Справа № 229/302/16-а
Суддя: Рагозіна С. О.
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/229/17/2016
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дарєєва С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дружківського міського військового комісаріату про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказав, що 19 січня 2016 року військовим комісаром Дружківського міського військового комісаріату ОСОБА_2 винесено постанову № 44 за справою про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 210-1 КУпАП про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. 22 січня 2016 року ОСОБА_1 отримав зазначену постанову. В постанові зазначено, що до 19 січня 2016 року директор ВО «Дружківкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не надав до Дружківського міського військового комісаріату інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, передбачену постановою КМУ № 405 від 17 червня 2015 року п. 15 Положення про військово-транспортний обов`язок та додаток № 1 до нього, чим порушив ст.. 16 Закону України «Про оборону України», що є адміністративним правопорушенням. З винесеною постановою позивач не згоден і просить її скасувати, оскільки вона являється незаконною та такою, що винесена з порушенням вимог діючого законодавства, а саме:

1) порушення Положення про військово-транспортний обов`язок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України та Законом України «Про оборону України».

Згідно з п. 15 Положення про військово-транспортний обов`язок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року № 1921 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 405) керівники підприємств, установ та організацій подають військовим комісаріатам щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях та таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1. У даному Положенні чітко зазначено, що інформацію про наявність транспортних засобів зобов`язані надавати керівники підприємств, установ та організацій. Статтею 16 Закону України «Про оборону України» передбачено, що посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності виконують передбачені законодавством обов`язки у сфері оборони. У даній статті чітко зазначено, що обов`язки у сфері оборони виконують посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності. В контексті Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року № 1921 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 405) та Закону України «Про оборону України», на його думку, під поняттям підприємства, установи та організації усіх форм власності маються юридичні особи, а не структурні підрозділи юридичних осіб у зв`язку з наступним:

згідно зі статтею 62 Господарського кодексу України (підприємство як організаційна форма господарювання) підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торгівельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки. Згідно зі статтею 64 Господарського кодексу України (організаційна структура підприємства) підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів. Функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положенням про них. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством.

Установа це орган державної влади, місцевого самоврядування, організації, підприємства тощо, що виконує певні функції в галузі державного, адміністративного, партійного, комерційного тощо управління, контролю, нагляду тощо або будинок, приміщення, де знаходяться дані структури. Діяльність установ регулюється Законом України «Про освіту», Законом України «Про основи державної політики у сфері науки і науково-технічної діяльності», іншими законодавчими та правовими актами.

Організація це інституціоаналізована група осіб (фізичних і юридичних), які взаємодіють за допомогою матеріальних, економічних, правових і інших умов для досягнення поставлених цілей. Отже, організаціями є фірми (економічні суб`єкти), профспілки, політичні партії, університети, неприбуткові організації, державні установи чи органи місцевого самоврядування й безліч інших «одиниць координації, які мають певні межі й функціонують для досягнення мети або кількох цілей, що їх поділяють її члени-учасників.

Позивач є директором виробничої одинці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дружківкатепломережа», яка входить до складу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у вигляді структурного підрозділу. Виробнича одиниця не є юридичною особою та здійснює свою діяльність в межах прав, наданих обласними комунальним підприємством. У зв`язку з цим керівником юридичної особи позивач не являється. Позивач ОСОБА_1 , як директор структурного підрозділу, діє на підстав та в межах Положення виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дружківкатепломережа» та довіреності, виданої йому генеральним директором обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго». Ані положення, ані довіреність не передбачають накладення на нього функцій керівника обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в частині виконання п.15 Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року № 1921 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 405), щодо подання військовим комісаріатам щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки.

На телефонограму Дружківського міського комісаріату № 41 від 14 січня 2016 року ВО «Дружківкатепломережа» було надано відповідь № 40/10 від 14 січня 2016 року, у якій було запропоновано звернутися з запитом про надання відомостей щодо переліку автотранспортних засобів до Військово-цивільної адміністрації Донецької області, який є власником майна/установником управління (копія телефонограми та відповіді надаються). Позивач у відповіді зазначено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» засновано на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, що знаходяться в управлінні Донецької обласної ради. Згідно з п.4.2 положення про виробничу одиницю, майно виробничої одиниці є спільною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст, що знаходяться в управлінні обласної ради і закріплюється за нею на праві оперативного управління. На даний час повноваження щодо у правління майном спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, о перебуває в управлінні Донецької обласної ради, передано військово-цивільній адміністрації Донецької області. Статтею 1029 Цивільного кодексу України визначено, що передача майна управління не тягне переходу права важності на нього до управителя. Отже, майно, що передано виробничій одиниці в оперативне управління, не є власністю підприємства, до нього ведеться окремий облік, згідно ст.1030 ЦК України, тому виробнича одиниця не має права надавати третім особам відомості щодо технічних засобів, так як Установником управління (власником) не дана згода про розголошення таких відомостей. Тобто ним, як керівником структурного підрозділу було повідомлено комісаріат про те, що інформацію щодо транспортних даних він не має права надати.

2) Порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 14 Кодексу України про адміністративне правопорушення посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Позивач є директором виробничої одинці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дружківкатепломережа», яка входить до складу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у вигляді структурного підрозділу. Позивач, як директор структурного підрозділу, діє на підставі та в межах Положення та довіреності, які не передбачають накладення на його функцій керівника обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в частині виконання п. 15 «Положення про військово-транспортний обов`язок», щодо подання військовим комісаріатам щороку до 20 червня та 20 грудня інформації про наявність транспортних засобів і техніки. Тобто, виходячи з викладеного, позивач, вважає, що він, як директор структурного підрозділу, не являється суб`єктом адміністративного правопорушення у даній ситуації. Але не зважаючи на це, військовим комісаріатом Дружківського міського військового комісаріату підполковником ОСОБА_2 в порушення статті 14 КУпАП було прийнято відносно нього оскаржувану постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду; чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Але, не зважаючи на це, військовим комісаром Дружківського міського військового комісаріату підполковником ОСОБА_2 в порушення статті 14 КУпАП було прийнято відносно ОСОБА_1 оскаржувану постанову 19 січня 2016 року, при тому, що розгляд адміністративної справи було призначено на 21 січня 2016 року на 10-30 годину, що позбавило його надати будь-які пояснення або клопотання щодо з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Фактично відбувся передчасний розгляд адміністративної справи. Згідно з протоколом № 44 про адміністративне правопорушення від 19 січня 2016 року дата розгляду даного протоколу - 21 січня 2016 року, час розгляду протоколу 10-30 год. Але, фактично ця постанова складена не 21 січня 2016 року, а 19 січня 2016 року, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено 19 січня 2016 року , а не 21 січня 2016 року. Відомості про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи 19 січня 2016 року у воєнкоматі відсутні, як і відсутнє його клопотання про відкладення розгляду справи, яка відбулося 19 січня 2016 року. Все це свідчить про грубе порушення військовим комісаром Дружківського міського військового комісаріату підполковником ОСОБА_2 при складанні оскаржуваної постанови статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач вважає, що перелічені ним об`єктивні обставини та фактори виключають наявність винної та противоправної поведінки в його діях, як директора виробничої одиниці ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Дружківкатепломережа», ознаки якої містяться в змісті поняття «адміністративне правопорушення».

3) Порушення Конституції України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією за Законами України. Він вважає, що дії військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 щодо постановлення оскаржуваної постанови є грубим порушенням ним статті 19 Конституції України, у зв`язку з тим, що військовий комісар є посадовою особою, а його дії суперечать діючому законодавству України. Згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи є невідчужуваними та непорушними. На його думку, дії військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 щодо постановлення оскаржуваної постанови є грубим порушенням ним статті 21 Конституції України, у зв`язку з тим, що військовий комісар, постановив оскаржувану постанову 19 січня 2016 року, а не 21 січня 2016 року, що є передчасним розглядом адміністративної справи, а також порушенням права на захист та надання доказів.

4). Порушення Цивільного Кодексу України.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, дії військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 щодо постановлення оскаржуваної постанови є грубим порушенням ним статті 15 Цивільного кодексу України, у зв`язку з тим, що військовий комісар, постановивши оскаржувану постанову 19 січня 2016 року, а не 21 січня 2016 року порушив право позивача на цивільний захист.

Позивач ОСОБА_1 просить суд задовольнити його адміністративний позов; скасувати постанову військового комісару Дружківського міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_2 від 19 січня 2016 року про накладення адміністративного стягнення на позивача за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 210-1 КУпАП України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив суд задовольнити його позов.

Представник відповідача Дарєєв С.О. вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також пояснив, що постанова про притягнення ОСОБА_1 винесена саме 21 січня 2016 року, що підтверджується витягом з журналу обліку матеріалів про адміністративні правопорушення та протоколів про адміністративні правопорушення по Дружківському МВК № 220. Просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, фізична особа має право оскаржити до суду дії, рішення суб`єкту владних повноважень про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Виходячи із закріпленого в ч.4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві, обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Згідно зі ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спір.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій, бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.15. Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 р. № 1921 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 405) керівники підприємств, установ та організацій подають військовим комісаріатам щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1.

Інформація про наявність водних транспортних засобів та їх технічний стан подається за формою та у порядку, що встановлені Міноборони разом з Мінінфраструктури.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді директора виробничої одиниці «Дружківкатепломережа» з 15 січня 2004 року (а.с. 25).

Згідно з п. 1.2 Положення про виробничу одиницю обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дружківкатепломережа», затвердженого генеральним директором ОКП «Донецьктеплокомуненерго» 01 березня 2001 року, виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» не є юридичною особою, вона діє на господарських заходах згідно з Положенням про неї, здійснює виробничу діяльність з метою найбільшого повного та якісного задоволення споживачів щодо забезпечення постачання теплової енергії, іншими видами послуг (а.с18).

Пунктом 3.1 цього Положення передбачено, що керує виробничою одиницею директор, якого призначає на посаду та звільняє з неї генеральний директор ОКП «ДТКЕ» за погодженням з місцевими органами управління (а.с.20).

Пунктом 3.2 цього Положення також передбачено, що виробнича одиниця у своїй діяльності підпорядкована ОКП «ДТКЕ» (а.с20).

Пунктами 4.1 - 4.3 цього Положення зазначено, що майно виробничої одиниці складають основні засоби, оборотні та необоротні активи, вартість яких відображається в балансі ВО. Майно ВО є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходяться в управлінні обласної ради і закріплюється за нею на праві оперативного управління. Придбання основних засобів всіма дозволеними законодавством України способами, провадиться ВО після узгодження з обласним підприємством (а.с.20).

Судом встановлено, що згідно з протоколом № 44 про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП від 19 січня 2016 року, який складено старшим офіцером відділення офіцерів запасу і кадрів Дружківського МВК ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який займає посаду директора ВО «Дружківкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго», до 19 січня 2016 року не надав до Дружківського МВК інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, передбачену постановою КМУ № 405 від 17 червня 2015 року п.. 15 Положення про військово-транспортний обов`язок та додаток № 1 до нього, чим порушив ст. 16 Закону України «Про оборону України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частино 1 ст. 210-1 КУпАП (а.с.26-27).

Постановою до протоколу №44 за справою про адміністративне правопорушення від 19 січня 2016 року, яка винесена військовим комісаром Дружківського МВК Донецької області підполковником ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. за порушення ч. ст. ч.1 ст. 210-1 КУпАП, а саме: до 19 січня 2016 року директор ВО «Дружківкатепломережа» ОКП «Донецькобленерго» не надав до Дружківського МВК інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, передбачену постановою КМУ № 405 від 17 червня 2015 року п. 15 Положення про військово-транспортний обов`язок та додаток до нього, чим порушив ст. 16 Закону України «Про оборону України», що є адміністративним правопорушення частини 1 статті 210-1 КУпАП (а.с.28-29).

Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка

притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх

законних представників і адвоката.

Суд встановив, що у протоколі № 44 про адміністративне правопорушення від 19 січня 2016 року, складеному старшим офіцером відділення офіцерів запасу і кадрів Дружківського МВК ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, вказано дату розгляду справи 21 січня 2016 року о 10 годині 30 хвилин, про що ОСОБА_1 був сповіщений під підпис.

Суд встановив, що постанова до протоколу №44 за справою про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. за порушення ч. ст. ч.1 ст. 210-1 КУпАП винесена військовим комісаром Дружківського МВК Донецької області підполковником ОСОБА_2 19 січня 2016 року. В частині третій її резолютивної частини зазначено дату набрання законної сили, а саме 29 січня 2016 року, тобто після закінчення десятиденного строку для її оскарження, який рахується з дати винесення постанови. Такі обставини підтверджують, що постанова винесена саме 19 січня 2016 року. Відповідно, позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, правом на захист, правом надати пояснення, докази, заявляти клопотання та висловити свої зауваження до протоколу.

Суд критично ставиться до інформації, яка міститься у витязі з журналу обліку матеріалів про адміністративні правопорушення та протоколів про адміністративні правопорушення по Дружківському МВК № 220, наданому військовим комісаром Дружківського МВК Донецької області у вигляді копії, оскільки вказані в журналі відомості не співпадають з даними, зазначеними у самій постанові та не спростовують їх.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, який був призначений на 21 січня 2016 року на 10-30 годину у кабінеті № 26 по АДРЕСА_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративно відповідальності за ч.1 ст. 210-1 КУпАП відбувся саме 19 січня 2016 року, але без участі ОСОБА_1 і належного його сповіщення. Останній був сповіщений про час та місце розгляду адміністративної справи 21 січня 2016 року на 10-30 годину. Тобто розгляд справи відбувся з порушенням процедури, передбаченої КУпАП, чим були порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. на ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 210-1 КУпАП від 19 січня 2016 року, яка винесена військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесена неправомірно, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6-12, 71, 86, 158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 287, 288 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Дружківського міського військового комісаріату про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 210-1 КУпАП від 19 січня 2016 року, яка винесена військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , протиправною та скасувати її.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи Донецьким апеляційним адміністративним судом.

Постанова в повному обсязі складена 09 лютого 2016 року.

Суддя: С. О. Рагозіна