Справа № 805/3457/15-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року справа №805/3457/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю позивача особисто, представника відповідача № 1 Лубкіної О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі № 805/3457/15-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про спонукання видати наказ про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по день винесення судового рішення, спонукання перерахувати строк вислуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.08.2015 року (згідно поштового штемпелю на конверті) звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що наказами Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2014 року № 879 та від 26.08.2014 року № 1667о/с з посиланням на п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ його звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. Вказані накази скасовані постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2015 року у справі № 808/7406/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року. Позивач зазначив, що з 23.06.2015 року судове рішення, яким скасовано накази МВС України про його звільнення, вступило в законну силу, проте листом від 26.07.2015 року № 10-р/1291 за підписом начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області останньому відмовлено у поновленні на посаді.

Позивач просив: поновити строк звернення до суду з питання поновлення на посаді; спонукати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - ГУ МВС України в Донецькій області) видати наказ про поновлення його на посаді заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області; стягнути з ГУ МВС України в Донецькій області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по день винесення судового рішення; спонукати ГУ МВС України в Донецькій області перерахувати йому строк вислуги в ОВС України на день його поновлення на робочому місці.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі № 805/3457/15-а адміністративний позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27 серпня 2014 року.

Стягнуто з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 серпня 2014 року по 26 серпня 2015 року виходячи із розрахованого судом розміру грошового забезпечення за цей період в сумі 80 917 (вісімдесят тисяч дев'ятсот сімнадцять) грн. 38 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач № 1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на норми Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про спонукання поновити його на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу 14 серпня 2015 року, тобто із пропущенням строку звернення до адміністративного суду, встановленого для цього виду правовідносин. Апелянт вказує, що, обчислюючи строк звернення до суду з позовом з питань, пов'язаних з проходженням публічної служби, суд помилково пов'язав початок перебігу строку на оскарження рішення суб'єкту владних повноважень з отримання позивачем 11.08.2015 року відповіді ГУ МВС України в Донецькій області від 26.07.2015 року № 10-р/1291, оскільки обчислювати строк, на думку апелянта, необхідно з 03 жовтня 2014 року, з дати коли позивач дізнався про своє звільнення з органів внутрішніх справ.

Представник відповідача № 1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача № 1, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в Краснолиманському міському відділі Головного управління МВС України в Донецькій області (а.с. 62, 157).

Наказами МВС України від 11.08.2014 року № 879 та від 26.08.2014 року № 1667 о/с з посиланням на п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) майора міліції ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) (а.с. 86).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року у справі № 808/7406/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 879 від 11.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» в частині притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1667о/с від 26.08.2014 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас майора міліції ОСОБА_3 (НОМЕР_2), заступника начальника міського відділу начальника міліції громадської безпеки Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (а.с. 10-17, 18-22).

23.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з заявою, в якій просив на підставі прийнятих судових рішень поновити його на попередньому місці роботи на посаді, з якої його було звільнено, виплатити йому недоотриманий заробіток в сумі, що належить до виплати, та перерахувати строк вислуги в ОВС України на день поновлення на посаді (а.с. 59-60).

26.07.2015 року Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на вказану заяву ОСОБА_3 надало відповідь № 10-р/1291, в якій повідомило, що вирішити питання щодо його поновлення в ОВС не є можливим, оскільки інформація про розгляд судами справи за позовом ОСОБА_3 до Краснолиманського МВ та ГУМВС України в Донецькій області не надходила, будь-які судові рішення за результатами розгляду позову до ГУМВС не надсилалися (а.с. 24).

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог правомірним та зазначає, що судом повно встановлено обставини справи і вірно застосовано норми матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Накази МВС України від 11.08.2014 року № 879 та від 26.08.2014 року № 1667о/с про звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) були скасовані постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року у справі № 808/7406/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року (а.с. 10-17, 18-22, 86).

Згідно з ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Колегія суддів зазначає, що наслідком неправомірного звільнення позивача з посади заступника начальника міського відділу начальника міліції громадської безпеки Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області є його поновлення на такій посаді, а наслідком поновлення позивача на вказаній посаді є поновлення на службі в ОВС України. Таким чином, після вступу в законну силу судових рішень суду першої та апеляційної інстанції у справі № 808/7406/14 належним способом захисту прав позивача є його поновлення на посаді, яку він займав до звільнення.

З апеляційної скарги вбачається, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області як на підставу скасування рішення суду першої інстанції вказує на те, що позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із пропущенням строку звернення до адміністративного суду, а сприяння реальному відновленню порушеного права не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду та підставою для його поновлення.

Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи апелянта безпідставними, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач після набрання законної сили постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року у справі № 808/7406/14 звертався до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з заявою, в якій просив поновити його на попередньому місці роботи (а.с. 59-60).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» (який був чинний на момент виникнення спірних відносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 визначено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Відповідач всупереч вимогам діючого законодавства не здійснив жодних дій направлених на відновлення порушених прав позивача в частині поновлення його на посаді і, як наслідок, позивач був змушений звернутися до суду першої інстанції із вимогами спонукати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області видати наказ про поновлення його на посаді заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області.

В даному випадку колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Завдання адміністративного судочинства обумовлені головним обов'язком держави - утвердження і забезпечення прав і свобод людини (стаття 3 Конституції України).

Оскільки протиправність наказів МВС України від 11.08.2014 року № 879 та від 26.08.2014 року № 1667о/с, якими ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ, встановлена в судовому порядку, то апелянт повинен був здійснити відповідні дії щодо відновлення прав особи, які зачіпалися такими наказами.

Той факт, що наказом № 331 о/с від 03.11.2015 року Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області ОСОБА_3 поновлено на посаді на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 30.09.2015 року, яка є предметом апеляційного розгляду в даній справі, не є своєчасним відновленням порушених прав позивача (а.с. 137).

Пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка має вплив на реалізацію прав позивача щодо поновлення його на посаді, яку він займав перед незаконним звільненням, є недопустимою, що, на тверде переконання суду апеляційної інстанції, є головним при вирішенні даної справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, поновивши позивача на посаді, оскільки правовідносини про проходження служби в органах внутрішніх справ, всі питання щодо звільнення (поновлення на службі), стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають вирішенню відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Апелянтом в порушення вимог вказаного Положення не виконано покладених на нього обов'язків щодо поновлення ОСОБА_3 на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільнення з органів внутрішніх справ.

Іншим доводом апеляційної скарги відповідач № 1 зазначив помилковий розрахунок суми, що підлягає сплаті за час вимушеного прогулу, з посиланням на те, що суд першої інстанції повинен був здійснити розрахунок на підставі п.1.7 Інструкції МВС № 499 від 31.12.2007 року.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що ним був перекручений зміст п. 1.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007 року № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", оскільки в ньому вказано:

1.7. При виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Тобто, мова йде тільки про виплату грошового забезпечення за неповний місяць.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 41, 122, 122-1, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі № 805/3457/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст складено 8 лютого 2016 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко