Справа № 804/16022/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
при секретаріЛісна А.М.
представника позивача представника відповідача Норочевський О.О. Атрошенко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства "Нове" до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковий орган протиправно дійшов висновку про безпідставність включення позивачем до суми податкового кредиту сум ПДВ за господарськими операціями позивача з ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт». Позивач вказує на те, що ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» виконали свої зобов'язання за договорами поставки та договором про виконання підрядних робіт, що підтверджується видатковими, податковими, товарно-транспортними накладними, актами виконаних будівельних робіт. Позивач зазначає, що на момент здійснення господарських операцій ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» були зареєстровані як юридичні особи та були платниками податку на додану вартість. Всі товарно-матеріальні цінності отримані від ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» в подальшому використанні позивачем у своїй господарській діяльності для виготовлення сільськогосподарської продукції.
Ухвалою суду від 15.12.2015 року відкрито провадження у справі.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та повідомив суд про те, що Селянське (фермерське) господарство «Нове» у перевіряє мий період було платником фіксованого сільськогосподарського податку та ПДВ.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову зазначаючи про безпідставність включення позивачем до суми податкового кредиту сум ПДВ за господарськими операціями позивача з ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт», оскільки позивачем до перевірки не надано товарно-транспортних накладних на підтвердження перевезення товару та сертифікати якості на товар; у позивача згідно податкової та бухгалтерської звітності відсутні основні фонди. Також відповідач наголосив на тому, що позивачем здійснено нецільове використання суми ПДВ, що акумулюється на спеціальному рахунку, оскільки позивачем безпідставно включено до складу податкового кредиту податкові накладні ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт», а саме: товари (послуги), які придбавались позивачем не пов'язані із виготовленням сільськогосподарської продукції.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
З 20.07.2015 року по 07.08.2015 року відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.06.2013 року по 31.03.2015 року.
За наслідками вищевказаної перевірки складно Акт від 14.08.2015 року № 1951/26/04-03-22-02/31346632.
У вищевказаному акті відповідачем, зокрема, зроблено висновок про безпідставність включення позивачем до суми податкового кредиту ПДВ за господарськими операціями позивача з ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт».
Вказаний висновок обгрунтовано наступним:
- позивачем до перевірки не надано товарно-транспортних накладних на підтвердження перевезення товару та сертифікати якості на товар; у позивача згідно податкової та бухгалтерської звітності відсутні основні фонди;
- позивачем здійснено нецільове використання суми ПДВ, що акумулюється на спеціальному рахунку, оскільки позивачем безпідставно включено до складу податкового кредиту податкові накладні ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт», а саме: товари (послуги), які придбавались позивачем не пов'язані із виготовленням сільськогосподарської продукції
Суд не погоджується з висновком відповідача зробленим у Акті від 14.08.2015 року № 1951/26/04-03-22-02/31346632 щодо безпідставності включення позивачем до суми податкового кредиту ПДВ за господарськими операціями позивача з ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт», з наступних причин.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факт здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) право чинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочин укладений позивачем з ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» не спрямовані на настання правових наслідків через те, що за ланцюгом між попередніми контрагентами ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» правочини визнані податковим органом нікчемними, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Крім того, відповідач не надав суду беззаперечних доказів того, що не виконання контрагентами ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» своїх договірних зобов'язань, мало наслідком безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт».
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт».
Факт поставки ТОВ «Петроліум Оіл Груп» позивачу нафтопродуктів підтверджується видатковими накладним, які містяться у матеріалах справи.
Вказані документи відповідають вимогам ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Позивач оплатив отриманий від ТОВ «Петроліум Оіл Груп» товар у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться у матеріалах справи.
ТОВ «Петроліум Оіл Груп» виписало позивачу податкові накладні, які відповідають вимогам статті 201 ПК України, та копії яких містяться у матеріалах справи.
У відповідності до відомостей із сайту ДФС України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Петроліум Оіл Груп» видано 26.03.2014 року.
У матеріалах справи містяться копії товарно-транспортних накладних, які підтверджують факт руху товару від ТОВ «Петроліум Оіл Груп» до позивача.
Також у матеріалах справи містяться копії сертифікату відповідності на пальне та паспорт на пальне.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач має у власності трактор та Беларус-1221.2 та сівалку причіпну, що підтверджується Договором між позивачем та ТОВ «Техноторг-Дон», а також видатковими та податковими накладними та вказаних договорів, копії яких містяться у матеріалах справи.
Селянське (фермерське) господарство «Нове» у перевіряємий період було платником фіксованого сільськогосподарського податку та ПДВ, що не заперечується сторонами та вказано у акті перевірки.
За вказаних обставин суд доходить до висновку, що позивач придбавав нафтопродукти для заправки трактора, який є основним фондом та задіяний у виробництві сільськогосподарської продукції.
Факт не відображення позивачем трактора та сівалки у податковій та бухгалтерській звітності в якості основних фондів є не підставою для висновку про безпідставність формування ним податкового кредиту, а лише може свідчити про порушення ведення позивачем правил податкового та бухгалтерського обліку в частині не відображення основних засобів.
Судом встановлено, що між позивачем та ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд» укладеного договір підряду №10 від 01.12.2013 року, у відповідності до умов якого ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд» зобов'язувалось виконати роботи з підвищення родючості земель шляхом відновлення споруд зрошувальної системи, а позивач зобов'язувався їх оплатити.
Факт виконання ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд» підрядних робіт для позивача підтверджується актом прийняття виконаних підрядних робіт за червень 2014 року, який міститься у матеріалах справи.
Вказаний документ відповідає вимогам ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Позивач оплатив виконані ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд» роботи у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться у матеріалах справи.
ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд» виписало позивачу податкові накладні, які відповідають вимогам статті 201 ПК України, та копії яких містяться у матеріалах справи.
У відповідності до відомостей із сайту ДФС України свідоцтво платника ПДВ ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд» видано 09.09.1997 року.
Судом встановлено, що ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд» має ліцензію на здійснення діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури терміном дії з 29.02.2012 року по 28.02.2017 року, що підтверджується інформацією, яка розміщена на сайті Інформаційно-ресурсного центру (www.irc.gov.ua), роздруківка з якого міститься у матеріалах справи.
Таким чином, держава видавши ліцензію ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд» підтвердила спроможність останнього здійснювати діяльність у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, тобто наявність у ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд» основних засобів, машин, механізмів, трудових ресурсів, які є необхідними для здійснення вказаної вище ліцензійної діяльності.
Селянське (фермерське) господарство «Нове» у перевіряє мий період було платником фіксованого сільськогосподарського податку та ПДВ, що не заперечується сторонами та вказано у акті перевірки.
У відповідності до відомостей, які вказані у акті перевірки станом на 01.01.2013 року позивач має у користуванні 1451,77 га ріллі (сторінка 33 акту перевірки).
За вказаних обставин суд доходить до висновку, що позивач замовляв підрядні роботи з підвищення родючості земель для виробництва сільськогосподарської продукції.
Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» укладеного договір поставки від 23.12.2013 року та договір поставки у спрощений спосіб у відповідності до статті 181 ГК України шляхом прийняття до виконання замовлення, відповідно до яких ТОВ «Техноторг-Дон» зобов'язався поставити трактор Беларуч-1221.2, а ПАТ «Миронівський хлібопродукт» - сівалку причіпку відповідно, а позивач зобов'язався оплатити товар.
Факт поставки ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» позивачу техніки підтверджується видатковими накладним, які містяться у матеріалах справи.
Вказані документи відповідають вимогам ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Позивач оплатив отриманий від ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» товар у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться у матеріалах справи.
ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» виписали позивачу податкові накладні, які відповідають вимогам статті 201 ПК України, та копії яких містяться у матеріалах справи.
У відповідності до відомостей із сайту ДФС України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» видано 17.12.2001 року та 29.03.2006 року відповідно.
Селянське (фермерське) господарство «Нове» у перевіряємий період було платником фіксованого сільськогосподарського податку та ПДВ, що не заперечується сторонами та вказано у акті перевірки.
За вказаних обставин суд доходить до висновку, що позивач придбавав техніку для виробництва сільськогосподарської продукції.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
За таких обставин судом встановлено факт здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» та правомірність формування податкового кредиту за вказаними вище господарськими операціями.
Щодо порушення позивачем вимог ст. 209 ПК України, то суд зазначає наступне.
Згідно пунктів 209.1 та 209.2 ст. 209 ПК України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.
Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.
Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Судом під час розгдяду справи встановлено, що позивач є платником фіксованого сільськогосподарського податку та ПДВ, що не заперечується сторонами та вказано у акті перевірки.
Поняття виробничих факторів міститься у п.209.15 ст. 209 ПК України, у відповідності до п. а) п.п.209.15.1 виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит: товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.
Враховуючи те, що метою купівлі позивачем товарів (послуг) у ТОВ «Петроліум Оіл Груп», ДП ПМК-43 ПАТ «Дніпроводбуд», ТОВ «Техноторг-Дон» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» було використання останніх у діяльності з виробництва сільськогосподарської продукції, то позивачем не порушено вимог ст. 209 ПК України.
У листі ДФС України від 12.01.2016 року № 348/6/99-99-19-03-02-15 вказано, що у випадку надмірного або помилкового перерахування коштів на спеціальний рахунок, зазначені кошти поверненню платнику податку не підлягають, а враховуються таким платником в рахунок майбутніх перерахувань на спеціальний рахунок та можуть бути використані ним для інших виробничих цілей, пов'язаних з виробництвом сільськогосподарської продукції.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов - задовольнити повністю.
Стягнути з Дніпродзержинської об'єднаної державної податкового інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Селянського (фермерського) господарства «Нове» судовий збір у розмірі 19 668,87 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2016 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 09.02.2016 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Златін С.В. Златін Р.Ю. Ричка