Справа № 826/14296/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Файдюка В.В., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про: визнання протиправними дії ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача, за результатом якої складено акт від 27.02.2015 №14-А про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки, та щодо складання акту від 27.02.2015 №14-А про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки; визнання протиправним та скасування наказу Мін'юсту від 23.06.2015 №1034/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2.»; зобов'язання Мін'юст поновити дію свідоцтва від 04.02.2013 НОМЕР_1 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), та виключити з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого НОМЕР_1 від 04.02.2013.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник Міністерства юстиції України підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник апелянта у судове засідання не з'явився, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 та інших від 12.01.2015 та на виконання доручення Мін'юсту від 04.02.2015 №3-993/13.0.2, ГТУЮ у Дніпропетровській області видано наказ від 18.02.2015 №117/8 «Про проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2.» (а.с.43-44), та листом від 19.02.2015 року (а.с.43) повідомлено позивача про проведення перевірки у відповідності до п.2.6, п.2.15 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 №1284/5 (Порядок №1284/5).

Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області перевірка була проведена 27.02.2015 року, але позивач, чи його представник не з'явилися на місце проведення перевірки, документів, які витребовувалися у запиті, окрім письмових пояснень позивач не надав, тому відповідно до п.4.7, п.4.7.1 Порядку №1284/5 було складено акт про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки від 27.02.2015 №14-А (а.с.10-11), за результатами якого у встановлений законом строк направлені матеріали до Міністерства юстиції України, яке 13.03.2015 року звернулося з поданням №385 до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції справа розглядалася за відсутності будь-яких документів, які б підтвердили, чи спростували позовні вимоги позивача, факт притягнення його до дисциплінарної відповідальності, та анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого. Вказані обставини є підставою для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2015 року.

Позивач оскаржує наказ Міністерства юстиції України №1034/5 від 23.06.2015 року (а.с.117), яким анульоване свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого НОМЕР_1 від 04.02.2013 року на підставі подання до Міністерства юстиції України №281 від 26.03.2015 року (а.с.119) та протоколу №28/03/15 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 26.03.2015 року (а.с.121-123).

Спірний наказ прийнятий за наслідками акту №14-А від 27.02.2015, про відмову арбітражного керуючого ОСОБА_2 в проведенні позапланової невиїзної перевірки, який складений у відповідності до норм чинного законодавства п.4.7, п.4.7.1, п. 4.7.2 , п. 4.7.3, п.4.7.4 Порядку №1284/5. Доказом відмови арбітражного керуючого в проведенні перевірки є: відсутність його чи уповноваженого представника під час проведення перевірки у час та у місці, визначені контролюючим органом в повідомленні про проведення перевірки, безпідставне ненадання без обґрунтованих пояснень арбітражним керуючим у терміни визначені органом контролю документів згідно з переліком, викладеним у повідомленні про проведення перевірки.

З наданих суду доказів, які були ретельно досліджені у судовому засіданні з'ясовано, що відповідач - Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області при проведенні позапланової перевірки позивача та складанні акту від 27.02.2015 року, діяв обґрунтовано, на підставі та у межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України. Суд дійшов висновку, що з цим згоден частково і позивач, оскільки ним не оскаржуються дії відповідачів про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, яке він отримав на підставі подання до Міністерства юстиції України №280 від 26.03.2015 року (наказ №174/7 від 17.06.2015 року), яке є наслідком складення акту від 27.02.2015 року. Відтак, позовні вимоги у вказаній частині є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення.

Дисциплінарні стягнення застосовані до позивача, одне з яких оскаржується, накладено згідно подання №385 від 13.03.2015 року до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих.

Як з'ясовано судом, згідно витягу з протоколу №28/03/15 від 26.03.2015 року, засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (а.с.121-123), позивачу відповідно до п.1 вказаного подання №385, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження, яке позивач не оскаржує. Однак п.2 цього ж протоколу з посиланням на п.7.6.2 Порядку №1284/5 - «у зв'язку з винесенням двох дисциплінарних стягнень у вигляді попередження», пунктом третім - застосовано до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права здійснення діяльності арбітражного керуючого на підставі винесення двох дисциплінарних стягнень у вигляді попередження, з анулюванням свідоцтва НОМЕР_1 від 04.02.2013 року про право здійснення діяльності арбітражного керуючого, з внесенням запису про це у Єдиний реєстр арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

На виконання рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, Міністр юстиції України видав наказ №1034/5 від 23.06.2015 року, яким задовольнив подання №281 від 26.03.2015 року, та анулював свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого НОМЕР_1 від 04.02.2013 року, видане ОСОБА_2 на підставі протоколу засідання від 26.03.2015 року №28/03/15, з внесенням запису про анулювання свідоцтва до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Водночас, приймаючи вказане рішення, відповідач порушив ст.61 Конституції України, згідно положень якої, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Так, приписами п.7.6.2 Порядку №1284/5 передбачено накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, але це стягнення може бути накладене у випадку: вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

Відповідачі при прийняті рішення про дисциплінарне стягнення у вигляді попередження ОСОБА_2 за дії, які він скоїв 27.02.2015 року, відмовившись від позапланової перевірки, реалізували надане їм право на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, і тому не вправі були порушувати ст.61 Конституції України і вдруге притягувати позивача за той самий проступок. Відповідачі не звернули увагу на те, що кожна підстава, вказана в п.7.6.2 Порядку №1284/5 є самостійною підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а відтак відсутні підстави у спірному випадку, для анулювання свідоцтва за два та більше попередження особі, на яку вже накладено дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення до вчинення ще одного, чи більше правопорушень.

За вказаних підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1034/5 від 23.06.2015 року про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого НОМЕР_1 від 04.02.2013 року, видане ОСОБА_2, та зобов'язання Міністерства юстиції України поновити його дію і виключити запис з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про його анулювання є правомірними та підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази, та не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, та неповно встановлені обставини справи, яким надана неправильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

За таких обставин, у відповідності до ст.202 КАС України, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст.ст. 41, 94, 98, 160, 186, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2015 року скасувати, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 23.06.2015 №1034/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2».

Зобов'язати Міністерство юстиції України поновити дію свідоцтва НОМЕР_1 від 04.02.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_2, та забезпечити виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запису про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого НОМЕР_1 від 04.02.2013, виданого арбітражному керуючому ОСОБА_2.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь Арбітражного керуючого ОСОБА_2, понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 241,16 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.