Справа № 820/11289/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

02 лютого 2016 р. Справа № 820/11289/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю представника позивача - Очеретька Р.М.,

представника відповідача - Лавренчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спіка-Оил" до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спіка-Оил", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 15.10.2015 року №16/20-36-21-14/34954212 та рішення про застосування фінансових санкцій від 15.10.2015 року №15/20-36-21-14/34954212 до ТОВ "Спіка Оил".

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що при проведенні перевірки контролюючим органом та при оформленні її результатів мало місце не дотримання вимог податкового законодавства, висновки акту перевірки є неправомірними, а оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій прийняті з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для їх скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області на підставі наказу про проведення фактичних перевірок №295 від 22.09.2015 року та направлень №217, №218 від 28.09.2015 року (а.с.54-56) проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено акт від 29.09.2015 року №79/20-40-21 -02-10/34954212(а.с.14-18).

На підставі висновків акту перевірки від 29.09.2015 року №79/20-40-21-02-10/34954212 контролюючим органом прийняті рішення про застосування фінансових санкцій №16/20-36-21-14/34954212 та №15/20-36-21-14/34954212 від 15.10.2015 року(а.с.12-13).

Проте, позивач не погоджуючись з правомірністю прийняття спірних рішень звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, регулюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР.

Положеннями пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Стаття 81 Податкового кодексу України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Матеріалами справи підтверджено, що перед початком проведення перевірки керуючого АЗС ОСОБА_3 було ознайомлено з направленнями №217, №218 від 28.09.2015 року та надано копію наказу №295 від 22.09.2015 року.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Слід вказати, що акт про результати фактичної перевірки від 29.09.2015 року та опис наявної тютюнової та алкогольної продукції до акту перевірки підписаний керуючим АЗС ОСОБА_3 без зауважень.

За порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», регламентований спеціальним Порядком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 р. №790 (далі - Порядок № 790).

Так, згідно з п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Пунктом 6 вказаного Порядку №790 також передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Щодо прийнятого рішення про застосування фінансових санкцій від 15.10.2015 року №15/20-36-21-14/34954212, суд встановив наступне.

Підставою для прийняття вказаного вище рішення стало встановлення під час перевірки факту роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а саме 29.09.2015 р. продаж настоянки «Чернігівська українська з перцем» (містк.0,5л., міцн. 40% об.) вартістю 43,8 грн., яка є нижчою від мінімальної роздрібної ціни встановленої згідно розрахунку затвердженого постановою КМУ від 30.10.2008 р. №957 «Про встановлення мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» у розмірі 54,90 грн., чим порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.95 із змінами та доповненнями.

В матеріалах справи міститься копія касового чека №54064, яким підтверджується факт купівлі 28.09.2015 року настоянки української з перцем, об'ємом 0,5л. за ціною 43,80 грн. та цигарок прима люкс №6 за ціною 14,50 грн.(а.с.62).

Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначені основні поняття та терміни:

алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 р. №957 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. № 426).

Відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №957 (в редакції, яка діяла на час проведення перевірки) мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок. Бренді ординарного, горі ліси виноградної та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту, що застосовується з 1 вересня 2015 року на горілку та лікеро-горілчані вироби, інші вироби становить 274,5 грн. (274,5 грн. х 40% х 0,5л. : 100% = 54,90 грн.)

Таким чином, ціна за одну пляшку настоянки повинна дорівнювати 54,90 грн.

Відповідно до абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 року (із змінами та доповненнями), за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 грн.

Слід вказати, що представник позивача у позовній заяві посилався на невідповідність назви товару у висновку, а саме настоянки, та вказував, що позивачем було здійснено відпуск товару, якого у останнього не було в наявності взагалі, та на підтвердження вищевказаного надав видаткові накладні, податкові накладні, звіти ЕККА, з цього приводу суд зазначає.

Судом встановлено, що у висновку до акту перевірки контролюючим органом вказано, що позивачем здійснено продаж настоянки «Чернігівська українська з перцем» (містк. 0,5л., міцн. 40% об.) вартістю 43,8 грн.

На думку позивача вказаного вище товару на місці торгівлі не було в наявності, а відпускався товар «Настоянка українська з перцем 0,5 л. (Чернігів).

Проте, суд зазначає, що до матеріалів справи представником відповідача долучені фотокартки, якими підтверджується купівля «Настоянка українська з перцем 0,5 л. (Чернігів) саме у ТОВ "Спіка-Оил" (а.с.70).

До того ж, у описі наявної тютюнової та алкогольної продукції до акту перевірки назва товару відповідає наданим представником позивача до матеріалів справи видатковим накладним, податковим накладним, звітам ЕККА(а.с.61, 30-37).

Враховуючи вищенаведені обставини та факт порушення позивачем вимог чинного законодавства, суд вважає правомірним застосування контролюючим органом до позивача фінансових санкцій, що передбачені ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Щодо прийнятого рішення про застосування фінансових санкцій від 15.10.2015 року №16/20-36-21-14/34954212, суд зазначає наступне.

Підставою для прийняття вказаного вище рішення стало встановлення під час перевірки факту реалізації алкогольних напоїв з застосуванням реєстратора розрахункових операцій «Марія 301 МТМ» із заводським номером АО , фіскальним номером , який не внесено в додаток до ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: м. Харків, вул. Свистуна, б.12 А.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Матеріалами справи підтверджено, що у позивача наявна ліцензія на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (серія АЕ №593311), яка видана Головним управлінням ДФС у Харківській області 14.04.2015 р. та зареєстрована в Основ'янській ОДПІ м. Харкова за №82 від 30.04.2015 р.(а.с.20).

Судом встановлено, що для отримання вищевказаної ліцензії позивачем подавалась заява до Головного управління ДФС у Харківській області на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, алкогольними напоями - сидром та перрі (без додавання спирту) та тютюновими виробами(а.с.63).

Відповідно до заяви позивач просив внести інформацію про електронні контрольно-касові апарати, а саме модель Марія, модифікація 301МТМ, заводський номер МА , виробник ЗАТ «Резонанс», реєстраційні номери КОРО, які знаходяться місці торгівлі /Р.

В ході розгляду справи судом встановлено, що реєстратор розрахункових операцій позивачем було придбано згідно договору купівлі продажу товару №с-85/1 від 12.03.2014 року(а.с.27).

З наданої до суду копії паспорту контрольно-касового апарату «Марія» встановлено, що його заводський номер АО (а.с.23-26).

Представником позивача надані до суду письмові пояснення згідно яких, інша серія касового апарату вказана помилково, та згодом виправлена. Однак, в місці реалізації товару залишився додаток до ліцензії, з іншою серією, а виправлений додаток перебував за місцем знаходження юридичної особи - 61089, м. Харків, пр. Фрунзе, будинок 104, корпус А.

Проте, згідно з приписами ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб'єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Відповідно до абз. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями, за здійснення роздрібної торгівлі через електронний контрольно-касовий апарат не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), 10000 гривень.

Враховуючи, що позивач реалізовував товар з застосуванням реєстратора розрахункових операцій «Марія 301 МТМ» із заводським номером АО , фіскальним номером , який не внесено в додаток до ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: м. Харків, вул. Свистуна, б.12 А. та після виявлення помилки не здійснив заміну додатку до ліцензії, а суд вважає, що рішення про застосування фінансових санкцій №16/20-36-21-14/34954212 від 15.10.2015 року Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб'єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності не звільняє позивача від обов'язку доказування своїх тверджень.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із врахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Спіка-Оил" до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про скасування рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 08 лютого 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.