Справа № 810/1412/15
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2016 р. м. Київ К/800/33998/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря: Загороднього А.А.

представників:

позивача: Богдана С.В.

відповідача: Богів Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року

у справі № 810/1412/15

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз»

до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби-Центрального офісу з обслуговування великих платників

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Київоблгаз») звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби-Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду апеляційної інстанції, оскаржив його у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченні на касаційну скаргу відповідач посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу ПАТ «Київоблгаз» залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Київоблгаз» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету по податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 20.10.2014 року № з граничним терміном сплати 30.10.2014 року, за результатами якої складено акт від 06.02.2015 року № 134/28-10-41-20/20578072.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 № , яким зобов'язано позивача сплатити штраф в сумі 560 611,01 грн.

Суд першої інстанції визнав не обґрунтованими висновки контролюючого органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

За змістом пункту 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно з пунктом 43.4 статті 43 ПК України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України встановлено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань платника податків є, поміж інших, суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2014 року позивачем подано до контролюючого органу заяву № 8-3518 на перерахування надмірно сплачених коштів з податку на прибуток в рахунок оплати податку на додану вартість, у зв'язку із наявністю переплати за 2012 рік з податку на прибуток в розмірі 5 675 554,42 грн.

Сплата надмірної суми грошових зобов'язань позивачем здійснювалась з 09.02.2012 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 09.02.2012 року № 600 на суму 2 000 000,00 грн., від 26.04.2012 року № 246 на суму 2 500 000,00 грн., від 26.07.2012 року № 1689 на суму 1 000 000,00 грн., від 17.08.2012 року № 1988 на суму 110 000,00 грн., від 27.08.2012 року № 2114 на суму 124 522,13 грн. Таким чином платником податків був дотриманий строк у 1095 днів від дня її виникнення, встановлений пунктом 43.3 статті 43 ПК України.

Київським окружним адміністративним судом встановлено, що податковий орган 06.10.2014 року отримав вищевказану заяву.

Листом від 24.10.2014 року № 19342/10/28-10-20-3-20 відповідач повідомив позивача лише про розгляд можливості перерахування надміру сплачених сум.

Слід зазначити, що з огляду на отримання відповідачем відповідної заяви 06.10.2014 року, контролюючий орган повинен був підготувати такий висновок та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до 17.10.2014 року (граничний строк), передбачений пунктом 43.5 статті 43 ПК України.

В той же час, 30.10.2014 року податковим органом підготовлений висновок № 10089-20 про перерахування коштів з податок на прибуток (КБК 11021000) в рахунок оплати податку на додану вартість (КБК 14010100) в сумі 5 675 554,42 грн. на підставі вищевказаної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Київоблгаз» 31.10.2014 року погашено податковий борг в сумі 5 606 110,11 грн., шляхом перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший, що підтверджується платіжним дорученням від 31.10.2014 року № 100089-20 на суму 5675554,42 грн.

Відтак, на думку колегії суду, Київський окружний адміністративний суд дійшов вірного висновку, що позивачем своєчасно у встановлений податковим законодавством строк вжиті всі заходи на погашення задекларованого грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме за вищевказаних обставин справи, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, отже, прийняте податковим органом спірне рішення є неправомірним.

За таких обставин, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року підлягає скасуванню, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року має бути залишена в силі, як така, що помилково скасована.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року скасувати.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
Ю.І. Цвіркун