.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03 листопада 2013 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 08 лютого 2016 року.