Справа № 807/2953/14
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Справа № 876/11542/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Цинайко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокуратури Закарпатської області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом прокурора Міжгірського району Закарпатської області до Міжгірської районної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області про визнання нечинним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

15.09.2014 року прокурор Міжгірського району Закарпатської області звернувся до суду з адміністративним позовом до Міжгірської районної державної адміністрації, в якому просив визнати нечинним та скасувати розпорядження голови Міжгірської районної державної адміністрації від 28.11.11 № 311 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо внесення змін в «Схему поділу земель колективної власності на земельні ділянки частки (паї) бувшого КСГП «Шипіт», яким затверджено проект землеустрою щодо внесення змін в «Схему поділу земель колективно власності на земельні ділянки частки (паї) бувшого КСГП «Шипіт» в межах Пилипецької сільської ради».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року позовну заяву прокурора Міжгірського району Закарпатської області в інтересах держави до Міжгірської районної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області про визнання нечинним та скасування розпорядження голови Міжгірської районної державної адміністрації від 28 листопада 2011 року № 311 залишено без розгляду.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить таку скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в даному випадку прокурор звернувся із зазначеним позовом самостійно, а тому суд першої інстанції передчасно залишив позовну заяву без розгляду, оскільки в наведених справах прокурор діяв в інтересах держави в особі конкретних уповноважених органів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позов прокурора, з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 23.12.2014 по справі №3-194гс14, від 25.03.2015 по справі №3-21гс15, від 01.07.2015 по справі №6-178цс15), виходив з того, що у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалась або могла довідатись про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Частиною 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Прокурор, як суб'єкт владних повноважень, в даному провадженні реалізує свої повноваження на захист інтересів держави, передбачені частинами 3 та 5 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, що діяла на час пред'явлення позову.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. І тільки за наявності цього, а саме встановлення факту порушення, прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом, з дня виникнення підстави, звертатися до суду з позовною заявою.

В силу норми абзац 2 ч. 2 ст. 60 КАС України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що в даному випадку прокурор Міжгірського району звернувся з зазначеним позовом самостійно, про що у такому наведено відповідні мотиви, а тому передчасно використав в оскаржуваній ухвалі висновки Верховного Суду України, оскільки в наведених справах прокурор діяв в інтересах держави в особі конкретних уповноважених органів.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, прокурор Міжгірського району про порушення вимог земельного законодавства при винесенні головою Міжгірської РДА розпорядження від 28.11.2011 № 311 дізнався саме з акту перевірки Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області від 19.05.2014, як органу державного контролю, уповноваженого законом на здійснення перевірок з питань дотримання земельного законодавства.

Згідно вхідного штампу канцелярії суду першої інстанції, позовна заява ним отримана 15.09.2014 року. Відтак колегія суддів вважає, що позовна заява пред'явлена в межах строку позовної давності, а висновки суду про те, що позовну заяву слід залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду є безпідставними.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а відтак, оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокуратури Закарпатської області задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 807/2953/14 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 02.02.2016