Справа № 810/5403/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2015 року Справа № 810/5403/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Гузік М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування протоколу та постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування:

протоколу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 15.10.2015 № З-Л-З-1510/1 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 30.10.2015 № 3-3010/1-10/10-103/3010/09/02 про накладання на ОСОБА_1 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у сумі 24804,00 грн.

Вказаною постановою на позивача накладено штраф за порушення вимог статей 34 та 36 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності", що виявилось у виконанні будівельних робіт з реконструкції будівлі павільйону без оформлення документу, який дає право на виконання будівельних робіт.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дійсно виконував ремонтні роботи на даху тимчасової споруди без оформлення документу, що дає право на виконання будівельних робіт, оскільки оформлення дозвільних документів на виконання будівельних робіт на таких об'єктах згідно з чинним законодавством не вимагається. Таким чином, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати оспорювані протокол та постанову.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що рішення про застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій за правопорушення у сфері містобудування є правомірним і підстави для його скасування відсутні, тому просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

ОСОБА_1 має статус фізичної особи-підприємця, зареєстрований 23.08.2012 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 0003207.

ОСОБА_1 використовує у підприємницькій діяльності в якості перукарні тимчасову споруду - кіоск, який розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1

Як пояснив позивач, влітку 2015 року він проводив ремонтні роботи на даху вказаної тимчасової споруди без оформлення будь-яких дозвільних документів.

15 жовтня 2015 року посадовими особами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області проведено позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 результати якої оформлено протоколом від 15.10.2015 № З-Л-З-1510/1 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи контролюючого органу встановили, що позивач виконував будівельні роботи з реконструкції будівлі павільйону розміром 6,9 х 4,6 м, який, на їх думку, відноситься до об'єктів будівництва І категорії складності, без оформлення документу, що дає право на виконання будівельних робіт, тому дійшли висновку, що позивач порушив вимоги статей 34 та 36 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності".

За результатами перевірки Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області прийняв постанову від 30.10.2015 № 3-3010/1-10/10-103/3010/09/02, згідно з якою на позивача накладено штраф за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у сумі 24804,00 грн.

Не погоджуючись із складеним адміністративним протоколом та постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд під час судового розгляду встановив наступне.

Згідно з наявними у справі технічними та правовими документами, виданими за часів Радянської УРСР, об'єкт, на якому позивач здійснював ремонтні роботи, є тимчасовою спорудою - кіоском.

Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 17.04.2014 № 104-56-VІ затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі на місцевості меж земельної ділянки для укладання договору особистого строкового сервітуту під розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності ОСОБА_1

5 червня 2014 року між Переяслав-Хмельницькою міською радою та ОСОБА_1 (сервітуарій) уклали договір особистого строкового сервітуту, згідно з яким орган місцевого самоврядування надав, а позивач прийняв у платне користування на праві особистого строкового сервітуту місце розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на земельній ділянці комунальної власності площею 0.0030 га, що розташована у місті Переяслав-Хмельницький, вул. Шкільна поз. 6, строком на 5 років.

Як встановив суд, тимчасовою спорудою, яка розміщена на земельній ділянці згідно з укладеним договором сервітуту, є кіоск-перукарня, що використовується позивачем.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю застосував до позивача штрафні санкції за виконання будівельних робіт без оформлення документу, що дає право на виконання будівельних робіт, саме у зв'язку з ремонтом даху вказаної тимчасової споруди (кіоску).

Під час судового розгляду представник відповідача визнав, що представлені позивачем документи свідчать, що споруда (кіоск), розташована у місті Переяслав-Хмельницький, вул. Шкільна поз. 6, дійсно є тимчасовою і оформлення будь-яких дозвільних документів для її реконструкції чи виконання будівельних робіт згідно з вимогами чинного законодавства не потребується.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначались положеннями Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності".

Підпунктом 1 частини першої статті 34 зазначеного Закону замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

Відповідно до частини першої статті 36 вказаного Закону право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Положеннями статті 28 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Тимчасові споруди не належать до об'єктів І - ІІІ категорії складності, тому виконання будівельних робіт на таких спорудах не потребує складання дозвільних документів, передбачених Законом України від 17.02.2011 № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності".

У справі, що розглядалась, суд встановив, що позивач виконував ремонтні роботи на об'єкті, який є тимчасовою спорудою, малою архітектурною формою, для виконання яких оформлення жодних дозвільних документів не потребується.

Цей факт також визнав представник відповідача під час судового розгляду.

Це означає, що постанова від 30.10.2015 № 3-3010/1-10/10-103/3010/09/02 про накладання на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, є протиправною та підлягає скасуванню.

З приводу позовних вимог про визнання протиправними та скасування протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, під рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, у розумінні частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, вважається таке владне рішення, дія чи бездіяльність, які спрямовані на врегулювання тих чи інших суспільних відносин у публічно-правовій сфері, мають обов'язковий характер і породжують певні правові наслідки.

Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, який складається посадовими особами контролюючого органу за результатами перевірки, є лише носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Оцінка такого протоколу, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому певних висновків, надається судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого протоколу.

Самостійне оскарження такого протоколу в адміністративному суді не допускається, оскільки протокол не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За наведених обставин позов є таким, що підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір, доказів понесення інших судових витрат суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 30.10.2015 № 3-3010/1-10/10-103/3010/09/02 про накладення на ОСОБА_1 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у сумі 24804,00 грн.

У частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 15.10.2015 № З-Л-З-1510/1 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, - провадження у справі закрити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривень 76 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - "04" січня 2016 р.