Справа № 805/4856/15-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 р. Справа №805/4856/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 14 год. 49 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Крилової М.М.,

при секретарі - Кузьменко Н.С.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідачів 1, 2 - Кирильченко Я.Ю. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.07.2014 року по 03.11.2015 року в розмірі середньої заробітної плати, зобов'язання нарахувати та виплатити грошову компенсації за невикористані дні відпустки за 2014, 2015 роки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області (відповідач 1), Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області (відповідач 2) про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.07.2014 року по 03.11.2015 року в розмірі середньої заробітної плати, стягнення компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за 2014, 2015 роки.

В ході судового розгляду справи позивачем до суду надано заяву про уточнення п. 2 позовних вимог, відповідно до якої останній просив зобов'язати відповідача 2 нарахувати та виплатити грошову компенсації за невикористані дні відпустки за 2014, 2015 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 року по справі №808/6108/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задоволені у повному обсязі.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області №331о/с від 03.11.2015 року на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 року позивача поновлено на посаді заступника начальника Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 30.07.2014 року.

Позивач посилаючись на приписи ст.ст. 235, 236 КЗпП України вважає, що у зв'язку з несвоєчасними поновленням його в органах внутрішніх справ з відповідача на його користь підлягає стягненню грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 30.07.2014 року по 03.11.2015 року виходячи із розрахунку, зробленого Запорізьким окружним адміністративним судом в частині визначення середньоденного заробітку у розмірі 196,04 грн.

Також, позивач просив зобов'язати відповідача 2 нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані дні відпусток за 2014 та 2015 роки.

Відповідачем 1 до суду надано письмові заперечення проти позову, які вмотивовані тим, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 року по справі №808/6108/14 визначено, зокрема, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача, а саме 196,04 грн., тобто відповідно до ч. 2 ст. 255 КАС України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватись в іншій судовій справі за участю тих самих сторін. Також, відповідач 1 вказує, що позивач у зв'язку з невизначеністю Запорізьким окружним адміністративним судом відповідача, якого зобов'язано поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ, 19.10.2015 року звертався до вказаного суду із заявою про роз'яснення судового рішення по справі. Щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу на користь позивача, відповідач 1 зазначив, що відповідно до норм законодавства, що регулює порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, грошове забезпечення виплачується за місцем проходження служби. Крім того, стосовно позовних вимог позивача про стягнення компенсації за невикористані дні відпусток у 2014-2015 роках, відповідач 1 зауважив, що така компенсація виплачується за невикористану лише в році звільнення відпустку. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 позовні вимоги визнав частково.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача, в яких останній зазначає, що Краматорський МВ є бюджетною установою, та фінансується за рахунок коштів державного бюджету України. Таким чином, сплата ОСОБА_1 зазначеної компенсації була здійснена відповідачем одразу після надходження грошових асигнувань на ці цілі з державного бюджету України, а саме в розмірі 19180 грн. (сплачено 27.11.2015 року). Стосовно поновлення позивача на посаді у відповідності до постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 року відповідач зазначає, що не мав для цього достатніх підстав. Так, наказ про поновлення позивача на попередній посаді за №331о/с від 03.11.2015 року надійшов до Краматорського МВ лише 05.11.2015 року Також, відповідач 2 зазначив, що у відповідності до вимог діючого законодавства позивач має право на компенсацію лише за невикористану відпустку за 2015 рік у сумі 3148,59 грн. Також, відповідач в своїх запереченнях вказує на помилковість посилань позивача на норми КЗпП України, оскільки порядок та умови проходження служби регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ. Таким чином, позов ОСОБА_1. просив задовольнити частково на суму 3148,59 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав пояснення, аналогічні викладеному у запереченнях проти позову, просив позов задовольнити частково.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ у Краматорському МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 року по справі №808/6108/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задоволені у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №805 від 29.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1436 о/с від 29.07.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас (із поставлення на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового начальницького складу підполковника міліції ОСОБА_1 (С-462583) заступника начальника Краматорського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області.

Поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Краматорського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області з 30.07.2014.

Стягнуто з Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу за період з 30.07.2014 по 25.03.2015.

Наказом від 03.11.2015 року ГУМВС України в Донецькій області №331о/с на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 року підполковника міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 30.07.2014 року.

Предметом доказування в цій справі є правомірність виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 року позивача поновлено на посаді з 30.07.2014 року. Рішення суду в зазначеній частині звернуто до негайного виконання.

Проте, зазначене судове рішення фактично було виконано наказом ГУМВС України в Донецькій області від 03.11.2015 року.

У зв'язку з несвоєчасним винесенням наказу ГУМВС України від 03.11.2015 року в частині поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ України, Краматорським МВ здійснено нарахування та часткову виплату ОСОБА_1 компенсації грошового забезпечення за період з 30.07.2014 року по 03.11.2015 року. Тобто факт наявності у позивача права на виплату йому грошового забезпечення за вказаний період не є спірним між сторонами.

Втім, спірною між сторонами є сума зазначеної компенсації грошового забезпечення, яка підлягає сплаті за вказаний період.

Щодо розміру грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Для визначення розміру середньоденної заробітної плати позивача суд виходить із її розрахунку Запорізьким окружним адміністративним судом в постанові від 25.03.2015 року по справі №808/6108/14, а саме в розмірі 196,04 грн. Крім того, позивачем до суду надано відповідну заяву, згідно якої останній просив при визначенні суми середнього заробітку керуватись її розрахунком Запорізьким окружним адміністративним судом. Аналогічної позиції дотримується відповідач по справі в своїх запереченнях проти позову.

Так, середньоденна заробітна плата позивач складає 196,04 грн.

Стосовно періоду вимушеного прогулу позивача суд зазначає наступне.

Позивач в своїх позовних вимогах просить стягнути на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.07.2015 року по 03.11.2015 року.

Проте, як вже зазначалось раніше, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 року по справі №808/6108/14 стягнуто з Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу за період з 30.07.2014 по 25.03.2015.

Відповідно до приписів ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Конституцією України встановлена обов'язковість виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що на час звернення до суду з даним позовом з ним не проведений розрахунок за час вимушеного прогулу з 30.07.2014 року по 25.03.2015 року.

Втім, суд зазначає, що вимоги позивача про стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.07.2014 року по 25.03.2015 року фактично стосуються виконання вищезазначеного судового рішення, оскільки питання щодо виплати грошового забезпечення за вказаний період вже вирішено постановою суду від 25.03.2015 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що періодом вимушеного прогулу позивача, за який на його користь підлягає стягненню відповідне грошове забезпечення, є час з 26 березня 2015 року по 03 листопада 2015 року, та з врахуванням Листа Мінсоцполітики України від 9 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», складає 152 робочі дні.

Таким чином, за час вимушеного прогулу за період з 26 березня 2015 року по 03 листопада 2015 року (включно) з Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 підлягає виплаті 29798,08 грн. (196,04грн * 152 робочі дні).

Разом з тим, судом встановлено, що на час винесення рішення по справі відповідно до довідки Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 20.01.2016 року №212/402 позивачу за вказаний період нараховано та сплачено компенсацію грошового забезпечення за час поновлення на службі у розмірі 15644,05 грн., що не є спірним між сторонами.

З урахуванням зазначеного, на користь ОСОБА_1 підлягає виплаті 14 154,03 грн. (29788,08 грн. - 15644,05 грн.).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 стосовно зобов'язання відповідача 2 нарахувати та виплатити йому компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток за 2014, 2015 роки суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 52 Положення №114 встановлено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.

Згідно абз. 2 п. 56 Положення №114 особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

У відповідності до абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В матеріалах справи наявна довідка Краматорського МВ від 30.11.2015 року №10/1098, відповідно до якої кількість невикористаних позивачем днів відпустки у 2015 році становить 38 днів.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем визнано позовні вимоги в зазначеній частині, проте спірною між сторонами є сума зазначеної компенсації, суд вважає за необхідне зобов'язати Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію не невикористану відпустку за 2015 рік у кількості 38 днів виходячи із заробітку за дванадцять календарних місяців роботи, що передували місяцю виплати відповідної компенсації, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення на його користь компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2014 рік суд зазначає, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку в іншому році, ніж у році звільнення, діючим законодавством України, що регулює спірні правовідносини, не передбачена, внаслідок чого позовні вимоги в зазначеній частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.07.2014 року по 03.11.2015 року в розмірі середньої заробітної плати, зобов'язання нарахувати та виплатити грошову компенсації за невикористані дні відпустки за 2014, 2015 роки - задовольнити частково.

Стягнути з Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 26.03.2015 року по 03.11.2015 року в розмірі 14154 (чотирнадцять тисяч сто п'ятдесят чотири) грн. 03 коп.

Зобов'язати Краматорський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік у кількості 38 днів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 21 січня 2016 року.

Повний текст постанови складено 26 січня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Крилова М.М.