Справа № 821/3572/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3572/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді- Войтович І.І.,

при секретарі - Сердюк О.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Котруца Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.11.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення положень підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, всупереч фактичним обставинам, необґрунтовано та безпідставно зроблено висновок про отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага в сумі 39525,79 грн. без нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за ознакою доходу "126" - додаткове благо. Вважає, що відповідачем протиправно збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 7581,08 грн., у тому числі за основним платежем на суму 5928,86 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1652,22 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав наведених в письмовому запереченні. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 та пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, наказу ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області від 31.08.2015 р. №814 та відповідно до повідомлення від 31.08.2015 р. №483/21-03-17-03, виданого ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області, проведена позапланова документальна невиїзна перевірка діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_3 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт перевірки від 09.09.2015 р. №438/21-03-17-03/НОМЕР_2.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, платником податку не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 39525,75 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 5928,86 грн.

За висновками акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми № від 04.11.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 7581,08 грн., у тому числі за основним платежем на суму 5928,86 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1652,22 грн.

Підставою для винесення оскаржуваного рішення слугувало встановлення відповідачем факту неподання ОСОБА_3 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 39525,75 грн., отриманого від ПАТ « КБ Надра» внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 39525,75 грн. за Додатковою угодою № 2/АП/2012 від 10.04.2014 року до Договору №31/АП/2007-840 від 06.09.2007 р.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Податкового кодексу України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов'язком. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов'язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України.

Підпунктом 162.1.1 пункту 162.1. статті 162 розділу IV Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 цього Кодексу, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Також, відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Суд зазначає, що ПАТ « КБ Надра» не було повідомлено платника податку - боржника ОСОБА_3, особисто під підпис, про те, що непогашену частину кредитної заборгованості у розмірі 39525,75 грн. було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку.

Ухвалами суду від 11.12.2015 р. та від 11.01.2016 р., у ПАТ "КБ Надра" було витребувано повідомлення про прощення (анулювання) боргу ОСОБА_3, а також докази надсилання (отримання) даного повідомлення позивачу.

На виконання зазначених ухвал, ПАТ "КБ Надра" не надано суду доказів направлення ОСОБА_3 повідомлення про прощення (анулювання) боргу та не підтверджено наявність такого повідомлення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3, не зобов'язана була подавати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік, з відображенням доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 39525,75 грн., нібито отриманого від ПАТ «КБ Надра» внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 39525,75 грн. за Договором про надання споживчого кредиту від 06.09.2007 року, та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт того, що ОСОБА_3 у 2012 році не отримувала доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 39525,75 грн., то позивач не зобов'язаний був сплачувати 7581,08 грн. податку на доходи фізичних осіб.

За таких обставин, відповідачем згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 04.11.2015 року за № неправомірно донараховано позивачу 5928,66 податку на доходи фізичних осіб та накладено на даного платника податку штраф у розмірі 1652,22 грн.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № від 04.11.2015 року, яким ОСОБА_3 визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 7581,08 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 5928,86 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1652,22 грн.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачений судовий збір в сумі 487,20 грн. (Чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) шляхом безспірного списання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 05 лютого 2016 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.2