Справа № 381/2682/15-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/2682/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Бутенко В.О.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» - Науменка Миколи Антоновича на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року у справі адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» до Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вважає спірне рішення відповідача таким, що прийняте без достатніх правових підстав, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» - Науменко Микола Антонович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

ТОВ «Сеал компані» є власником цілісного майнового комплексу - автостанції «Фастів» на підставі договорів купівлі-продажу частин цілісного майнового комплексу приміщення автостанції «Фастів» від 06 травня 2011 року та 05 вересня 2012 року, укладеними між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «СЕАЛ КОМПАНІ».

Автостанція розміщена на земельній ділянці площею 0,2261 га, яка перебувала в користуванні попереднього власника автостанції ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди № 5 від 20 березня 2008 року, який відповідно до п. 43 договору мав строк дії п'ять років: з дати його реєстрації Фастівським районним відділом № 32 Київської регіональної філії ДП «Центру державного земельного кадастру при Держкомзему України по земельних ресурсах» - з 02 лютого 2009 року по 02 лютого 2014 року.

У зв'язку зі зміною власника цілісного майнового комплексу та відповідно до зазначених норм законодавства припинив свою дію договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, який був укладений Фастівською міською радою з ФОП ОСОБА_3

Після укладення договору купівлі-продажу 19/20 частин цілісного майнового комплексу автостанції «Фастів» від 06 травня 2011 року, попередньому власнику цієї частини автостанції ОСОБА_3, який залишився власником 1/20 частини автостанції, рішенням виконкому Фастівської міськради від 20 травня 2011 року № 176/5 було надано дозвіл на виготовлення паспорту прив'язки малої архітектурної форми на встановлення павільйону на Привокзальній площі.

На підставі цього рішення проектного організацією був виготовлений паспорт прив'язки малих архітектурних форм: павільйону та автобусної зупинки, який було погоджено з відповідними контролюючими та експлуатаційними службами міста і до кінця 2011 року вказані споруди були збудовані.

Відповідно до договору купівлі-продаж від 20 серпня 2012 року ТОВ «СЕАЛ КОМПАНІ» придбало у ОСОБА_3 новозбудований павільйон на АДРЕСА_1, а відповідно до договору купівлі-продажу від 05 вересня 2012 року - залишкову 1/20 частину цілісного майнового комплексу автостанції «Фастів», яка знаходиться за тією ж адресою.

За період, який минув з часу придбання павільйону, жодних зауважень чи претензій з приводу недотримання ТОВ «СЕАЛ КОМПАНІ» правил користування цим майном, позивачу не надходило.

На адресу товариства надійшов лист від виконкому Фастівської міськради Київської області № 06-31/1814 від 12 червня 2015 року, яким повідомлено про прийняття рішення Фастівським міськвиконкомом Київської області від 20 березня 2015 року № 113 «Про примусовий демонтаж торгівельного павільйону ФОП ОСОБА_3 на АДРЕСА_1», за яким позивачу пропонувалось добровільно в строк до 01 липня 2015 року звільнити земельну ділянку загального користування шляхом демонтажу цього павільйону.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивачки є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 212 Земельного кодексу України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суд

Згідно з частинною першою статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил.

Відповідно до частини першої, п'ятої статті 376 ЦК України будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що лише за умови побудови нерухомого майна без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил воно вважається самочинним будівництвом.

Розширеного тлумачення вказаної правової норми законодавство не допускає.

Судом першої інстанції на підставі Виписки з протоколу засідання комісії по розгляду питань будівництва, реконструкції та перепланування від 12.03.2015 року встановлено, що у зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки та відсутності паспорту прив'язки тимчасових споруд (ТС) на торгівельні павільйони ТОВ «Кегичівське» та ФО-П ОСОБА_3, а також відсутності паспорту прив'язки ТС на торгівельний кіоск ТОВ Агрофірма «Рось-Елеватор», комісія погоджує дане рішення та пропонує винести питання на розгляд виконавчого комітету Фастівської міської ради.

Отже, підставою для прийняття спірного рішення відповідачем слугувала відсутність паспорту прив'язки тимчасових споруд.

Однак, така підстава не визначена чинним законодавством України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до матеріалів справи фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 - попередньому власнику рішенням виконкому Фастівської міськради від 20 травня 2011 року № 176/5 «Про надання дозволу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 на виготовлення паспорту прив'язки малої архітектурної форми на встановлення павільйону на Привокзальній площі міста» було надано дозвіл на виготовлення паспорту прив'язки малої архітектурної форми.

На підставі цього рішення останнім була розроблена та погоджена, зокрема, з першим заступником міського голови, головним архітектором міста схема прив'язки малих архітектурних форм - павільйону з автобусною зупинкою.

Спорудження павільйону та автобусної зупинки було здійснено у повній відповідності зі схемою.

Рішення міськради від 20 березня 2015 року № 113 та схема прив'язки не містять вимог чи умов щодо тимчасовості цих споруд чи інших обмежень або заборон щодо умов його експлуатації.

Докази на підтвердження вказаних обставин надано позивачем до суду першої інстанції разом з позовною заявою та містяться в матеріалах справи (а.с. 12-29).

Вказане, на думку колегії суддів свідчить про необґрунтованість доводів відповідача про відсутність паспорту прив'язки тимчасових споруд (ТС) на торгівельні павільйони ТОВ «Кегичівське» та ФО-П ОСОБА_3, а також відсутності паспорту прив'язки ТС на торгівельний кіоск ТОВ Агрофірма «Рось-Елеватор».

Той факт, що дозвільна документація на кіоск була виготовлена за замовленням попереднього власника цієї малої архітектурної форми, не свідчить про втрату нею юридичної значимості при зміні власника.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що на час прийняття відповідачем спірного рішення ФОП ОСОБА_3 вже не був власником кіоску, який відповідач вирішив демонтувати, однак вказаним рішенням вирішено провести демонтаж саме належного вказаній особі кіоску.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про протиправність вказаного рішення відповідача та наявність підстав для його скасування, у зв'язку з чим вимоги позову є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив вийти за межі позовних вимог замінивши слово «незаконним» на слово «протиправним» для повного захисту прав позивача з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Зі змісту даної норми вбачається, що встановлені способи захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин. Так, вимога про визнання недійсним рішення може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним - індивідуального акта.

Таким чином, враховуючи, що предметом оскарження у даному спорі є індивідуальний акт, наслідком задоволення позовних вимог за правилами Кодексу адміністративного судочинства може бути лише визнання такого акту протиправним.

Суд першої інстанції не надав правової оцінки зазначеним обставинам та наявним в матеріалах справи доказам, що їх підтверджують, а тому дійшов невірного висновку про правомірність спірного рішення відповідача.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» - Науменка Миколи Антоновича - задовольнити.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» до Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 20 березня 2015 року № 113 «Про примусовий демонтаж торгівельного павільйону ФОП ОСОБА_3 на АДРЕСА_1».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 09.02.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.