Справа № 2-а-272/09/1525
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2010-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2010 р.Справа № 2-а-272/09/1525

Категорія:2.19.5Головуючий в 1 інстанції: Бородій В.Є.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Савранському районi Одеської області на постанову Савранського районного суду Одеської області від 09 квітня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Савранському районi Одеської області про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»,

ВСТАНОВИЛА:

26.01.2009 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить поновити пропущений строк для звернення до суду з вимогами про зобовязання відповідача в особі Управління Пенсійного фонду України в Савранському районi Одеської області нарахувати їй щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни з 2006 року по жовтень 2008 року включно у розмірі 4172,40 грн.

Підставою для поновлення строку звернення до суду, позивачка вказувала рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р., яким визнані неконституційними окремі норми Державного бюджету України.

Постановою Савранського районного суду Одеської області від 09 квітня 2009 року адміністративний позов задоволено частково, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Савранському районi Одеської області здійснити нарахування ОСОБА_1 надбавки, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період часу з 1 січня 2006 року по 31 жовтня 2008 року.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій постанову суду першої інстанції вважав необґрунтованою, просив її скасувати та прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Підставами для скасування рішення, апелянт вважав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ст.ст. 99,100 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Савранському районi Одеської області, отримує пенсію за віком, а також має статус дитини війни, на яких розповсюджується Закон України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2006 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 р. і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р. дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2007 рік, з урахуванням статті 111.

Зазначеною статтею 111, було встановлено, що в 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Вирішуючи справу по суті, суд 1 інстанції правомірно застосував Рішення Конституційного суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону.

Таким чином, з 09.07.07 р. - дати ухвалення рішення Конституційним судом України N 6-рп/2007, вищевказані норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" втратили чинність, а, отже, із цього часу відновлено дію ст.6 Закону в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку із правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Між тим, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивачки за період 2006 - 2008 р.р., суперечить ч.2 ст.152 Конституції України, яка визначає, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Також, слід звернути увагу на те, що задовольняючи вимоги позивачки на отримання підвищеної пенсії за 2006 р., суд, не врахував, що п. 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 р.»зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Законом України від 19.01.2006 р. внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 р.», відповідно до яких, виключено п.17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції.

Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" запроваджуються з 01 січня 2006 р., а статтею 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 р. не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, це є також підставою, для відмови позивачці в задоволенні вимог, щодо нарахування соціальної допомоги в 2006 році.

Крім того, постановляючи рішення, про задоволення вимог, суд необґрунтовано поновив позивачу строк для звернення до адміністративного суду.

Суд, погоджується з доводами апеляційної скарги, що причина пропуску строку, яка висловлювалася ОСОБА_1 у поданому позові, не може бути визнана поважною.

Необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що підставою для поновлення позивачу строку звернення до суду є обмеження законних прав позивача шляхом прийняття окремих не конституційних положень нормативно - правових актів вищої сили.

Так, аналіз хронології діяльності органів влади показує, що рішення які ними приймалися у минули роки є аналогічні тим, що приймаються зараз, однак це не стало перешкодою для позивача, для звернення до суду.

На думку судової колегії, річний строк звернення до суду, слід застосувати в кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, у якому це право порушувалося.

Таким чином, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції повинен був з урахуванням річного строку позовної давності для звернення до суду, поновити її право на отримання підвищеної пенсії за період з 26.01.2008 року, а тим більше, що Управління Пенсійного фонду України в Савранському районi Одеської області посилається в запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі на застосування приписів ст. ст. 99, 100 КАС України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року №107-VI підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до яких «дітям війни»(крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Зміни внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а отже з 22.05.2008 року позивач має право на підвищення пенсії.

Тобто позовні вимоги за 2008 рік підлягають задоволенню з 22.05.2008 року по 31.10.2008 року, як зазначив позивач в позовних вимогах (перерахувати щомісячну державну соціальну допомогу за 2008 рік до жовтня включно зазначеного року).

Управління Пенсійного фонду України в Савранському районi Одеської області у своїй апеляційній скарзі посилалося на те, що «поняття мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсії, що призначаються за цим Законом і не стосується дітей війни.

На думку колегії суддів, даний довід не є переконливим, так як чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії, тому немає перешкод для застосування даної величини для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних із мінімальною пенсією за віком.

Також, не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги, про відсутність у відповідача коштів на виплату соціальної допомоги, так як відсутність коштів не є підставою для невиконання зобовязань, покладених на відповідача законодавством.

Посилання апелянта на порушення судом 1 інстанції норм матеріального права через неврахування законодавчої неврегульованості питання щодо механізму виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», колегія суддів вважає хибними з таких підстав.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права й свободи людини й громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини й громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішення адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Частина 2 ст.205 КАС України передбачає, що суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції, або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Савранському районi Одеської області задовольнити частково.

Постанову Савранського районного суду Одеської області від 09 квітня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Савранському районi Одеської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та зобовязання здійснити перерахунок та виплату державної соціальної допомоги скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Савранському районi Одеської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та зобовязання здійснити перерахунок та виплату державної соціальної допомоги - задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Савранському районi Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 22.05.2008 року по 31.10.2008 року.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1,70 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в порядку цивільного судочинства до судової палати у цивільних справах Верховного Суду України протягом двох місяців з дня отримання її копії.

доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П.Косцова