Справа № 816/4189/15
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 р.Справа № 816/4189/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Афанасьєва О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. по справі № 816/4189/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремінь-спецтехнологія"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кремінь-Спецтехнологія", звернулось до суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування податкового повідомлення рішення.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 20.04.2015 р. № /1119 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем в сумі 76264,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 38423,66 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія" зареєстроване як юридична особа 23.04.2009, взяте на податковий облік в органах державної податкової служби та зареєстроване платником податку на додану вартість з 07.05.2009, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100225404 від 07.05.2009 р.

У термін з 03.11.2014 по 07.11.2014 Кременчуцькою ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Реалтранс Груп" () за період з травень-червень 2012 року, ПП "Снаб Трейд" () за період липень 2012, ТОВ "Аккорд Агро" () за період серпень-вересень 2012, ТОВ "Ромакс Груп" () за період жовтень-грудень 2012, ТОВ "Компанія Бравел" () за період лютий 2013, ТОВ "ТКС "Пол" () за період травень-квітень 2013, ПП "Дельта 123" () за період лютий-квітень 2014ПП "Водолій 14" () за період червень, серпень 2014 року, за результатами якої складено акт від 12.01.2015 № 26/16-03-22-08/36503838 /том 1, а.с. 16-45/.

За висновками перевірки встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п.п. 201.4, 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту на загальну суму податку на додану вартість 84 030,66 грн /том 1 а.с. 45/, у тому числі: за травень 2012 року в сумі 11233,33 грн; за червень 2012 року в сумі 7285,00 грн; за липень 2012 року в сумі 6500,00 грн; за серпень 2012 року в сумі 3300,00 грн; за вересень 2012 року в сумі 9178,33 грн; за жовтень 2012 року в сумі 4985,00 грн; за листопад 2012 року в сумі 5240,00 грн; грудень 2012 року в сумі 5800,00 грн; за лютий 2013 року в сумі 1666,67 грн; за квітень 2013 року в сумі 5300,00 грн; за травень 2013 року в сумі 1300,00 грн; за лютий 2014 року в сумі 3100,00 грн; за березень 2014 року в сумі 5598,33 грн; за квітень 2014 року в сумі 2900,00 грн; за серпень 2014 року в сумі 10644,00 грн.

Позивачем подано до Кременчуцької ОДПІ письмові заперечення на акт перевірки /том 1, а.с. 46-48/.

Кременчуцькою ОДПІ 20.04.2015 р. на підставі акту перевірки від 12.01.2015р. № 26/16-03-22-08/36503838 винесено податкове повідомлення-рішення № /1119, яким ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 116145,99 грн., у тому числі: за основним платежем - у розмірі 77430,66 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - у розмірі 38715,33 грн /том 1, а.с. 5/.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності з дотриманням п. 198.6 статті 198 та п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, визначенні вказаною нормою.

Пункт 201.5 статті 201 Податкового кодексу України встановлює, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 182 цього Кодексу.

Податкова накладна відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені положення Податкового кодексу України, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати належним чином оформлені податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Статтею першою Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" дається поняття первинного документу - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення.

Судовим розглядом встановлено, що між позивачем /далі - Покупець/ та ТОВ "Реалтранс Груп" /далі - Постачальник/ укладено договір поставки від 01.03.2012 року № 25 /том 1, а.с. 246/, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність Покупця запасні частини, вузли, агрегати /далі - товар/, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати Товар на умовах цього договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що ціна за кожну одиницю товару та загальна сума кожної окремої партії визначається у рахунку-фактурі згідно прейскуранту Постачальника. Пунктом 4.2 Договору визначено, що постачання товару здійснюється на умовах самовивозу із складу Постачальника.

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється Покупцем відповідно до Інструкцій, затверджених постановами Держарбітражу при РМ СРСР від 15.06.1965 року № П-6 та від 25.04.1966 №П-7, безпосередньо при отриманні товару, шляхом підписання видаткової накладної повноважними представниками сторін /пункт 4.5 Договору/.

ТОВ "Реалтранс Груп" виписано позивачу наступні податкові накладні: № 324 від 03.05.2012 на запасні частини на загальну суму 15000,00 грн, у тому числі ПДВ - 2500,00 грн; № 325 від 03.05.2012 на запасні частини на загальну суму 6000,00 грн, у тому числі ПДВ - 1000,00 грн; № 1016 від 10.05.2012 на запасні частини на загальну суму 4100,00 грн, у тому числі ПДВ - 683,33 грн; № 1413 від 14.05.2012 на запасні частини на загальну суму 6300,00 грн, у тому числі ПДВ - 1050,00 грн; № 1810 від 18.05.2012 на запасні частини на загальну суму 36000,00 грн, у тому числі ПДВ - 6000,00 грн; № 113 від 01.06.2012 на запасні частини на загальну суму 7760,00 грн, у тому числі ПДВ - 1293,33 грн; № 512 від 05.06.2012 на запасні частини на загальну суму 9585,00 грн, у тому числі ПДВ - 1597,50 грн; № 810 від 08.06.2012 на запасні частини на загальну суму 11190,00 грн, у тому числі ПДВ - 1865,00 грн; № 1304 від 13.06.2012 на запасні частини на загальну суму 15175,00 грн, у тому числі ПДВ - 2529,17 грн, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1, а.с. 83, зворот, 86, 88, зворот, 91, 94, 97, 100, 103, 106/.

Вказані податкові накладні внесені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за травень-червень 2012 року та сума податку на додану вартість згідно даних податкових накладних в розмірі 18518,00 грн. включена до складу податкового кредиту травня-червня 2012 року.

Факт здійснення господарських операцій з ТОВ "Реалтранс Груп" згідно укладеного договору № 25 від 01.03.2012 позивач підтверджує:

- рахунками: від 03.05.2012 № 414, №415 від 03.05.2012, № 510 від 10.05.2012, № 537 від 14.05.2012, № 586 від 18.05.2012, № 647 від 01.06.2012, № 627 від 05.06.2012, № 693 від 08.06.2012, 712 від 13.06.2012 /том 1, а.с. 83, 85, 88, 90, 93, 96, 99, 102, 105/, копії яких наявні у матеріалах справи та які надавалися до перевірки, про що зафіксовано в акті перевірки;

- видатковими накладними на запасні частини: № 323 від 03.05.2012, №324 від 03.05.2012, №1017 від 10.05.2012, № 1413 від 14.05.2012, № 1806 від 18.05.2012, № 109 від 01.06.2012, № 507 від 05.06.2012, № 808 від 08.06.2012, № 1303 від 13.06.2012 /том 1 а.с. 83, 85 зворот, 88, 90 зворот, 93 зворот, 96 зворот, 99 зворот, 102 зворот, 105 зворот/, копії яких наявні у матеріалах справи та які надавалися до перевірки, про що зафіксовано в акті перевірки;

- прибутковими ордерами: № 1 від 03.05.2012, № 2 від 03.05.2012, № 3 від 10.05.2012, № 5 від 14.05.2012, № 7 від 18.05.2012, № 4 від 01.06.2012, № 5 від 05.06.2012, № 8 від 08.06.2012, № 12 від 13.06.2012 /том 1, а.с. 84, 87, 89, 92, 95, 98, 101, 104, 107/, копії яких наявні у матеріалах справи.

Фактичне перевезення товару від ТОВ "Реалтранс Груп" підтверджується товарно-транспортними накладними, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1 а.с. 84 зворот, том 4, а.с. 48-49, 52/, зі змісту яких встановлено, що перевезення здійснено вантажним автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1, який є керівником ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія".

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна у матеріалах справи, ОСОБА_1 має право керувати автомобілем марки VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_1, моделі LT 35, шасі № НОМЕР_2, тип транспортного засобу - вантажний бортовий, власник ОСОБА_2.

Крім того, відповідно до пунктів 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 /у редакції чинній на момент вимкнення спірних правовідносин/ власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Отже, особа, якій передано реєстраційний документ на транспортний засіб може користуватися транспортним засобом.

Отриманий від ТОВ "Реалтранс Груп" товар оприбутковано по бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується Журналом обліку вантажів, що надійшли за травень, червень 2012 р. /том 3 а.с. 195-197/.

Фактичне перерахування позивачем коштів за отриманий товар ТОВ "Реалтранс Груп" підтверджується копіями банківських виписок /том 1 а.с. 179-192/.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем /далі - Покупець/ та ПП "Снаб-Трейд" /далі - Постачальник/ укладено договір поставки від 01.07.2012 року № 51 /том 1, а.с. 245/, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність Покупця запасні частини, вузли, агрегати /далі - товар/, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати Товар на умовах цього договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що ціна за кожну одиницю товару та загальна сума кожної окремої партії визначається у рахунку-фактурі згідно прейскуранту Постачальника. Пунктом 4.2 Договору визначено, що постачання товару здійснюється на умовах самовивозу із складу Постачальника.

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється Покупцем відповідно до Інструкцій, затверджених постановами Держарбітражу при РМ СРСР від 15.06.1965 року № П-6 та від 25.04.1966 №П-7, безпосередньо при отриманні товару, шляхом підписання видаткової накладної повноважними представниками сторін /пункт 4.5 Договору/.

ПП "Снаб-Трейд" виписано позивачу наступні податкові накладні: № 219 від 02.07.2012 на запасні частини на загальну суму 17640,96 грн, у тому числі ПДВ - 2940,16 грн; № 2103 від 21.07.2012 на запасні частини на загальну суму 21359,04 грн, у тому числі ПДВ - 3559,84 грн, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1, а.с. 109, 112/.

Вказані податкові накладні внесені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за липень 2012 року та сума податку на додану вартість згідно даних податкових накладних в розмірі 6500,00 грн включена до складу податкового кредиту липня 2012 року.

Факт здійснення господарських операцій з ПП "Снаб-Трейд" згідно укладеного договору № 51 від 01.07.2012 позивач підтверджує: рахунками: № 206 від 02.07.2012, № 2103 від 21.07.2012 /том 1, а.с. 108, 111/, копії яких наявні у матеріалах справи та які надавалися до перевірки, про що зафіксовано в акті перевірки; видатковими накладними на запасні частини: № 219 від 02.07.2012, № 2013 від 21.07.2012 /том 1 а.с. 108 зворот, 111 зворот/, копії яких наявні у матеріалах справи та які надавалися до перевірки, про що зафіксовано в акті перевірки; прибутковими ордерами: № 1 від 02.07.2012, № 12 від 21.07.2012 /том 1, а.с. 110, 113/, копії яких наявні у матеріалах справи.

Фактичне перевезення товару від ПП "Снаб-Трейд" підтверджується товарно-транспортними накладними, копії яких наявні у матеріалах справи /том 4, а.с. 46-47/, зі змісту яких встановлено, що перевезення здійснено вантажним автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1, який є керівником ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія".

Отриманий від ПП "Снаб-Трейд" товар оприбутковано по бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується Журналом обліку вантажів, що надійшли за липень 2012 р. /том 3 а.с. 198-199/.

Фактичне перерахування позивачем коштів за отриманий товар ПП "Снаб-Трейд" підтверджується копіями банківських виписок /том 1 а.с. 194-195/.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем /далі - Покупець/ та ТОВ "Аккорд агро" /далі - Постачальник/ укладено договір поставки від 01.08.2012 року № 52 /том 1, а.с. 244/, за умовами якого Постачальник зобов'язується постачати, а Покупець приймати та оплачувати на умовах цього договору товари (запасні частини до транспортних засобів) в асортименті, кількості і по ціні в національній валюті України згідно заявки Покупця, узгодженої між сторонами засобами факсимільного зв'язку або електронної пошти.

Пунктом 4.1, 4.2 Договору визначено, що поставка товару здійснюється відповідно до потреб Покупця та на підставі його письмових заявок щодо асортименту та кількості товару, які вказуються у видаткових накладних на кожну партію товару. Поставка товару здійснюється на умовах EWX. Згідно пункту 2.1 Договору товар, що поставляється, за своєю якістю та комплектністю повинен відповідати вимогам ГОСТів технічним умовам заводу-виробника.

ТОВ "Аккорд агро" виписано позивачу наступі податкові накладні: № 102 від 01.08.2012 на запасні частини на загальну суму 9600,00 грн, у тому числі ПДВ - 1615,00 грн; № 1402 від 14.08.2012 на запасні частини на загальну суму 10110,00 грн, у тому числі ПДВ - 1685,00 грн; № 306 від 03.09.2012 на запасні частини на загальну суму 17181,00 грн, у тому числі ПДВ - 2863,50 грн; № 507 від 05.09.2012 на запасні частини на загальну суму 17563,00 грн, у тому числі ПДВ - 2927,17 грн; № 1305 від 13.09.2012 на запасні частини на загальну суму 14506,00 грн, у тому числі ПДВ - 2417,67 грн; № 2506 від 25.09.2012 на запасні частини на загальну суму 5820,00 грн, у тому числі ПДВ - 970,00 грн, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1, а.с. 115, 118, 121, 124, 127, 130/.

Вказані податкові накладні внесені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень, вересень 2012 року та сума податку на додану вартість згідно даних податкових накладних в розмірі 12478,34 грн включена до складу податкового кредиту серпня, вересня 2012 року.

Факт здійснення господарських операцій з ТОВ "Аккорд Агро" згідно укладеного договору № 52 від 01.08.2012 позивач підтверджує: рахунками: № 102 від 01.08.2012, № 1402 від 14.08.2012, № 305 від 03.09.2012, № 503 від 05.09.2012, № 1301 від 13.09.2012, № 2504 від 25.09.2012 /том 1, а.с. 114, 117, 120, 123, 126, 129/, копії яких наявні у матеріалах справи та які надавалися до перевірки, про що зафіксовано в акті перевірки; видатковими накладними на запасні частини: № 102 від 01.08.2012, № 1402 від 14.08.2012, № 306 від 03.09.2012, № 505 від 05.09.2012, № 1304 від 13.09.2012, № 2505 від 25.09.2012 /том 1 а.с. 114 зворот, 118 зворот, 120 зворот, 126 зворот, 129 зворот/, копії яких наявні у матеріалах справи та які надавалися до перевірки, про що зафіксовано в акті перевірки; прибутковими ордерами: № 1 від 01.08.2012, № 8 від 14.08.2012, № 1 від 03.09.2012, № 2 від 05.09.2012, № 6 від 13.09.2012, № 10 від 25.09.2012 /том 1, а.с. 116, 119, 122, 125, 128, 131/, копії яких наявні у матеріалах справи.

Фактичне перевезення товару від ТОВ "Аккорд Агро" підтверджується товарно-транспортними накладними, копії яких наявні у матеріалах справи /том 4, а.с. 50-51, 54/, зі змісту яких встановлено, що перевезення здійснено вантажним автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1, який є керівником ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія".

Отриманий від ТОВ "Аккорд Агро" товар оприбутковано по бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується Журналом обліку вантажів, що надійшли за серпень-версень 2012 р. /том 3 а.с. 200-201/.

Фактичне перерахування позивачем коштів за отриманий товар ТОВ "Аккорд Агро" підтверджується копіями банківських виписок /том 1 а.с. 196-209/.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем /далі - Покупець/ та ТОВ "Ірида Фінанс" /далі - Постачальник/ укладено договір поставки товару (на умовах відстрочки) від 05.02.2013 року № 37/2013 /том 1, а.с. 241/, за умовами якого Постачальник зобов'язується постачати, а Покупець приймати та оплачувати запасні частини до транспортних засобів та інших видів техніки, вузли та агрегати до них в асортименті і кількості згідно заявок, рахунків та специфікацій Покупця.

Згідно пункту 2.1 Договору товар, що поставляється, за своєю якістю відповідає вимогам ГОСТів та технічним умовам. Пунктом 4.1 Договору визначено, що всі витрати по транспортуванню товару від Постачальника до Покупця несе Покупець.

ТОВ "Ірида Фінанс" виписано позивачу податкову накладну № 240 від 05.02.2013 на запасні частини на загальну суму 10000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1666,67 грн., копія якої наявна у матеріалах справи /том 1, а.с. 156/.

Вказана податкова накладна внесена позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за лютий 2013 року та сума податку на додану вартість згідно даних податкової накладної в розмірі 1666,67 грн. включена до складу податкового кредиту лютого 2013 року.

Факт здійснення господарських операцій з ТОВ "Ірида Фінанс" згідно укладеного договору № 37/2013 від 05.02.2013 позивач підтверджує рахунком № 402 від 05.02.2013 та видаткової накладною № 398 від 05.02.2013, прибутковим ордером № 1 від 05.02.2013 /том 1, а.с. 153-154, 156/, копії яких наявні у матеріалах справи.

Фактичне перевезення товару від ТОВ "Ірида Фінанс" підтверджується товарно-транспортною накладною, копії яких наявні у матеріалах справи /том 4, а.с. 53/, зі змісту якої встановлено, що перевезення здійснено вантажним автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1, який є керівником ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія".

Отриманий від ТОВ "Аккорд Агро" товар оприбутковано по бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується Журналом обліку вантажів, що надійшли за лютий 2013 р. /том 3 а.с. 206/.

Фактичне перерахування позивачем коштів за отриманий товар ТОВ "Ірида Фінанс" підтверджується копіями банківських виписок /том 1 а.с. 218-220/.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" встановлено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 20.02.2013 підтверджено, що ТОВ "Ірида Фінанс" () зареєстроване як юридична особа 11.09.2012. Разом з тим, згідно відомостей витягу х ЄДР та станом на 05.02.2013 відбулася зміна повного та скороченого найменування ТОВ "Ірида Фінанс" () на ТОВ "Компанія "Бравел" () /том 4, а.с. 65-74/.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем /далі - Покупець/ та ПП "Дельта 123" /далі - Постачальник/ укладено договір поставки товару від 03.02.2014 року № 03/02 /том 1, а.с. 239/, за умовами якого Постачальник зобов'язується передавати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити автозапчастини, на умовах, визначених даним Договором.

Пунктом 2.4 Договору визначено, що транспортування продукції здійснюється автотранспортом Покупця та за його рахунок.

ПП "Дельта 123" виписано позивачу наступні податкові накладні: № 24 від 03.02.2014 на запасні частини на загальну суму 18600,00 грн, у тому числі ПДВ - 3100,00 грн; № 20 від 04.03.2014 на запасні частини на загальну суму 18050,00 грн, у тому числі ПДВ - 3008,33 грн; № 25 від 26.03.2014 на запасні частини на загальну суму 15540,00 грн, у тому числі ПДВ - 2590,00 грн; № 24 від 03.04.2014 на запасні частини на загальну суму 17400,00 грн, у тому числі ПДВ - 2900,00 грн, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1, а.с. 158, 162, 166, 169/.

Вказані податкові накладні внесені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за лютий, березень, квітень 2014 року та сума податку на додану вартість згідно даних податкової накладної в розмірі 11598,33 грн включена до складу податкового кредиту лютого, березня, квітня 2014 року.

Факт здійснення господарських операцій з ПП "Дельта 123" згідно укладеного договору № 03/02 від 03.02.2014 позивач підтверджує: рахунками-фактурами: № 03/02-12 від 03.02.2014; № ДФ-0000049 від 04.03.2014; № ДФ-0000054 від 26.03.2014; № ДФ-0000081 від 03.04.2014, копії яких наявні у матеріалах справи та які надавалися до перевірки, про що зафіксовано в акті перевірки /том 1, а.с. 157, 161, 164, 168/; видатковими накладними: № 32 від 03.02.2014; № ДФ-000000060 від 04.03.2014; № ДФ-000000065 від 26.03.2014; ДФ-000000092 від 03.04.2014, копії яких наявні у матеріалах справи та які надавалися до перевірки, про що зафіксовано в акті перевірки /том 1, а.с. 157 зворот, 161 зворот, 165 зворот, 168 зворот/, прибутковими ордерами № 1 від 03.02.2014; № 1 від 04.03.2014; № 2 від 23.06.2014; № 2 від 03.04.2014 /том 1, а.с. 160, 162 зворот, 166 зворот, 169 зворот/, копії яких наявні у матеріалах справи.

Фактичне перевезення товару від ПП "Дельта 123" підтверджується товарно-транспортними накладними, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1, а.с. 159, 163, 167, 170/, зі змісту яких встановлено, що перевезення здійснено вантажним автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1, який є керівником ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія".

Отриманий від ПП "Дельта 123" товар оприбутковано по бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується Журналом обліку вантажів, що надійшли за лютий-квітень 2014 р. /том 3 а.с. 207-210/.

Фактичне перерахування позивачем коштів за отриманий товар ПП "Дельта 123" підтверджується копіями банківських виписок /том 1 а.с. 221-230/.

Матеріалами справи підтверджено, що 01.07.2014 між позивачем (покупець) та ПП "Водолій 14" (постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 10 /том 1, а.с. 238/, за умовами якого постачальник зобов'язується постачати, а покупець приймати та оплачувати на умовах цього договору товари (запасні частини до транспортних засобів) в асортименті, кількості і по ціні в національній валюті України згідно заявки покупця, узгодженої між сторонами за допомогою факсимільного зв'язку або електронної пошти. Підтвердженням факту узгодження сторонами асортименту, кількості і ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній постачальника, яка після підписання її обома сторонами має юридичну силу специфікації і є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що доставка товару покупцю на склад здійснюється транспортом і за рахунок постачальника. Також покупець має можливість забирати товар власним транспортом. Місце відвантаження - склад постачальника: м. Кременчук, вул. Профспілкова, 3.

ПП "Водолій 14" виписано позивачу наступні податкові накладні: № 30 від 01.08.2014 на запасні частини на загальну суму 27615,60 грн, у тому числі ПДВ - 4602,60 грн; № 31 від 05.08.2014 на запасні частини на загальну суму 36248,40 грн, у тому числі ПДВ - 6041,40 грн, копія якої наявна у матеріалах справи /том 1, а.с. 172, 175/.

Вказані податкові накладні внесені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року та сума податку на додану вартість згідно даної податкової накладної в розмірі 15436,00 грн. включена до складу податкового кредиту серпня 2014 року.

Факт отримання товару від ПП "Водолій" за договором купівлі - продажу позивач підтверджує: рахунками-фактурами: № ВВ-0000099 від 01.08.2014; № ВВ-0000100 від 05.08.2014; /том 1, а.с. 171, 174/, видатковими накладними № ВВ-0000000 від 01.08.2014; № ВВ-000000086 від 05.08.2014 /том 1, а.с. 171 зворот, 174 зворот/; прибутковими ордерами: № 1 від 01.08.2014; № 2 від 05.08.2014 /том 1, а.с. 172 зворот, 177/ , копії яких наявні у матеріалах справи.

Фактичне перерахування позивачем коштів за отриманий товар ПП "Водолій 14" підтверджується виписками банку, копії яких наявні в матеріалах справи /том 1, а.с. 232-234/.

На підтвердження фактичного перевезення товару від ПП "Водолій 14" позивачем надано до суду копію товарно-транспортних накладних /том 1, а.с. 173,176/, зі змісту яких встановлено, що перевезення здійснено вантажним автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1, який є керівником ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія".

Крім того, як вбачається зі змісту зазначеного вище акту від 09.10.2014 № 2374/16-03-22-02-12/39156115 ПП "Водолій 14" перевірка проводилась за період липень 2014, що не є спірним періодом по господарським операціям позивача з ПП "Водолій 14" за серпень 2014, відтак вказаний акт не береться судом до уваги.

Натомість, позивачем до перевірки надавалися первинні документи бухгалтерського обліку по взаємовідносинам з ПП "Водолій 14" за серпень 2014, про що зафіксовано у акті перевірки від 12.01.2015 № 26/16-03-22-03-08/36503838.

Щодо господарських операцій ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія" та ТОВ "Ромакс Групп" суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем (покупець) та ТОВ "Ромакс Групп" укладено договір поставки № 05/10 від 01.10.2012 /том 1, а.с. 243/, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність Покупця запасні частини, вузли, агрегати /далі - товар/, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати Товар на умовах цього договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що ціна за кожну одиницю товару та загальна сума кожної окремої партії визначається у рахунку-фактурі згідно прейскуранту Постачальника. Пунктом 4.2 Договору визначено, що постачання товару здійснюється на умовах самовивозу із складу Постачальника.

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється Покупцем відповідно до Інструкцій, затверджених постановами Держарбітражу при РМ СРСР від 15.06.1965 року № П-6 та від 25.04.1966 №П-7, безпосередньо при отриманні товару, шляхом підписання видаткової накладної повноважними представниками сторін /пункт 4.5 Договору/.

ТОВ "Ромакс Групп" виписано позивачу наступні податкові накладні: № 1201 від 12.10.2012 на запасні частини на загальну суму 16890,00 грн, у тому числі ПДВ - 2815,00 грн; № 306 від 03.10.2012 на запасні частини на загальну суму 13020,00 грн, у тому числі ПДВ - 2170,00 грн; № 106 від 01.11.2012 на запасні частини на загальну суму 17640,00 грн, у тому числі ПДВ - 2940,00 грн; № 2103 від 21.11.2012 на запасні частини на загальну суму 6800,00 грн, у тому числі ПДВ - 1133,33 грн; № 303 від 03.12.2012 на запасні частини на загальну суму 32800,00 грн, у тому числі ПДВ - 5466,67 грн, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1, а.с. 133, 136, 139, 142 149/.

Вказані податкові накладні внесені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за жовтень, листопад, грудень 2012 року та сума податку на додану вартість згідно даних податкових накладних в розмірі 14525,00 грн включена до складу податкового кредиту жовтня-грудня 2012 року.

Факт здійснення господарських операцій з ТОВ "Ромакс Групп" згідно укладеного договору № 05/10 від 01.10.2012 позивач підтверджує: рахунками: № 1201 від 12.10.2012, № 305 від 03.10.2012, № 106 від 01.11.2012, № 2105 від 21.11.2012, № 030 від 03.12.2012 /том 1, а.с. 132, 135, 138, 141, 147/, копії яких наявні у матеріалах справи та які надавалися до перевірки, про що зафіксовано в акті перевірки; видатковими накладними на запасні частини: № 1203 від 12.10.2012, № 307 від 03.10.2012, № 106 від 01.11.2012; № 2105 від 21.11.2012, № 303 від 03.12.2012 /том 1 а.с. 132 зворот, 135 зворот, 138 зворот, 141 зворот, 148/, копії яких наявні у матеріалах справи та які надавалися до перевірки, про що зафіксовано в акті перевірки; прибутковими ордерами: № 6 від 12.10.2012, № 2 від 03.10.2012, № 1 від 01.11.2012; № 5 від 21.11.2012, № 2 від 03.12.2012 /том 1, а.с. 134, 137, 140, 142 зворот, 150/, копії яких наявні у матеріалах справи.

Отриманий від ТОВ "Ромакс Групп" товар оприбутковано по бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується Журналом обліку вантажів, що надійшли за жовтень-листопад 2012 р. /том 3 а.с. 202-204/.

Фактичне перерахування позивачем коштів за отриманий товар ТОВ "Ромакс Групп" підтверджується копіями банківських виписок /том 1 а.с. 209-217/.

Колегія суддів зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Відтак, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодних паспортів якості та сертифікатів відповідності на придбаний товар у вищевказаних контрагентів, а також те що видаткові накладні оформлені з порушенням вимог пункту 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а товарно-транспортні накладні не містять дати та часу виїзду від підприємства-вантажовідправника, дати та часу прибуття до вантажоодержувача, відсутність печатки вантажовідправника.

Статтею 228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідачем не доведено, що договір, укладений позивачем з цими контрагентами, був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, не надано доказів про наявність умислу сторін, тобто, що вони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного правочину і суперечність його мети інтересам держави та суспільства, прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Разом з тим, вироками судів ознаки узгоджених кримінально-карних дій в діях працівників позивача та його контрагентів не встановлені.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про безтоварність господарської операції з посиланням на те, що ТОВ "Реалтранс Груп", ТОВ "Ромакс Групп", ПП "Снаб-Трейд", ТОВ "Аккорд агро", ТОВ "Ірида Фінанс", ПП "Дельта 123", ПП "Водолій 14" не задекларовано податкові зобов'язання по даним господарським операціям в результаті подання за травень 2012 року податкової звітності з нульовими показниками, та не подання податкової звітності за червень 2012 року, оскільки можливі порушення порядку здійснення господарської діяльності цими контрагентами не впливають на результати діяльності позивача і не можуть бути підставою для притягнення позивача до відповідальності, з огляду на те, що у відповідності до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Суд зазначає, що добросовісний платник податків, який в силу покладеного на нього законами обов'язку щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом.

У разі якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Судовим розглядом встановлено, що отриманий товар у ТОВ "Реалтранс Груп", ПП "Снаб-Трейд", ТОВ "Аккорд Агро", ТОВ "Ромакс Групп", ТОВ "Ірида Фінанс", ПП "Дельта 123", ПП "Водолій 14" зберігався на земельній ділянці, що перебуває у власності ОСОБА_3, яка є одним із засновників ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія", на підтвердження чого надав копію державного акту на право власності на земельну ділянку /том 3, а.с. 190/.

З огляду на вище викладене суд не бере до уваги доводи відповідача про відсутність у позивача основних засобів та складських приміщень, необхідних для зберігання товару.

Судовим розглядом встановлено, що у подальшому придбаний у ТОВ "Реалтранс Груп", ПП "Снаб-Трейд", ТОВ "Аккорд Агро", ТОВ "Ромакс Групп", ТОВ "Ірида Фінанс", ПП "Дельта 123", ПП "Водолій 14" товар був реалізований іншим контрагентам позивача, на підтвердження чого позивачем надано до суду копії накладних, податкових накладних, рахунків, товарно-траспортних накладних.

Відповідачем не спростовано надані позивачем докази реальності господарських операцій з придбання запасних частин з ТОВ "Реалтранс Груп", ПП "Снаб-Трейд", ТОВ "Аккорд Агро", ТОВ "Ромакс Групп", ТОВ "Ірида Фінанс", ПП "Дельта 123", ПП "Водолій 14": факту перевезення товару та його отримання позивачем, оприбуткування товару, проведеного розрахунку за товар та передачі товару у виробництво.

Судовим розглядом встановлено, що між позивачем (Замовник) та ТОВ "Ромакс Групп" (Виконавець) укладено договір на надання аудиторських та консультаційних послуг № 81 від 01.11.2012, за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надавати персоналу Замовника консультації з питань бухгалтерського обліку та податкової політики товариства.

Згідно пункту 3.2 вказаного договору по закінченні місяця сторони укладають акт прийому-передачі робіт, який є підставою для сплати послуг виконавця.

На виконання умов договору ТОВ "Ромакс Групп" виписано позивачу податкову накладну № 2802 від 28.12.2012 року на аудиторські послуги на суму ПДВ 333,33 грн, на підставі якої суми податку на додану вартість включено позивачем до складу податкового кредиту відповідно грудня 2012 року.

Передачу послуг згідно укладеного договору позивач підтверджує копіями рахунку, акту здачі-прийняття робіт /том 1, а.с. 151, зворот а.с. 151/.

Однак, з даного акту здачі-прийняття робіт неможливо зробити достовірний висновок щодо характеру, виду, обсягу та змісту виконаних робіт/наданих послуг, і, як результат, виявити зв'язок цих послуг з господарською діяльністю позивача.

Види наданих послуг згідно з актом здачі-прийняття робіт носять загальний характер і фактично відтворюють умови договору про надання цих послуг та містять загальну вказівку про надання таких послуг.

Так, у акті здачі-прийняття робіт зазначено, що виконавцем проведено консультаційні послуги відповідно до договору № 81 від 01.11.2012 року, проте, не вказано зміст та обсяг господарських операцій, що виконувалися ТОВ "Ромакс Групп".

Суд зазначає, що акт здачі-прийняття не відповідає вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому не приймаються судом в якості доказів на підтвердження факту виконання робіт ТОВ "Ромакс Групп".

Інших первинних документів, в яких було б чітко визначено, які саме послуги надані ТОВ "Ромакс Групп", які б містили відомості про обґрунтування вартості, спосіб вчинення дій та свідчили б про те, що виконавець в процесі надання послуг проводив певну роботу, до перевірки та під час судового розгляду справи позивачем не надано.

Судовим розглядом не встановлено необхідності отримання аудиторських та консультаційних послуг з урахуванням виду діяльності, який здійснював у 2012 році, та обставин, які б унеможливлювали подальшу діяльність підприємства без їх надання.

З огляду на викладене, не встановлено факту надання спірних послуг, а відтак суд не може визначити позивача отримувачем цих послуг, що виключає право позивача віднести суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Суд зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на віднесення до податкового кредиту сум витрачених на придбання послуг можуть створювати лише реально вчинені господарські операції з придбання послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Позивач не надав суду належних доказів реальності надання послуг ТОВ "Ромакс Групп" та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача. Відтак, податкова накладна, була видана ТОВ "Ромакс Групп", яке фактично не виступало виконавцем послуг, що у свою чергу свідчить про правильність висновків податкового органу щодо завищення позивачем суми податкового кредиту грудня 2012 року на загальну суму 333,33 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 333,33 грн. прийняте на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України та з урахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем (отримувач) та ТОВ "Ромакс Групп" укладено договір № 72 від 01.11.2012 року, за умовами якого сторони уклали цей договір про перевезення вантажів по замовленню отримувача. Перевезення вантажу до місця призначення виконується за визначеним маршрутом.

Відповідно до пункту 3.1 Договору належним чином оформлена накладна на вантаж є підставою для одержання представником перевізника вантажу для перевезення, з його матеріальною відповідальністю.

На підтвердження факту отримання транспортних послуг від ТОВ "Ромакс Групп" позивач надав суду копії актів здачі-приймання (надання послуг) від 30.11.2012 № 3004 /том1 а.с.143 зворот/.

Дослідивши зміст вказаного здачі-приймання (надання послуг) суд встановив, що вони не містять відомостей про обсяг та зміст господарської операції, неможливо встановити який саме товар транспортувався, яким чином здійснювався розрахунок вартості наданих послуг тощо.

Також зазначені акти містять посилання на маршрут, за яким здійснювалося перевезення товару, однак товарно - транспорних накладних та подорожніх листів позивачем до суду не надано.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання транспортних послуг від ТОВ "Ромакс Групп" у листопаді 2012 року.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана господарська операція не носила реального характеру, відображення її результатів у податковому обліку здійснено безпідставно, а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 833,33 грн. прийняте на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України та з урахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

Відповідно до положень статті 123 Податкового кодексу України У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Суд звертає увагу на те, що Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 02.12.2014 № /2757, яким ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" у розмірі 7374 грн., у тому числі: за основним платежем - у розмірі 5899 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - у розмірі 1475 грн. /том 4, а.с. 5/.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського адміністративного суду від 30.07.2015 року /том 1, а.с. 70-75/ визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 02 грудня 2014 року № /2757.

Оскільки податкове повідомлення-рішення від 02.12.2014 № /2757, яким до позивача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування, визнано протиправним та скасовано, а тому контролюючим органом неправомірно застосовано до ТОВ "Кремінь-Спецтехнологія" штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З огляду на вищевикладене, застосуванню підлягає штрафна (фінансова) санкція у розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Зважаючи на приписи частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України по господарським операціям з придбання запасних частин на загальну суму ПДВ 114687,66.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення - рішення від № /1119 від 20.04.2015 в частині збільшення позивачу грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 76264,00 грн. (77430,66 - (833,33 грн. + 333,33 грн.) = 76264,00 грн.) та за штрафними (фінансовими санкціями) у розмірі 38423,66 грн. (38715,33 грн. - (833,33 грн.+333,33 грн.)*25% = 38423,66 грн.) винесене Кременчуцькою ОДПІ без врахування всіх обставин, необхідних для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Кремінь-Спецтехгнологія" підлягають частковому задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. по справі № 816/4189/15 залишити без змін.

Стягнути з Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (Код , вул. Красіна, 76, м. Кременчук, Полтавська область, 39617) на користь Державного бюджету України (одержувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1742 (одна тисяча сімсот сорок дві гривні) грн. 19 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Мельнікова Л.В. Філатов Ю.М.
Повний текст ухвали виготовлений 08.02.2016 р.