Справа № 815/7199/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7199/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Соколова М.С.,

за участі: представника позивача - Єніхіна Ю.О. (за

довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "Майстер" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» (далі - ТОВ «Інвестиційно-промислова група «Майстер», ТОВ «ІПГ «Майстер») звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000085/2 від 02.12.2015 року та про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060006/2015/00127.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що не погоджується з рішенням про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000085/2 від 02.12.2015 року та про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060006/2015/00127, оскільки документи, подані ТОВ «ІПГ «Майстер» до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації платежів та ввезеного товару. Позивачем зазначено, що відповідальною особою митного органу не наведено жодних об'єктивних та прямих доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумніви у достовірності наданої інформації. За таких обставин, як вказує позивач, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необгрунтованим, а застосування резервного методу для визначення митної вартості імпортованих товарів є незаконним та протиправним.

Відповідач надав до суду заперечення проти адміністративного позову (а.с.109-116), в яких зазначив, що 24.11.2015 року ТОВ «ІПГ Майстер» для здійснення митного оформлення товару «волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо- чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, для прядіння» до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію (МД) № 500060006/2015/011249, у якій митну вартість товару позивачем визначено на рівні 1,21475 долара США за кг нетто. Для підтвердження заявленої митної вартості товару, зазначеної у МД, декларантом позивача разом з декларацією подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 18.05.2014 № В234988, інвойс від 22.10.2015 № B2F48761, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 23.11.2015 б/н, експортна декларація країни відправлення від 12.10.2015 № 110-15-01689283 та інші документи, перелічені в графі 44 МД.

Відповідачем зазначено, що в результаті візуальної перевірки поданих декларантом документів встановлено, що у цих документах містяться розбіжності, які не усунуті й при наданні декларантом позивача додаткових документів, у зв'язку з чим відповідачем й прийняті оскаржувані рішення.

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засіданні не з'явився; судом належним чином повідомлявся про час, місце та дату судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Як з'ясовано судом, між HUVIS CORPORATION, Корея, як постачальником з однієї сторони, та ТОВ «ІПГ Майстер», Україна, як покупцем, з іншої сторони укладено договір від 18.05.2014 року № В 234988, згідно п.1.1 якого на умовах, визначених даним контрактом, постачальник зобов'язаний передати (поставити) покупцю продукцію - поліефірні штапельні волокна, не піддані кардо- чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити вказаний товар (а.с.31-34).

ТОВ «ІПГ Майстер» для здійснення митного оформлення товару «волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо- чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, для прядіння з поліефіру: розміром та завширшки 51 мм, з вторинної сировини (сорт А) 4DEN. Всього 270 мішків. Торговельна марка HUVIS. Виробник HUVIS CORPORATION. Країна виробництва КR до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію (МД) № 500060006/2015/011249 від 24.11.2015 року (а.с.122).

На підтвердження митної вартості товару декларантом позивача надано інвойс від 22.10.2015 № B2F48761 (а.с.50), з якого вбачається, що поставка товару здійснюється на умовах FOB BUSAN, KOREA, Inkoterms-2010; 1,2 дол. США/кг.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, зазначеної у МД, декларантом позивача разом з декларацією подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 18.05.2014 № В234988, інвойс від 22.10.2015 № B2F48761, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 23.11.2015 б/н, експортна декларація країни відправлення від 12.10.2015 № 110-15-01689283 та інші документи, перелічені в графі 44 МД.

В результаті візуальної перевірки поданих декларантом документів митний орган дійшов висновку про наявність в них розбіжностей, а саме:

- опис товару «Волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо- чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, для прядіння з поліефіру: розміром та завширшки 51 мм з вторинної сировини (copт А)4DEN) у гр. 31 поданої ЕМД 500060006/2015/011249 відрізняється з даними у графі 26, 29 (поліефірне штапельне волокно (гр26), низькоплавке волокно виготовлене ТРА методом (гр29)) експортної декларація країни відправлення від 12.10.2015 року № 110-10-15-01689283;

- банківські реквізити (Korea Exchange bank business biv. 181.2-ka. Eulji-Ro. Chung-Ku. Seoul, KOREA) в зовнішньоекономічному договорі від 18.05.2014 № В234988 (та додатковій до нього угоді № 3) відрізняються від реквізитів банку в інвойсі від 22.10.2015 № B2F48761 (Korea Exchange bank Id trade center branch).

На підставі положень ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

виписки з бухгалтерської документації;

висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На зазначену вимогу митниці про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом позивача 27.11.2015 року надано наступні документи:

довідку Одеської Регіональної Торгово-промислової Палати № 000838 від 25.11.2015 року;

виписку з бухгалтерської документації за період 01.01.2015-20.11.2015 рр.;

інформаційний лист щодо вартості транспортування та страхування вантажу;

інформаційний лист від 14.10.2015 стосовно нових цін на товар;

заяву від 25.11.2015 року № 1092 щодо консультацій з митним органом;

додаткову угоду №4 до зовнішньоекономічного договору від 18.05.2014 №В234988;

лист від 30.10.2015 (що товар не є біржовим);

технологічну карту без перекладу від 22.10.2015;

інформаційний лист щодо транспортування вантажу від 26.11.2015;

лист щодо поновлення митного оформлення від 27.11.2015 № 1111.

При цьому, відповідачем зазначено, що опрацюванням вказаних додатково наданих документів встановлено, що:

- у довідці Одеської регіональної торгово-промислової палати від 25.11.2015 року № 000838 відсутні посилання на будь-які інтернет-ресурси, посилання є тільки на прайс-лист (HUVIS CORPORATION), у якому зазначена тільки одна єдина позиція даного товару.

- в експортній декларації країни відправлення (гр.2) дані (HUVIS) стосовно відправника відрізняються від даних у поданої ЕМД (гр.2) (HUVIS CORPORATION), а дані в описі товару (4DEN*51мм LМF) інвойса відрізняються від опису товару (LМF4DEN*51мм LМF).

За результатами перевірки митної декларації відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060006/2015/00127 та рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000085/2 від 02.12.2015 року.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

У постанові від 01.10.2013 у справі № 21 354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, вказує далі Верховний Суд України, митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

В постановах від 15.10.2013 у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 у справі № 21-342а13 Верховний Суд України за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 31.03.2015 по справі № 21-127а15 та від 31.03.2015 по справі № 21-53а15, разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, суд зазначає, що відповідачу на підтвердження назви поставленого товару був наданий висновок Одеського управління з питань експертизи та досліджень № 103 від 24.02.2015 року (а.с.61-63). Об'єктом дослідження у даному висновку були «волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо- чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом для прядіння з поліефіру розміром завширшки 51мм: - 4D*51 мм - 42000 кг; 2D*51mm - 3000 кг (сорт А) з вторинної сировини. Торговельна марка «HUVIS», виробник «HUVIS CORPORATION». Країна виробництва KR».

Згідно з результатами висновку надані на дослідження проби є синтетичними поліефірними штапельними волокнами, довжиною 51мм +-2 мм у масі не просоченими, які не піддавались кардо- чи гребнечесанню.

Отже, назва товару, що відображений у митній декларації, не суперечить назві товару, яка відображена в експортній декларації.

Щодо відмінностей у банківських реквізитах, суд зазначає, що вказана обставина жодним чином не може бути безумовним свідченням приховування або зменшення позивачем складових вартості імпортованих товарів, не стосується митної вартості товару та не може вплинути на числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відносно доводів митниці, що в довідці Одеської регіональної Торгово-промислової палати №000838 від 25.11.2015 відсутні посилання на будь-які інтернет-ресурси, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість. При цьому, будь-яких документів, які б свідчили про недійсність, недостовірність чи нечинність вказаної довідки відповідачем не надано.

З аналізу ст. 58 Митного кодексу України вбачається, що основним методом визначення митної вартості товару є метод її визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).

При цьому, згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено судом, подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару та необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а тому суд дійшов висновку про безпідставну відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митним органом митної вартості товару із застосуванням резервного методу визначення такої вартості.

Відповідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 76,79,86, 158-163,КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група «Майстер» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС: про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000085/2 від 02.12.2015 року та про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060006/2015/00127.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 08.02.2016 року.

Суддя Вовченко O.A.

.