Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Київ К/9991/81061/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Загороднього А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційними скаргами відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювання України в місті Ровеньки Луганської області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року та управління Пенсійного фонду України в місті Ровеньки Луганської області на по-станову Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2011 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду України в місті Ровеньки Луганської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювання України в місті Ровеньки Луганської області про стягнення суми заборгованості по відшкодуванню виплачених пенсій,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року управління Пенсійного фонду України в місті Ровеньки Луганської області звернулося в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просило визнати неправомірними дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювання України в місті Ровеньки Луганської області щодо неприйняття до відшкодування сум пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01 вересня 2010 року по 28 лютого 2011 року відносно осіб, яким призначено пенсії по втраті годувальника; стягнути суми пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з 01 вересня 2010 року по 28 лютого 2011 року в сумі 265 429,46 грн., у тому числі витрат з їх виплати і доставки за цей період в сумі 1 623,63 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову окружний суд виходив з того, що відшкодування коштів, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України безпосередньо Пенсійному фонду України, а тому обов'язок по відшкодуванню таких коштів позивачу (територіальному управлінню Пенсійного фонду України) є безпідставним.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково: стягнуто витрати на виплату і доставку пенсій по втраті годувальника в сумі 54 805,97 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги апеляційний суд виходив з того, що не передбачено можливості перевірки відповідачем законності виплат, передбачених в пункті 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювання України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, і відшкодування цих виплат в залежності від думки органу Фонду щодо законності останніх. Відшкодування виплат залежить лише від наявності самого факту призначення та виплати таких пенсій.

У касаційній скарзі позивач просив суд скасувати рішення окружного суду та змінити рішення апеляційного суду ухваливши рішення про задоволення позову. У обґрунтування касаційної скарги зазначав, що оскільки пенсія по втраті годувальника виплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування то і виплата щомісячної державної адресної допомоги відповідно також має виплачуватися за рахунок коштів відповідача.

Відповідач у касаційній скарзі просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції у зв'язку з тим, що виплачені позивачем пенсії не підлягають до відшкодування за рахунок фонду оскільки суперечать пенсійному законодавству.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачу були надіслані акти щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з вересня 2010 року по лютий 2011 року, які були підписані відповідачем із розбіжностями на загальну суму 263 805,83 грн. Зазначена сума згідно довідки-розрахунку складається з 53 182,34 грн. - основний розмір пенсій, 208 999,86 грн. - державна адресна допомога, 1 623,63 грн. - витрати на доставку пенсій.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Стаття 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» містить перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Так, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Крім того, статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Згідно з пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року № 5-4/4, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином законним є висновок апеляційного суду щодо обов'язку відповідача відшкодувати позивачу суми витрат, з виплати і доставки пенсій по втраті годувальника за період з вересня 2010 року по лютий 2011 року.

Апеляційний суд також правомірно виходив з того, що у відповідача відсутнє право у межах даної адміністративної справи ставити під сумнів законність призначення та виплати пенсій вказаним у протоколах розбіжностей особам, оскільки це не є предметом розгляду даної справи. У разі коли призначення пенсій по втраті годувальника не визнана у судовому порядку незаконною, позивач здійснює виплату такої пенсії та має право звернутися до відповідача з вимогою відповідного відшкодування.

Вирішуючи спір в частині вимог про відшкодування витрат на виплату адресної допомоги апеляційний суд дійшов також обґрунтованого висновку, що щомісячна державна адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 «Про деякі питання пенсійного забезпечення» відсутня у передбаченому статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, тому Фонд не може нести витрати на її виплату та доставку.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, неодноразово висловленій у справах цієї категорії, зокрема у постановах від 06 червня 2011 року (справа №21-57а11), від 20 червня 2011 року (справи №21-59а11, №21-118а11), від 20 лютого 2012 року (справа № 21-462а11) та від 12 червня 2012 року (справа № 21-165а12).

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для його скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювання України в місті Ровеньки Луганської області та управління Пенсійного фонду України в місті Ровеньки Луганської області залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: