Справа № 2-а-932/08/1516
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2011 р.Справа № 2-а-932/08/1516

Категорія:10.3Головуючий в 1 інстанції: Єщенко О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Яковлева Ю.В,

судді Жука С.І.

при секретарі Єршовій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення неправомірним, зобов`язання забезпечення оформлення договору дарування квартири, прийняття квартири у власність та виділення жилого приміщення для постійного проживання,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 лютого 2007 року неправомірним, зобов`язання забезпечити оформлення договору дарування квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , прийняти зазначену квартиру у власність та виділення житлового приміщення для постійного проживання.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обґрунтували тим, що відповідач всупереч вимогам ст. 48 ЖК УРСР, замість приватної квартири прийняв рішення про надання службового житла, також обмежилися декларативними заявами про наявність у них права на отримання житла для постійного користування а підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України та ст. 47 Конституції України.

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2008 року в задоволенні вищенаведеного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прость скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ідентичні доводам позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи постанову суд першої інстанції виходив з того, що спірний протокол засідання житлової комісії є рішенням суб`єкта владних повноважень, а також безпідставності вищенаведених позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що протоколом засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 лютого 2007 року № 1 було надано згоду про прийняття у державну власність житла, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та забезпечити родину Крепичей службовим житлом /а.с. 6, зворотній бік/.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`вiд 20.12.1991 року № 2011-XII, порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, порядок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями визначається КМ України.

Згідно з п. 12 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМ України від 3 серпня 2006 р. N 1081, службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби. Військовослужбовцям Держспецтрансслужби, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби службові житлові приміщення надаються згідно з рішеннями командирів військових частин, які погоджуються відповідно з Адміністрацією Держспецтрансслужби, Головним управлінням внутрішніх військ МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби. На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено (редакція чинна на час виникнення спірних правовідносин), що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Таким чином, службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям виключно на підставі рішення командира військової частини.

Отже, протокол засідання житлової комісії не є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо надання службового житлового приміщення військовослужбовцю, внаслідок чого позовні вимоги про визнання його неправомірним не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 32 вищенаведеного Порядку передбачено, що військовослужбовцям житло надається згідно з чергою.

Відповідно до абз. 2 п. 3 того ж Порядку, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Таким чином, обов`язковими умовами отримання військовослужбовцями житла для постійного проживання є їх відповідна черговість та наявність такого житла (новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб).

Отже, того, що позивачі згодні передати у власність відповідачу свою квартиру та раніше не передбачалося 20 річного строку військової служби для отримання житла для постійного користування для зобов`язання відповідача виділити житлове приміщення для постійного проживання занадто мало.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діючим законодавством України не передбачено обов`язку забезпечення оформлення договору дарування квартири та прийняття її у власність для суб`єктів владних повноважень при поліпшенні житлових умов громадян.

Отже, на думку колегії суддів, підстав для задоволення і вищенаведених позовних вимог не мається. Окрім того, вони не підлягають задоволенню і як похідні від позовних вимог про зобов`язання відповідача виділити житлове приміщення для постійного проживання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущені таки порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, і постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення даного позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 201, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2008 року змінити.

Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2008 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протоколу засідання житлової комісії Котовського прикордонного загону від 20 лютого 2007 року неправомірним скасувати.

В скасованій частині позовних вимог провадження у справі закрити.

В іншій частині Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2008 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Постанова у повному обсязі виготовлена та підписана 7 березня 2011 року.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /Ю.В. Яковлев/

/С.І. Жук/