Справа № 803/710/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/32296/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі № 803/710/14 за позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання нечинним та скасування припису, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання нечинним та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11 березня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначив про безпідставність висновку відповідача про виконання будівельних робіт без дозвільного документу та необхідність зареєструвати декларацію про початок виконання будівельних робіт, оскільки дозвіл на виконання будівельних робіт від 29.09.2008 року є чинним до завершення будівництва, у відповідності до п.1 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16.09.2008 р. №509-VI.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.03.2014 року, винесений Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі звернення виконавчого комітету Луцької міської ради № 1.1-5/801 від 13.02.2014 року, Інспекцією ДАБК у Волинській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ОСОБА_4 при будівництві індивідуального житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Луцьку.

За результатами перевірки складено акт від 11.03.2014 року, яким встановлено порушення частини 8 статті 36, частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 25 Закону України «Про основи містобудування», а саме, після закінчення дії дозволу на проведення будівельних робіт № 876 від 05.06.2008 року, роботи проводились господарським способом без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, що суперечить нормам чинного законодавства у сфері містобудування.

На підставі акту перевірки, 11.03.2014 року Інспекцією ДАБК у Волинській області винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким ОСОБА_4 зобов'язано припинити виконання будівельних робіт на об'єкті нерухомого майна - індивідуального житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, м. Луцьк, а також привести будівництво у відповідність до вимог чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 мав всі законні підстави для продовження будівництва індивідуального житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, м. Луцьк, хоча граничний строк проведення будівельних робіт у дозволі встановлений до 31.12.2010 року.

Натомість, відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дозвіл на будівництво об'єкта містобудування, будівництво якого розпочато, зберігає чинність до завершення будівництва лише у разі відсутності необхідності корегування будь-яких даних, на підставі яких цей дозвіл був виданий. З огляду на це, зміна особи, яка здійснює авторський нагляд, підрядної організації тягне за собою необхідність отримання нового дозволу (реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Так, підставою винесення оскаржуваного припису є порушення ч.8 ст.36, ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.25 Закону України «Про основи містобудування», зокрема, проведення позивачем будівельних робіт господарським способом без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній час видачі дозволу) дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

У разі, якщо право на будівництво об'єкта містобудування передано іншому замовнику або змінено будівельну організацію (підрядчика), дозвіл на виконання будівельних робіт підлягає перереєстрації.

Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Приписами ст.25 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особи, винні у: недотриманні державних стандартів, норм і правил при проектуванні і будівництві; проектуванні об'єктів з порушенням затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації; виконанні будівельних чи реставраційних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього; самовільній зміні архітектурного вигляду споруди в процесі експлуатації; недотриманні екологічних і санітарно-гігієнічних вимог, встановлених законодавством при проектуванні, розміщенні та будівництві об'єктів; прийнятті в експлуатацію об'єктів, зведених з порушенням законодавства, державних стандартів, норм і правил; наданні інформації, що не відповідає дійсності, про умови проектування і будівництва чи у необґрунтованій відмові надати таку інформацію, несуть відповідальність, передбачену законом.

Як встановлено судами, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.02.2008 року №70-21 «Про дозвіл на будівництво» було дозволено ОСОБА_4 провести будівництво індивідуального житлового будинку на орендованій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

05.06.2008 року позивачем в Інспекції ДАБК у Волинській області було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт № 876 терміном дії до 01.07.2009 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи ордеру на будівництво будинку №81 від 09.06.2008 року, визначено строки виконання робіт з 09.06.2008 року до завершення будівництва.

29.09.2008 року позивачем було отримано новий дозвіл на виконання будівельних робіт терміном дії до 01.07.2009 року, який потім продовжувався двічі до 31.12.2009 та 31.12.2010 року.

У подальшому строк дії цього дозволу не продовжувався.

Таким чином, ОСОБА_4 продовжував будівництво індивідуального житлового будинку без документу, що дає право на виконання будівельних робіт.

Посилання суду першої інстанції на положення пункту 1 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16.09.2008 р. № 509-VI, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки аналіз наведених положень свідчить про те, що дозвіл на будівництво об'єкта містобудування, будівництво якого розпочато, зберігає чинність до завершення будівництва лише у разі відсутності необхідності корегування будь-яких даних, на підставі яких цей дозвіл був виданий.

Між тим, судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що листом №13/02 від 13.02.2014р. ПП «Житлобуд-1» повідомив, що з 2012 року і на даний час він жодних будівельних робіт по об'єкту - індивідуальний житловий будинок на АДРЕСА_1 в м. Луцьку не виконує.

Також, згідно листа ПП «Еталон-ГСГ» № 31 від 22.12.2010р. авторський нагляд за будівництвом індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 у м. Луцьку не проводиться у зв'язку з відмовою замовника фінансувати вказані роботи.

Крім того, згідно акту перевірки від 11.03.2014р. встановлено факт виконання будівельних робіт господарським способом, тобто без залучення генерального підрядника.

За таких умов зміна особи, яка здійснює авторський нагляд, підрядної організації тягне за собою необхідність отримання нового дозволу (реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт).

Відповідно до вимог ч.7 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі якщо право на будівництво об'єкта передано іншому замовникові або змінено генерального підрядника чи підрядника (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), замовник протягом трьох робочих днів повідомляє про такі зміни інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл, з поданням засвідчених у встановленому порядку копій документів, що підтверджують зазначені зміни. Продовження виконання будівельних робіт без такого повідомлення забороняється.

Отже, в порушення зазначеної правової норми позивачем не проінформовано відповідача про зміну підрядної організації, що в свою чергу, підтверджує неправомірність виконання будівельних робіт та законність винесеного припису.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно з ч.8 ст.36 цього Закону, замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Враховуючи наведені правові норми та зважаючи на обставини справи, судова колегія дійшла висновку про правомірність припису Інспекції ДАБК у Волинській області від 11 березня 2014 року, а відтак відсутність підстав для його скасування.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: