Справа № 809/8/13
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Київ К/800/34380/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області про скасування постанови,

встановив:

ФОП ОСОБА_4 звернулась з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, в якому, із урахуванням уточнення позовних вимог, просила скасувати постанову відповідача № 1117 від 17 грудня 2012 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а справу провадженням закрити.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В запереченнях позивач просила залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що відповідно до договору № 3 оренди нежитлового приміщення від 05 квітня 2012 року, укладеного з Косівською філією № 2 Повного товариства Ломбард ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - Ломбард), позивач передала в оренду Ломбарду нежитлове приміщення, загальною площею 41 кв. м, яке належало позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 12 червня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Косівської міської ради.

06 лютого 2013 року зареєстровано Декларацію про готовність добудови до магазину до експлуатації № ІФ 71, ІІІ-ої категорії складності, загальною площею 79,3 кв. м, а 25 лютого 2013 року зареєстровано право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, магазин загальною площею 220,6 кв. м.

15 грудня 2012 року працівниками Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області: заступником начальника відділу № 2 Івасишин В. П. та начальником відділу Прокопів Т. І. у присутності позивача на підставі запиту прокуратури Івано-Франківської області від 05 грудня 2012 року № 07/1-1982-12 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт позивача за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 05 грудня 2012 року, згідно висновків якого встановлено факт експлуатації добудови до магазину, не прийнятої в експлуатацію, чим порушено п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

05 грудня 2012 року складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

На підставі вказаного акту перевірки, протоколу та припису Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області 17 грудня 2012 року винесено постанову № 1117 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою на позивача накладено штраф в сумі 96 570 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач заявила цей позов.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що відповідач не довів правомірності свого рішення, зокрема, долученими до матеріалів справи фотознімками фасаду добудови до магазину.

Колегія суддів касаційної погоджується з висновками судів.

Абзацом третім пункту шостого частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» № 208/94-ВР від 14 жовтня 1994 року передбачено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації для об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яносто мінімальних заробітних плат.

Аналіз вказаної статті свідчить, що для правильного вирішення справи у спорах про оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, яким накладено штраф на суб'єкта містобудування за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, суди повинні дослідити такі обставини, як експлуатація об'єкта будівництва та експлуатація його до прийняття в експлуатацію відповідачем.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, як виняток із загального правила, встановлена презумпція винуватості суб'єкта владних повноважень.

Це означає, що презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його права.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з судами першої та апеляційної інстанції, що відповідач, всупереч наведеним нормам права, за допомогою непереконливих доказів, - фотокопій, не довів правомірність оскаржуваного рішення.

Водночас, колегія суддів касаційної інстанції відзначає, що судом апеляційної інстанції перевірені повідомлені позивачем обставини.

Так, апеляційний суд дійшов висновку, що на момент перевірки прибудова не використовувалась, що підтверджується договором № 3 оренди нежитлового приміщення від 05 квітня 2012 року, з якого вбачається, що орендується приміщення другого поверху, яке складається з офісного приміщення ломбарду (бувшої перукарні) - 24,8 кв. м, кладової - 2,9 кв. м, лоджії (балкону) - 13,3 кв. м, разом 41 кв. м, відповідно до даних технічного паспорта на нежитлове приміщення за реєстровим № 263 НФ.

Враховуючи встановлені судами обставини та докази, які подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що доводи касаційної скарги про необхідність скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не підтверджуються.

Оскільки під час вирішення справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій не допущені порушення норм матеріального та процесуального права, то скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: