Справа № 819/1676/14-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Справа № 876/9769/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» до реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Золота Нива» 12.08.2014 року звернулося в суд з адміністративним позовом до реєстраційної служби Заліщицького РУЮ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного реєстратора Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області Розлуцької Уляни Мирославівни та скасування рішення державного реєстратора № 6976307 від 19.10.2013 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ТзОВ «Золота Нива» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що дії та рішення державного реєстратора реєстраційної служби Заліщицького РУЮ щодо проведення державної реєстрації припинення речового права є неправомірними, оскільки угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 року не пройшла державної реєстрації у порядку встановленому діючим на той час законодавством, а відтак, вважається неукладеною. Апелянт зазначає, що у державного реєстратора були відсутні законні підстави для проведення державної реєстрації припинення права оренди. В обґрунтування своєї правової позиції ТзОВ «Золота Нива» посилається на положення Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», які на момент виникнення спірних правовідносин передбачали державну реєстрацію правочинів, та норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41 та 196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 25.05.2007 року між орендарем ТзОВ «Золота Нива» та орендодавцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі № 249, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,45 га, яка розташована в межах Блищанської сільської ради, строк дії договору 20 років (а. с. 59-60).

Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Заліщицькою районною державною адміністрацією 01.10.2004 року (а. с. 44). Договір оренди землі від 25.05.2007 року зареєстрований у Державному реєстрі земель 03.10.2007 року Заліщицьким реєстраційним відділом Тернопільської філії ДП центру ДЗК, про що свідчить відповідна відмітка про державну реєстрацію на договорі. В подальшому договір оренди землі від 25.05.2007 року був розірваний на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 року, укладеного між орендарем ТзОВ «Золота Нива» та орендодавцем ОСОБА_1 (а. с. 61).

Судом встановлено, що 19.10.2013 року на підставі заяви ОСОБА_1 та поданих документів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6975691, проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, в межах Блищанської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 (а. с. 42-54). Державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на зазначену вище земельну ділянку за ОСОБА_1 (а. с. 55).

19.10.2013 року на підставі заяви ОСОБА_1 та поданих документів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6976307 про проведення державної реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, в межах Блищанської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 (а. с. 56-66). Державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було внесено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме: права оренди земельної ділянки та реєстрацію припинення іншого речового права на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди від 20.10.2011 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 11189838 (а. с. 67).

В подальшому ОСОБА_1 укладено новий договір оренди з іншим орендарем ПП «Форватор» та проведено державну реєстрацію такого іншого речового права (а. с. 68).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ТзОВ «Золота Нива», суд першої інстанції виходив з того, що у спірному випадку державний реєстратор реєстраційної служби Заліщицького РУЮ правомірно та підставно прийняла рішення від 19.10.2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статей 1, 13 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що діяла на час укладання договору, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 Закону України "Про оренду землі" визначено форму договору оренди землі та закріплено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з статтею 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом першої інстанції, законодавча вимога щодо письмової форми договору оренди земельної ділянки та угоди про дострокове припинення договору оренди земельної ділянки сторонами дотримана.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 654 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент укладення угоди про розірвання договору оренди, визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що діяла на момент укладення угоди про розірвання договору оренди, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, відповідно до чинних на момент укладення угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 року положень законодавства, така угода підлягала реєстрації. За відсутності реєстрації, угода могла вважатись такою, що не є укладеною до моменту реєстрації.

В той же час, з 01.01.2013 року статтю 20 Закону України "Про оренду землі" було виключено на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України". Так само, вказаним законом із статті 640 Цивільного кодексу України виключено вимогу щодо реєстрації правочину. Фактично, з 01.01.2013 року проводиться реєстрація права оренди, а не самого договору.

Відповідно до пункту 13-6 Порядку ведення Поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 (втратив чинність з 01.01.2013 року), під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється державна реєстрація державного акта або договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України", до 01.01.2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

З огляду на наведене, договір оренди земельної ділянки, укладений відповідно до статті 14 Закону України "Про оренду землі", є підставою для проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, а також і реєстрації їх припинення.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Враховуючи, що в межах спірних відносин розглядається правомірність дій відповідача станом на 19.10.2013 року, відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що державний реєстратор на момент прийняття рішення з питань державної реєстрації законодавчо не наділений повноваженнями самостійно визнавати правочин, який йому поданий таким, що не відповідає закону (недійсний), в той час як діючі на момент прийняття оскаржуваного рішення норми не пов'язували чинність договору оренди з моментом його реєстрації.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.41, 160, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Ковельської Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» залишити без задоволення, а Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року №819/1676/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І.Рибачук