Справа № 334/8770/15-а
Суддя: Лихосенко М. О.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 04.12.2015
Справа № 334/8770/15-а
Провадження № 2-а/334/190/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

30 вересня 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій по перерахунку пенсії з квітня 2015р. неправомірними, із зобов`язанням провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України № 2663-III від 12.07.2001) з розрахунку 90% місячного заробітку на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-152вих-15 від 31.03.2015 про заробітну плату на час звільнення в розмірі 8657,61 грн. з моменту звернення за перерахунком пенсії, тобто з 01.04.2015.

В обґрунтування позову вказує, що з 12 вересня 2001 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (у редакції Закону України № 2663-III від 12.07.2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон N 2663-III), яка обчислена в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. На даний час перебуває на обліку, як пенсіонер, в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районні м. Запоріжжя. Після призначення пенсії за вислугою років до 31.03.2015 року продовжував працювати в органах прокуратури.

31 березня 2015 року позивач звільнився з посади старшого прокурора відділу прокуратури Запорізької області на підставі ст.38 Кодексу Законів про працю України. Загальний стаж роботи на дату звільнення (за розрахунками відповідача) становить 34 роки 10 місяців 04 дні, у тому числі на прокурорсько-слідчих посадах 31 рік.

01 квітня 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати та звільненням з органів прокуратури, представивши довідки прокуратури області №18-152вих-15 від 31.03.2015 про заробітну плату на час звільнення та №18-153вих-15 від 31.03.2015 про складові заробітної плати (надбавки, премії та інші виплати) за 60 останніх календарних місяців, за якими відповідачем був зроблений перерахунок пенсії із заробітку 8657,61 грн. у розмірі 60%, що склав 5194,57 грн. (без врахування податкових виплат) і через банківську установу (після відповідних податкових відрахувань) проведено пенсійний платіж в розмірі 4940,37 грн.

Проте, в подальшому на підставі своїх розпоряджень №181641 від 16.04.2015 р. та 17.04.2015 р. відповідач перерахував йому пенсію, зменшивши її розмір та надалі проводив виплати, виходячи із заробітку 7997,54 грн.

У вересні 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо оскарження розміру та підстав перерахування пенсії. Листом №334-Г/1від 24.09.2015 йому було відмовлено та розяснено про проведення перерахунку пенсії з 01.04.2015 відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на день звернення за перерахунком, Закон України №76-VIII від 28.12.2014).

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними і просить зобов'язати УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити йому перерахунок та виплату пенсії відповідно до нового перерахунку, згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України № 2663-III від 12.07.2001) з розрахунку 90% місячного заробітку на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-152вих-15 від 31.03.2015 про заробітну плату на час звільнення в розмірі 8657,61 грн. з моменту звернення за перерахунком пенсії, тобто з 01.04.2015.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, уточнивши їх в частині розміру стягнення з відповідача суми судових витрат у вигляді судового збору, зменшивши їх до 487,20 грн.

Представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на надану за його запитом довідку прокуратури Запорізької області №18-154вих-15 від 31.03.2015 щодо розміру заробітку позивача, та зміну законодавства, внаслідок чого пенсіонерам органів прокуратури призначається пенсія в розмірі 60% заробітку відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на день звернення позивача за перерахунком, Закон України №76-VIII від 28.12.2014). Водночас, заперечень проти достовірності даних, викладених у довідці прокуратури області №18-152вих-15 від 31.03.2015, не представив, визнавши факт перерахунку пенсії позивачу в квітні 2015 року на її підставі із розміру заробітку 8657,61 грн. за розпорядженням №181641 від 02.04.2015 р.

Причину зменшення суми пенсійних виплат позивачу пояснив правом органів Пенсійного фонду України на «корегування пенсії», без наведення відповідних нормативних актів, внаслідок чого після отримання від прокуратури Запорізької області іншої довідки щодо розміру заробітної плати позивача прийняв розпорядження про зменшення розміру перерахованої пенсії №181641 від 16.04.2015 та втрату чинності попереднього розпорядження про перерахунок пенсії позивачу №181641 від 02.04.2015.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав

За ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним судом. А ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 6 КАC України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Водночас, за до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо обставин даної справи суд зазначає, що згідно ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на пенсійне забезпечення, загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Для окремих категорій громадян пенсійне забезпечення встановлюється іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей умов праці, характеру виконуваної роботи, її складності і значущості, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод.

Прокурорам і слідчим з відповідним стажем роботи пенсія призначалася в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року N 1789-XII у редакції Закону України № 2663-III від 12.07.2001 року, яка діяла на час призначення позивачу пенсійних виплат).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачу призначена пенсія за вислугою з 12.09.2001 року на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12.07.2001 року), в розмірі 90% середнього заробітку, що підтверджується протоколом Коломийського МУСЗН №125293 від 03.12.2001 та листом УПФУ від 24.09.2015 №334/Г-1. В подальшому останній у звязку із зміною місця проживання перебував на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

Відповідно до ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ч.13 ст.50-1 Закону «Про прокуратуру», працівники прокуратури мають право на перерахунок пенсії за наявністю передбачених законодавством підстав.

10 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про роз'яснення проведеного перерахунку раніш призначеної пенсії у зв'язку із звільненням.

Листом від 24 вересня 2015 року № 334/Г-1 відповідач повідомив позивача, що йому був проведений перерахунок з 01.04.2015 відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на день звернення за перерахунком), тобто у розмірі 60% від суми місячної заробітної плати, на підставі наданої довідки прокуратури Запорізької області про заробітну плату від 31.03.2015 №18-154вих-15, що підтверджується розпорядженнями №181641 від 16.04.2015 та 17.04.2015.

Як вбачається із змісту розпоряджень №181641 від 16.04.2015 та 17.04.2015 року позивачеві дійсно зроблено перерахунок пенсії за вислугу років через зміну надбавки у розмірі 60 % від розміру заробітку в 7997,54 грн., що складає відповідно 4798,52 грн. та 4948,52 грн. (з надбавкою до пенсії 150 грн. на утримання дитини до 18 років).

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно положень ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих також визначались статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону N 2663-III від 12.07.2001 року), що діяла на час призначення пенсії позивачу. У подальшому редакція зазначеної статті неодноразово змінювалась.

Зокрема, розмір відсотків від суми місячного (чинного) заробітку для призначення пенсії періодично зменшувався (за Законами №3668-VI (3668-17) від 08.07.2011; №1166-VII (1166-18) від 27.03.2014, №76-VIII (76-19) від 28.12.2014). А Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014. внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (чинний з 01.01.2015 по 15.07.2015), за якими відсотковий розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, складає 60%.

Проте, самі підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюються частиною тринадцятою, статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ змін не протерпіли. А у зв'язку із прийняттям Закону №76-VIII від 28.12.2014 змінилась лише нумерація частини цієї статті

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законом №76-VIII від 28.12.2014 зміни до статті 50-1 Закону щодо розміру пенсії у відсотках стосуються суто порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення на час дії зазначеної норми, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормою, що визначає право на перерахунок пенсії за вислугу років прокурорам є частина тринадцята, статті 50-1 Закону в редакції, що залишилась незмінною на час призначення та перерахунку пенсії позивачу, і змін у зв'язку із прийняттям Закону №76-VIII від 28.12.2014 не зазнала.

Також, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію за умовами та в порядку, що існували на час її призначення 12.09.2001, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Що стосується позовних вимог позивача про перерахунок пенсії за його заробітком в розмірі 8657,61 грн., то вони також підлягають задоволенню, враховуючи досліджені факти та відповідні їм правовідносини.

Так, після звернення позивача 01.04.2015 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про перерахунок пенсії та представленням довідки прокуратури області №18-152вих-15 від 31.03.2015 про заробітну плату на час звільнення та №18-153вих-15 від 31.03.2015 про складові заробітної плати (надбавки, премії та інші виплати) за 60 останніх календарних місяців, відповідачем на підставі розпорядження №181641 від 02.04.2015 був зроблений перерахунок пенсії в сумі 5194,57 грн. (60%) із заробітку 8657,61 грн. і через банківську установу (після відповідних податкових відрахувань) проведено пенсійний платіж позивачеві в розмірі 4940,37 грн.

Одночасно на підставі отриманої відповідачем за власним запитом довідки прокуратури Запорізької області від 31.03.2015 №18-154вих-15 щодо заробітної плати ОСОБА_1 під час перебування на посаді старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби, відповідачем на підставі розпоряджень №181641 від 16.04.2015 та 17.04.2015 року зроблено повторні перерахунки пенсії позивача, виходячи вже із іншої суми заробітку в розмірі 7997,54 грн., що у розрахунку 60% складає 4798,52 грн. (без врахування податкових виплат).

Проте подібний порядок перерахунку пенсії та обчислення розміру заробітку для її перерахунку, без визначення середньомісячної суми інших виплат, не узгоджується із чинним законодавством та суперечить вимогам Законам України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 99 Закону «Про пенсійне забезпечення» перерахунок пенсій, призначених за раніше діючим законодавством, провадиться із середньомісячного заробітку за останніх 24 або будь-які 60 місяців перед призначенням пенсії, або перед введенням в дію цього Закону, або з заробітку, з якого було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, із застосуванням статей 64-67 цього Закону.

А за приписами ст.65 цього ж Закону середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Стаття 65 в редакції Закону N 854-IV ( 854-15 ) від 22.05.2003.

Також за ч.1 ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон від 09.07.2003 № 1058-IV ) перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Водночас, за змістом статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» (на час прийняття відповідачем рішення щодо перерахунку пенсії) розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Частина третя статті 50-1 із змінами, внесеними згідно із Законом N 3668-VI (3668-17) від 08.07.2011.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин і вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах, установлених на дату звернення за пенсією. Частина четверта статті 50-1 в редакції Закону N 3668-VI (3668-17) від 08.07.2011.

Зазначений порядок обчислення розміру пенсії передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України №2663-III від 12.07.2001), що були чинними і на час призначення позивачу пенсії та не зазнали суттєвих змін і в подальших редакціях ст. 50-1 Закону.

Також частиною першою статті 1 Закону «Про оплату праці» №108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Одночасно частиною 2 статті 49 Закону «Про прокуратуру» передбачено, що розміри посадових окладів, надбавок за класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Втім, Постановою КМ України № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»(із змінами № 506 від 06.10.2014) визначено також перелік і інших виплат, що, відповідно до чинного законодавства, включаються в заробіток для обчислення (перерахунку) пенсії.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, премії та інші види виплат входять до системи оплати праці прокурорів та слідчих.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону №1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином суд, аналізуючи положення статті 50-1 Закону № 2663-III, статті 41 Закону №1058-IV та статті 66 Закону №1788-XII, дійшов висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати прокурора або слідчого та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічної позиції дотримуються Виший адміністративний суд України (№К/800/53199/13 від 09.06.2015) та Верховний Суд України (№ 21-3а14 від 04.03.2014; №21-125а13 від 14.05.2013; №21-97а13 від 28.05.2013; №21-430а11 від 20.02.2012) у своїх рішеннях із зазначених питань.

Відповідно до довідки прокуратури Запорізької області №18-153вих-15 від 31.03.2015 на всі виплати за останні 60 місяців роботи, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Зазначене підтверджується також і викладками з індивідуальних відомостей Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя про застраховану особу позивача (форма ОК-5) щодо сум його заробітку для нарахування пенсії та сплат страхових внесків.

Проте, у довідці прокуратури Запорізької області №18-154вих-15 від 31.03.2015, не наведено всі інші суми, що передбачено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та включаються у заробіток для обчислення пенсії, а зазначено лише розміри посадового окладу, надбавок за класні чини та вислугу років та окремих видів виплат за 2015 рік на день звільнення позивача з посади старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби.

Водночас, зміст довідки №18-152вих-15 від 31.03.2015, що була надана відповідачу для перерахунку пенсії, відповідає положенням чинного законодавства щодо визначення розміру місячної (чинної) заробітної плати, а також інших виплат за останні 60 місяців роботи позивача в прокуратурі області, що повинні включатись у заробіток для обчислення пенсії. Зазначена довідка видана для предявлення в підрозділ Пенсійного фонду України, що підтверджує її призначення для вирішення питання перерахунку пенсії позивачеві.

Судом також прийнято до уваги, що Управління Пенсійного фонду України Ленінського району м. Запоріжжя вказані обставини не перевіряло усупереч вимогам ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), які передбачають, що органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Утім, за наявності двох рівнозначних у правовому значенні документів щодо заробітку позивача, Управління Пенсійного фонду України Ленінського району м. Запоріжжя надало перевагу тому, де сума заробітку визначена у меншому розмірі.

До того ж, поняття «корегування пенсії», на яке у своїх поясненнях посилалась представник відповідача в обґрунтування законності зміни розміру перерахованої позивачу пенсії, зазначені нормативні акти не містять.

Також судом враховано і той факт, що сума заробітку позивача зазначена у довідці №18-152вих-15 від 31.03.2015 у розмірі 8657,61 грн. Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на підставі власного розпорядження №181641 від 02.04.2015 приймалась за дійсну та включалась у заробіток для перерахунку пенсії позивачу в квітні 2015 року.

За таких обставин у суду немає підстав для сумніву у достовірності відомостей щодо розміру заробітку позивача, викладених в довідці №18-152вих-15 від 31.03.2015, дійсність яких, до того ж, відповідачем не заперечувались.

Таким чином, відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію згідно довідки прокуратури Запорізької області №18-152вих-15 від 31.03.2015 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України № 2663-III від 12.07.2001), яка діяла на 12.09.2001 року.

Керуючись ст.ст.6, 8, 19, 22-24 58 Конституцією України, ст.ст. .2, 6, 8, 9, 11, 17-19, 69-72, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про прокуратуру»(із змінами та доповненнями), суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя при перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розмірі 60% на підставі довідки 18-154 вих-15 від 31.03.15р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та провести перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області № 18-152вих-15 від 31.03.2015 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою починаючи з 01.04.2015 року.

Стягнути з Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя: Лихосенко М. О.