Справа № 815/4832/15
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4832/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року по справі за позовом Приватного підприємства «Атаман-Фрут» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій, скасування рішення митного органу про корегування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, -

В С Т А Н О В И В:

21.08.2015 року приватне підприємство «Атаман-Фрут» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій Одеської митниці Державної фіскальної служби по коригуванню митної вартості товарів від 13.07.2015 року № 500060006/2015/000027/2 та оформленню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00054 від 13.08.2015 року; скасування рішення Відділу митного оформлення № 6 митного поста «Одеса-Порт» Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000027/2 від 13.08.2015 року; скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00054 від 13.08.015 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року позов приватного підприємства «Атаман-Фрут» задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000027/2 від 13.08.2015 року, прийняте Одеською митницею ДФС; визнано протиправною та скасовано картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформлені (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500050006/2015/00054 від 13.08.2015 року, прийняте Одеською митницею ДФС. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Одеська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Одеська митниця Державної фіскальної служби зазначила, що під час митного контролю товарів за МВД, поданою позивачем, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками сформовані форми контролю, які у зв'язку з можливим заниженням митної вартості товарів передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, які містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів.

Апелянт посилався на те, що надані позивачем у підтвердження митної вартості товарів документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку з чим митним органом було витребувано додаткові документи, які б підтверджували митну вартість товарів.

Однак, під час розгляду митницею додатково наданих декларантом документів встановлено, що в наданому платіжному дорученні відсутня інформація стосовно інвойсів, за якими здійснювалась оплата товару.

У зв'язку з вказаним і було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у в прийнятті митної декларації, митному оформлені (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які на думку митного органу прийняті правомірно та обґрунтовано, а тому скасуванню не підлягають.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року та прийняття нової, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2015 року ПП «Атаман-Фрут» було укладено з Компанією ООО «Ceteronis ST» (Республіка Молдова) зовнішньоекономічний Контракт № 106/MD, за умовами якого Компанія ООО «Ceteronis ST» зобов'язалась поставляти на адресу позивача товар, вказаний у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до Специфікації № 17 до контракту та інвойсу № А 17 від 10.08.2015 року ПП «Атаман- Фрут» та ООО «Ceteronis ST» погоджено поставку товарів на загальну суму 9 987 доларів США, а саме: слива свіжа, сорт «Стенлей» у кількості 400 кг на загальну суму 120 доларів США, за ціною 0,30 доларів США за 1 кг (код товару ); виноград свіжий, столовий, сорт «Кодрянка» у кількості - 12 980 кг на загальну суму 8 437 доларів США, за ціною 0,65 доларів США за 1 кг (код товару ); виноград свіжий, столовий, сорт «Вікторія» у кількості 2200 кг на загальну суму 1 430 доларів США, за ціною 0,65 доларів США за 1 кг (код товару ).

Також у вказаній специфікації Умови постачання FCA склад постачальника - село Дойна, район Кагул, Республіка Молдова (Інкотермс 2010).

12.08.2015 року ТОВ «Брокерська Експедиційна Компанія «Атаман-Груп», яке діяло в інтересах позивача, на підставі договору про надання послуг по декларуванню товарів № 4/14 від 10.05.2014 року, було подано митному органу електронну митну декларацію № 500060006/2015/006278, з визначення митної вартості товару, що імпортується за основним методом - за ціною договору.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав наступні документи:

1)зовнішньоекономічний контракт № 106/MD від 03.07.2015 року зі специфікацією;

2)інвойс № А17 від 10.08.2015 року;

3)лист про транспортні витрати б/н від 10.08.2015 року;

4)рахунок-проформу від 10.08.2015 року № 1/А17;

5)рахунок-проформу від 10.08.2015 року № 2/А17;

6)копію митної декларації країни відправлення від 10.08.2015 року № 3249;

7)сертифікат про походження товару форми СТ-1 від 10.08.2015 року № А055491.

За наслідками розгляду наданих документів, у зв'язку із спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та у зв'язку з тим, що у поданих документах містяться розбіжності, а саме: в наданому до митного оформлення інвойсі № а17 від 10.08.2015 року не вказані дані про передоплату, які передбачаються п. 3.1, 3.2 контракту 106 МD від 03.07.2015 року; згідно п. 4.5 контракту інвойс повинен містити, зокрема, строк оплати інвойсу (у випадку оплати товару на умовах передоплати); не надано довідки про передоплату інвойсу, посадовою особою підрозділу митного оформлення було витребувано у декларанта додаткові документи.

Відповідачем було витребувано у декларанта: виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На вимогу митного органу декларантом були представлені додаткові документи, а саме: виписки з бухгалтерської документації у вигляді заявки на купівлю іноземної валюти № 203 від 21.07.2015 року; платіжне доручення № 203 від 24.07.2015 року; прайс-лист виробника б/н від 12.08.2015 року; довідку Одеської регіональної торгово-промислової палати від 13.08.2015 року № СИО-а № 000537 від 13.08.2015 року.

За результатами розгляду поданих декларантом документів, відповідачем 13.08.2015 року відповідач дійшов висновку, що декларантом не надано у повній мірі відомостей про митну вартість товару, оскільки у платіжному дорученні відсутня інформація щодо інвойсів, за якими здійснювалась оплата товару, у зв'язку з чим було прийнято рішення № 500060006/2015/000027/2 про коригування митної вартості товару, а саме: винограду свіжого, столового, сорт «Кодрянка» (код товару ) та винограду свіжого, столового, сорт «Вікторія» (код товару ).

Згідно графи 33 рішення, причинами коригування митної вартості задекларованого товару слугували виявлені розбіжності, а саме: в наданому до митного оформлення Інвойсі № А 17 від 10.08.2015 року не вказані дані про передплату, які передбачаються п. 3.1 та п. 3.2 Контракту № 106/MD; згідно п. 4.5 контракту № 106/MD інвойс повинен містити наступні відомості, а саме: строк оплати інвойсу (у випадку оплати товару на умовах передплати); не надана довідка про передоплату; в платіжному дорученні від 24.07.2015 року № 203 відсутня інформація щодо інвойсів, за якими здійснювалась оплата товару.

У рішенні про коригування митної вартості товарів, митним органом було визначено митну вартість товарів шляхом застосування резервного методу та обґрунтування неможливості застосування другорядних методів визначення митної вартості.

Крім того, відповідачем було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2014/00054 від 13.08.2015 року.

Не погоджуючись з прийнятими митним органом рішеннями позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ТОВ «Атаман-Фрут», зважаючи на наступне:

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органів доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Митний орган здійснює контроль заявленої декларантом митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості та має повноваження на витребування додаткових документів у разі, якщо документи, надані для декларування товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Слід зазначити, що з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до Одеської митниці для митного оформлення товарів, ТОВ «Брокерсько-експедиційна компанія «Атаман-Груп», яке виступає декларантом позивача, був наданий пакет документів. В подальшому товариством на вимогу митниці було надано додаткові документи для здійснення перевірки митним органом визначеної позивачем митної вартості товару.

З наданих документів вбачається, що товар, який ввозився на територію України був придбаний саме за контрактом № 106/MD від 03.07.2015 року, укладеним з Компанією ООО «Ceteronis ST» (Республіка Молдова) та специфікації №17 до вказаного контракту.

У підтвердження ціни товару, який був придбаний позивачем, були надані - інвойс № А17 від 10.08.2015 року; рахунки-проформи від 10.08.2015 року № 1/А17 та № 2/А17; копія митної декларації країни відправлення від 10.08.2015 року № 3249; прайс-лист виробника б/н від 12.08.2015 року; довідка Одеської регіональної торгово-промислової палати від 13.08.2015 року № СИО-а № 000537 від 13.08.2015 року.

У підтвердження транспортних витрат був наданий лист про транспортні витрати б/н від 10.08.2015 року.

В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, причинами коригування митної вартості стали: відсутність у Інвойсі даних про передплату, не надання довідки про передплату та відсутність у платіжному дорученні інформації щодо інвойсів за якими здійснювалась оплата товару, що, на думку відповідача, свідчить про те, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та безпідставними зазначені висновки митного органу, з огляду на наступне:

Як вже зазначалось вище, на вимогу митного органу декларантом були надані додаткові документи, які підтверджують здійснення ПП «Атаман-Фрут» передплати на адресу постачальника на виконання вимог п. 3.1 контракту від 03.07.2015 року, а саме: виписку з бухгалтерської документації у вигляді заявки на купівлю іноземної валюти № 203 від 21.07.2015 року, платіжне доручення № 203 від 24.07.2015 року.

При цьому, у платіжному дорученні в іноземній валюті № 203 від 24.07.2015 року в графі 70 вказано: «pay tor cont 106/MD of 03.07.2015 frut», що, як вірно встановлено судом першої інстанції, свідчить про те, що в якості призначення платежу вказаний контракт № 106/MD від 03.07.2015 року, укладеним з Компанією «Ceteronis ST» (Республіка Молдова) - як основний документ.

Зазначений документ є належним доказом сплати позивачем на користь Компанії «Ceteronis ST» грошових коштів у сумі 49000 доларів США в якості передоплати за постачання товарів, що передбачено умовами укладеного контракту.

Відсутність у вказаному платіжному дорученні посилання на інвойс, при наявності вказівки на контракт, не є підставою вважати, що надане платіжне доручення не підтверджує сплату суми передоплати за поставку товару.

Врахувавши вказані обставини, дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем в особі ТОВ «Брокерсько-експедиційна компанія «Атаман-Груп», яке здійснювало декларування товару, був наданий митному органу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України.

В даному випадку відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Слід зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що відповідач не надав суду доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, у зв'язку з чим висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000027/2 від 13.08.2015 року, прийнятого Одеською митницею ДФС; а також визнання протиправною та скасування картки відмову в прийнятті митної декларації, митному оформлені (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500050006/2015/00054 від 13.08.2015 року, прийнятої Одеською митницею ДФС.

В свою чергу, позовні вимоги про визнання протиправними дій Одеської митниці Державної фіскальної служби по коригуванню митної вартості товарів від 13.07.2015 року № 500060006/2015/000027/2 та оформленню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00054 від 13.08.2015 року не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив такого рішення, дії чи бездіяльності на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

Прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом вчинення ряду дій. З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб'єкта владних повноважень, а не окремі дії, вчинені у процесі здійснення владних повноважень, за результатами яких прийнято рішення, ці дії не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішення. Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб'єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб'єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.

Таким чином, дії по коригуванню митної вартості товарів та оформленню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є, по суті, виконанням службовою особою митного органу своїх обов'язків. А належним способом захисту порушених прав позивача, в даному випадку, є саме визнання протиправними та скасування рішень суб'єкта владних повноважень - рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення, як таких, що прийняті не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв