Справа № 361/5972/15-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/5972/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Дутчак І.М.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, в якому просив суд визнати протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2012 рік та 2015 рік; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити несплачену суму матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2012 рік та 2015 рік; зобов'язати відповідача протягом 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням чинності нарахувати йому до виплати та виплатити у повному обсязі недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік та 2015 рік, проіндексувавши її з урахуванням інфляції, що мала місце протягом вказаного періоду.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянином, яки постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), а також учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС; інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, спричиненого роботами на ЧАЕС. Також, згідно матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області та отримує щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вважаючи, що має право на щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 та 2015 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу за 2012 рік виплачена щорічна допомога на оздоровлення відповідно до норм чинного законодавства, а на допомогу за 2015 рік він не має право, оскільки не подав відповідну заяву.

Колегія суддів частково погоджується з судом першої інстанції з наступних підстав.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно статті 63 вказаного Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до абзацу сьомого частини четвертої статті 48 зазначеного Закону в редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 року №230/96-ВР, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Така редакція існує після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

Разом з тим, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення, зокрема статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Аналогічна норма передбачена пунктом 9 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2015 рік», згідно якої норми і положення, зокрема статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджетів.

Таким чином, Верховна Рада України пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2012 рік» та пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Зазначене також констатовано в Рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, яким визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року №2857-VI з наступними змінами (є аналогічним пунктам 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2012 рік» та 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»).

Також колегія суддів враховую Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, в якому зазначено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Тому, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Крім цього, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено, що громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується щорічна допомога на оздоровлення, зокрема інвалідам II групи у розмірі 120 гривень.

Таким чином, позивач має право на щорічну допомогу за 2012 та 2015 рік у розмірі 120,00 грн.

Згідно матеріалів справи, зокрема, виписки по рахунку, довідки від 21.10.2015 позивачу була нарахована та виплачена щорічна допомога за 2012 рік у розмірі 120 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині вимог щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення за 2015 рік, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду II групи щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року в частині відмовлених позовних вимог про зобов'язання здійснити нарахування та виплату допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2015 рік та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду II групи щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 08.02.2016)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.