Справа № 2а-8445/11
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2016 р. м. Київ К/800/25798/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі № 2а-8445/11 за позовом ОСОБА_6 до управління з питань містобудування та архітектури, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи: ТОВ «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання протиправними та скасування розпоряджень, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_6 звернулась з позовом до управління з питань містобудування та архітектури, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи: ТОВ «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника управління містобудівного та архітектурного комплексу від 10.09.2010 року № 147 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_7 щодо присвоєння адресного номера»;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника управління містобудівного та архітектурного комплексу від 10.09.2010 року № 148 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_4 щодо присвоєння адресного номера».

В обґрунтування позову ОСОБА_6 зазначила, що відповідачем неправомірно присвоєна адресні номери 22/100 та 28/100 частинам мансардного поверху, оскільки мансардний поверх є допоміжним приміщенням будинку та неподільним майном. Крім цього, вказаний поверх не введений в експлуатацію. Вказує на те, що розпорядженням про присвоєння адресних номерів винесено одноособово, а не рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись з касаційною скаргою, у якій просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2010 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом, за реєстром № 425, ОСОБА_7 було придбано 22/100 частини мансардного поверху у будинку АДРЕСА_1.

В подальшому, 22/100 частина мансардного поверху у вказаному будинку була придбана ОСОБА_8 в ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу від 11.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом, за реєстром №1726.

Також, на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2010 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом, за реєстром № 429, ОСОБА_4 було придбано 28/100 частини мансардного поверху у будинку АДРЕСА_1.

Розпорядженням начальника управління містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради № 147 від 10.09.2010 року присвоєно 22/100 частинам мансардного поверху житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Розпорядженням начальника управління містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради № 148 від 10.09.2010 року присвоєно 28/100 частинам мансардного поверху житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаними розпорядженнями відповідача, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані розпорядження відповідають вимогам чинного на час їх прийняття законодавства та прийняті в межах повноважень відповідача, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Між тим, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2009 року, яким визнано за ОСОБА_10 право власності на мансардний поверх житлового будинку АДРЕСА_1, було скасоване рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 26.10.2010 року. Крім того, вироком Тернопільського міськрайонного суду від 09.08.2011 року ОСОБА_10 визнано винним у скоєні злочину передбаченого ч.3 ст.190 КК України і призначено йому покарання 4 роки позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Тому, зважаючи на ч.4 ст.72 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржувані розпорядження не відповідають вимогам законодавства.

Колегія суддів вважає передчасними такі висновки суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції від 25.12.2008 р., виключно на пленарних засіданнях міських рад (міст з районним поділом), крім питань, зазначених у частині першій цієї статті, вирішуються такі питання, зокрема, визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи в інтересах територіальних громад районів у містах.

Відповідно пп.10 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних розпоряджень) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Рішенням Тернопільської міської ради від 23.01.2009 року № 5/24/12 делеговано управлінню містобудівного та архітектурного комплексу міської ради повноваження щодо розгляду і вирішення звернень громадян та юридичних осіб, зокрема, щодо присвоєння адресних номерів окремим будівлям (при відокремлених несучих конструкціях фундаментів, стін та даху) та номерів частинам будівель (приміщень, квартирам).

Відповідно до п.4.2 Положення про управління з питань містобудування та архітектури Тернопільської міської ради, начальник управління, серед іншого, у встановленому порядку приймає рішення в межах повноважень делегованих управлінню міською радою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що начальник управління при прийнятті спірних розпоряджень діяв в межах повноважень, делегованих управлінню міською радою.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з п.3.11 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об'єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі звернень ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та поданих ними документів, зокрема, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2009 року, договорів купівлі-продажу 28/100 та 22/100 часток мансардного поверху, технічних паспортів, довідок ТОВ «Тернопільське МБТІ» про наявність зареєстрованого майна, розпорядженнями начальника управління містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради від 10.09.2010 року №147 та №148 присвоєно адресні номери вказаним часткам мансардного поверху в будинку по АДРЕСА_1.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розпорядження начальника управління містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради від 10.09.2010 року №147 та №148 прийняті у відповідності до чинного на час їх прийняття законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, рішення суб'єкта владних повноважень оцінюється на день його прийняття.

Разом із тим, задовольнивши цей позов, суд апеляційної інстанції вдався до оцінки дій відповідача в аспекті прийнятого рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2010 року, якого не існувало на час прийняття спірних розпоряджень.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування розпоряджень начальника управління містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради від 10.09.2010 року №147 та №148.

Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке змінене помилково.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року скасувати, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: