Справа № 824/2137/15-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2137/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюка О.П.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

04 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

Представника позивача:Григорчук В.В.

Представників відповідача: Слободянюка О.В., Сурника М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопропозиція" до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №400000007/2015/000005/2 від 12 серпня 2015 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №400010000/2015/00008.

Постановою від 07 жовтня 2015 року Чернівецький окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю, а саме: визнав протиправним та скасував рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №400000007/2015/000005/2 від 12 серпня 2015 року. Визнав протиправним та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №400010000/2015/00008.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття оскарженого рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції оскаржену постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представники відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи скарги підтримали у повному обсязі з підстав і мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось з матеріалів справи, звертаючись до суду та на аргументацію позовних вимог, позивач вказав те, що ним правильно було обрано метод визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору й надано відповідачу всі необхідні документи, які не містили неточностей чи розбіжностей, на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару. Однак митний орган безпідставно та необґрунтовано дійшов висновків про те, що загальна вартість імпортованого товару з врахуванням транспортних витрат не відповідає розрахунку, про неможливість ідентифікувати надане декларантом платіжне доручення з партією товару, що ввозиться, та про наявність підстав для визначення митної вартості товару за другим методом щодо визначення митної вартості товарів за ціною ідентичних товарів, внаслідок чого протиправно прийняв оскаржувані рішення.

Суд першої інстанції розглянувши адміністративний позов, дійшов до висновку про його задоволення .

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з даним рішенням суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

В силу ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під і час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частинами 1 - 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Водночас відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Отже, у разі виявлення митним органом в ході контролю правильності визначення митної вартості товарів неповних відомостей про митну вартість товару останнім приймається рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару, що ввозиться на митну територію України. Більше того, виходячи із вимог, що ставляться до такого рішення, а також з урахуванням підстав, за яких таке рішення формується, можливо дійти висновку, що рішення про коригування митної вартості товару оформлюється відносно конкретної поставки, адже навіть поставки однойменного товару за одним і тим же контрактом може мати свої особливості.

Проте, в ході митного контролю відповідачем не приймалося окреме рішення про коригування митної вартості товару, що завозився на митну територію України.

Як вбачається з рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №400000007/2015/000005/2 від 12 серпня 2015 року, декларанту необхідно було подати: банківські платіжні документи; прайс-лист фірми виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; висновки про вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а отже, було зобов'язано надати лише прайс-лист виробника товару, калькуляцію виробника та платіжне доручення про передоплату товару, що підтвердив в судовому засіданні і представник позивача.

Отже, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, про необґрунтованість рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №400000007/2015/000005/2 від 12 серпня 2015 року та про те, що при його прийнятті суб'єкт владних повноважень діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено, недобросовісно й не розсудливо (положення частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Однак, відповідачем жодних додаткових документів у позивача не вимагалися.

Слід звернути увагу на те, що відповідач жодним чином не аргументує за яких підстав він дійшов висновку про те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару та, як наслідок, ним невірно обрано основний метод визначення митної вартості.

В даному випадку при прийнятті картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України митним органом не виконані наведені вище вимоги Митного кодексу України, що призвело до безпідставного формування картки відмови у митному оформленні товару.

За наявності у митного органу сумнівів щодо подання декларантом повних відомостей про митну вартість товару слід було прийняти рішення про коригування заявленої митної вартості товару, що ввозиться на митну територію України, а не посилатися на скасоване рішення про коригування митної вартості.

Крім того, на підтвердження оплати товару за контрактом купівлі-продажу №1 від 20 липня 2015 року позивачем було надано відповідачу платіжне доручення в іноземній валюті №4 від 07 серпня 2015 року, в якому вказано, зокрема: графа 50 "платник" - товариство з обмеженою відповідальністю "Технопропозиція"; графа 32 "сума та валюта" - долари США на суму 22948,45, що відповідає сумі в інвойсі та декларації країни походження товару; графа 57 "банк отримувача" - S.W.I.F.T. та графа 59 "отримувач" - "MASTAS ISI CIHAZLARI SAN.VE TIC.A.S.", що відповідає положенням контракту купівлі-продажу №1 від 20 липня 2015 року, що також підтверджено проформою -інвойс від 03 серпня 2015 року №161360, посилання на яку також міститься в платіжному доручені №4 від 07 серпня 2015 року (графа 70).

Не була доведена відповідачем й обґрунтованість обрання другого методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів із урахуванням при цьому митної декларації №408040001/2015/9887 від 31 липня 2015 року, з якої, зокрема, вбачається визначення митної вартості імпортованого товару за шостим (резервним) методом.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.