Справа № 2а-7251/11
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року К/800/3698/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року по справі №2а-7251/11 (0907/2-а-7251/2011)

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську

Івано-Франківської області (далі - Управління)

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Просила суд визнати неправомірною відмову Управління щодо зарахування їй до стажу роботи час перебування на спецпоселенні в потрійному розмірі; зобов'язати відповідача зарахувати їй час перебування на спецпоселенні - 2 роки і 7 місяців в потрійному розмірі - 7 років і 9 місяців до стажу роботи; визнати неправомірною відмову Управління доплачувати їй до пенсії 25% мінімальної пенсії за віком як члену сім'ї реабілітованих; зобов'язати відповідача щомісячно доплачувати їй до пенсії 25% мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2011 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії та зобов'язано Управління провести перерахунок призначеної ОСОБА_4 пенсії з 1 січня 2011 року відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника мінімальної пенсії за віком та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано неправомірною відмову Управління та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії відповідно до вимог пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком з 22 вересня 2010 року.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком.

Згідно довідки від 16 травня 1994 року №3/3-1024 ОСОБА_4 є реабілітованою відповідно до статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на України».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищується на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено розмір мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до вимог частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» для встановлення розмірів мінімальної заробітної пенсії за віком застосовується розмір прожиткового мінімуму.

За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак, згідно з частиною 3 статті 28 Закону, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а тому поняття мінімальної пенсії за віком, наведене у статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати для визначення розміру підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд касаційної інстанції погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача нарахувати та виплати підвищення до пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зарахування до стажу роботи час перебування на спецпоселенні в потрійному розмірі, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» реабілітованим громадянам відповідно до статті 1 цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Оскільки, позивач є реабілітованою відповідно до статті 3 цього Закону, то і права на потрійне зарахування часу виселення на спецпоселення до трудового стажу не має.

У касаційній скарзі відповідач вказує на те, що позивач з 1 вересня 2008 року отримує підвищення до пенсії у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654, у зв'язку з чим вважає рішення апеляційного суду таким, що підлягає скасуванню.

Суд касаційної інстанції вважає такі посилання безпідставними, оскільки, відповідно до вимог статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Оскільки Закон України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654, то застосуванню в даному випадку підлягає саме Закон.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.