Справа № 804/9836/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 р. Справа № 804/9836/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення, яке виніс відповідач є незаконним та такими, що порушило права та законні інтереси позивача, тому вони підлягають визнанню недійсними та скасуванню, оскільки господарські операції були реально вчинені.
Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмово провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав правомірності винесення податкового повідомлення-рішення, надавши письмові заперечення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Дочірнє підприємство "Будівельне управління "Стальмонтаж-109" ТОВ "Стальконструкція-109" перебуває на обліку в Нікопольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, як платник податку.
Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі п.п.20.1.4 п. 20.1. ст. 20, п. 75.1. ст.75, п.п.78.1.1. п. 78.1. ст.. 78 Податкового кодексу України, відповідно до наказу Нікопольської об'єднаної ДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 27.03.2015 року № 461 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ДП "Будівельне управління "Стальмонтаж-109" ТОВ "Стальконструкція-109" та на підставі направлення від 27.03.2015 року № 133/22-02 було проведено позапланову документальну виїзну перевірку ДП БУ "Стальмонтаж-109" ТОВ "Стальконструкція-109" з питань дотримання вимог податкового законодавства по господарським операціям з постачальниками ТОВ "Днепр" та ТОВ "Астекс Гарант" за період грудень 2014 року.
На результатами перевірки Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було складено акт від 09.04.2015 року № 1161/04-07-22.31102612, яким встановлено порушення ст. 185, ст. 188, ст. 198, ст. 201, ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 88 586,91 грн., в тому числі за: липень 2014 року - 88 586,91 грн.
Позивачем надано скаргу № 314/05 від 12.05.2015 року з проханням переглянути та скасувати податкове повідомлення-рішення, що не відповідає вимогам податкового законодавства.
Податковим органом було прийнято рішення про результати розгляду скарги від 07.07.2015 року № 635/10/04-31-10-07-09, яким повідомлено, що висновки акту перевірки є правомірними, а скарга залишена без задоволення.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі такого висновку спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Згідно із Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства від 22.12.2010 року за №984 Акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів (пункти 4-6 Порядку №984 від 22.12.2010 року).
В ході проведення перевірки відповідачем встановлено, між ДП "Будівельне управління "Стальмонтаж-109" ТОВ "Стальконструкція-109" (замовник) та ТОВ "Астекс Гарант" (підрядник) укладено договори, а саме:
- договір № СМР12-2014 від 01.12.2014 року, відповідно до п.1.1. якого підрядник зобов'язується виконати роботи "Монтаж металевих конструкцій (газоходи, опори), монтаж, устаткування і термоізоляція в зоні спікання об'єкту "Реконструкція пилогазоочисних пристроїв БЗАФ ПАТ "ОГЗК"", надалі іменується роботи, а "замовник" зобов'язується виконати роботи за актом прийняття виконаних робіт (КБ-2в), згідно з договором.
- договір № СМР12/1-2014 від 01.12.2014 року, відповідно до п 1.1. якого підрядник зобов'язується виконати монтаж сандвіч-панелів зони спікання та зони охолодження об'єкту "Реконструкція пилогазоочисних пристроїв надалі іменуються роботи, а "замовник" зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи за актом приймання виконаних робіт (КБ-2в), згідно з договором.
- договір № СМР12/2-2014 від 01.12.2014, відповідно до п. 1.1. договору "підрядник" зобов'язується виконати по демонтажу, виготовленню, монтажу і монтажу металевих конструкцій в зоні спікання та зоні охолодження об'єкту "Реконструкція пилогазоочисних пристроїв" надалі іменуються роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи за актом приймання виконаних робіт (КБ-2в), згідно з договором.
Позивачем в підтвердження господарських відносин з ТОВ "Астекс Гарант" до перевірки надано вищевказані договори, акти приймання виконаних будівельних робіт, рахунки-фактури від 10.12.2014 року № 203, від 31.12.2014 року № 204, від 31.12.2014 року № 200; розрахунком загально-виробничих витрат до локального кошторису; підсумковою відомістю ресурсів; розрахунком загально-виробничих витрат до Акту КБ-2в; податкові накладні від 10.12.2014 року № 50, від 31.12.2014 № 51, від 31.12.2014 року № 52, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631.
Висновки відповідача ґрунтуються на тому, що у ТОВ "Астек Гарант" відсутні власні основні засоби, обладнання, складські приміщення, транспортні засоби, трудові ресірси. Також податковий орган посилається те, що основним видом діяльності ТОВ "Астекс Гарант" є оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, але відповідно до укладених договорів ТОВ "Астек Гарант" здійснював виготовлення та монтаж металевих конструкцій, монтаж обладнання та теплоізоляції в зоні спікання об'єкту, монтаж сандвіч-панелів зони спікання "Реконструкція пилогазоочисних пристроїв, демонтажу, виготовлення та монтажу металевих конструкцій в зоні спікання та зоні охолодження об'єкту", також у підприємства відсутні ліцензії на здійснення на здійснення даних робіт та в первинних документах містяться недоліки.
Також, між ДП "Будівельне управління "Стальмонтаж-109" ТОВ "Стальконструкція-109" та ТОВ "Днепр" було укладено договір підряду від 30.05.2014 року № 28-2014, відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати власними силами, у відповідності з умовами даного договору роботи з фарбування металевих конструкцій зони спікання та зони кадіння об'єкта "Реконструкція пилогазоочисних пристроїв".
Висновки відповідача ґрунтується на тому, що відповідно до даних Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області ТОВ "Днепр" не був виконавцем робіт/послуг, які були надані позивачу, а придбав їх у ТОВ "Астекс Гарант", відповідно до податкової накладної від 12.01.2015 року № 41. Оскільки, ТОВ "Астекс Гарант" за даними податкового органу не має необхідних умов для ведення господарської діяльності, то реальність господарських операцій є непідтвердженою.
Відповідно до п.п. 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (стаття 44 Податкового кодексу України).
Відповідно до ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.
Згідно статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Зауваження до форми і змісту податкових накладних в акті перевірки відсутні.
За приписами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (стаття 198 Податкового кодексу України).
Згідно пояснень позивача, які містяться в позовній заяві, позивач придбані у ТОВ "Астекс-Гарант" і ТОВ "Днепр" роботи (послуги) були придбані з метою подальшої реалізації в межах наступних господарських договорів, а саме: договори з ТОВ "Астекс Гарант" № СМР12/1-2014 від 01.12.2014 року, № СМР12/2-2014 від 01.12.2014 року, копії яких надані до суду, а також інші первинні документи.
Щодо відсутності ліцензії ТОВ "Астекс Гарант", слід зазначити, що до суду надано копію ліцензії ТОВ "Астекс Гарант", яка діє з 07 жовтня 2014 року по 07 жовтня 2017 року, тобто ліцензія на господарську діяльність, пов'язаною із створенням об'єктів архітектури була наявна в ТОВ "Астекс Гарант" на момент укладення та виконання договорів з позивачем.
В тому числі, щодо відсутності ліцензії ТОВ "Днепр", слід зазначити, що до суду надано копію ліцензії ТОВ "Днепр", яка діє з 24 лютого 2012 року по 24 лютого 2017 року, тобто ліцензія на господарську діяльність, пов'язаною із створенням об'єктів архітектури була наявна в ТОВ "Днепр" на момент укладення та виконання договорів з позивачем.
Також слід зазначити, що відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців стосовно ТОВ "Астекс Гарант", які містяться в матеріалах справи, одним із видів діяльності вказаного підприємства є: 41.10 Організація будівництва будівель; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових приміщень, в тому числі стосовно ТОВ "Днепр", одним із видів діяльності підприємства є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових приміщень; 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.
В судовому засіданні, в якості свідка, був допитаний директор ДП "Будівельне управління "Стальконструкція-109" ТОВ "Стальмонтаж-109" - ОСОБА_2, який зазначив про реальне укладення договорів з даними контрагентами та належне виконання ними робіт. Виконанні роботи були ним прийняті, після чого складались акти приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, які підписувались уповноваженими представниками сторін. Реальність укладення договорів, підтверджується первинними документами, а отримані роботи подальшому були використанні у власній господарській діяльності підприємства-позивача.
Щодо трудових ресурсів контрагентів позивача, представником позивача зазначено, що у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого на них податку ТОВ "Днепр" за 4 квартал 2014 року, у вказаний період часу працювало 6 працівників у штаті та 10 працівників за цивільно-прововими угодами, копія розрахунку міститься в матеріалах справи, а також згідно із листом №347/11/15 від 12.11.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, повідомлено ТОВ "Астекс Гарант" про залучення 18 працівників за цивільно-правовими угодами для виконання робіт за договорами №СМР12/1-2014 від 01.12.2014 р., № СМР12/2-2014 від 01.12.2014 року, № СМР12-2014 від 01.12.2014 р.
Щодо відсутності табелів робочого часу, представник позивача пояснив, що позивач не уповноважений здійснювати облік робочого часу працівників ТО "Астекс Гарант" та ТОВ "Днепр", у зв'язку з чим не має у своєму розпорядженні вказаних документів.
Щодо наявності певних невідповідностей вимогам чинного законодавства в первинних документах, наданих позивачем, суд зазначає, що Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, визначено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Пунктами 2.1 та 2.2 вказаного Положення встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, тобто факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що складання окремих первинних документів з певними недоліками є лише порушенням ведення бухгалтерського обліку і не може свідчити про нереальність господарської операції.
Посилання відповідача на порушення контрагентами позивача податкового законодавства також не доводять обґрунтованість висновків податкового органу щодо нереальності здійснення господарських операцій позивачем з вказаними юридичними особами, адже неналежне виконання податкових зобов'язань контрагентами позивача тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб. Так, згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Таким чином, зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
При цьому, посилання податкового органу на відсутність трудових ресурсів для виконання будівельних робіт, є такими, що не можуть свідчити про відсутність реального вчинення господарських операцій, оскільки такі висновки спростовуються матеріалами справи, наявними ліцензіями в контрагентів. Факт відсутності офіційно оформлених працівників у контрагента позивача, за наявності доказів того, що вказані працівники приймали участь в роботах на підприємстві, не можуть бути підставою для накладання на позивача несприятливих наслідків такого не оформлення.
Таким чином, позивачем наданні первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції. На час укладання та виконання спірної угоди сторони були у належному порядку зареєстровані платниками ПДВ та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. Також податковим органом не доведено належними та допустимими доказами, що укладення договору не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків та те, що договір укладено без мети настання реальних наслідків, судових рішень щодо визнання угоди недійсною до суду не надано, отже доводи податкового органу ґрунтуються лише на припущеннях, що не є підставою для визнання угоди недійсною.
Основним висновком у рішенні від 22.01.2009 р. у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» №3991/03 Європейський суд з прав людини зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності. Рішення Європейського суду від 09.01.2007 року у справі Інтерсплав проти України п.38.
Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Розподіл судових витрат здійснюється згідно ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко