Справа № 813/3766/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 р. Справа № 876/12163/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі за позовом Державного підприємства «Самбірське лісове господарство» до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 року Державне підприємство «Самбірське лісове господарство» (далі - ДП) звернулося до суду з позовом до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ОДПІ), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) від 06.07.2015 №№000062200, , , .

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що висновки податкового органу викладені в акті перевірки від 22.06.2015 №318/22-00/00992510 (далі - Акт) про те, що компанія-нерезидент «ZortexBusinessLLP» не може виступати належним одержувачем товарів від позивача, оскільки з 15.07.2014 виключена з реєстру компаній, є безпідставними. Вважає, що податковий орган довільно розтлумачив норми права Сполученого Королівства та прирівняв поняття «dissolved» до «closed», на підставі чого зробив висновок про те, що компанія «ZortexBusinesssLLP», UnitedKingdom є ліквідованою. Також зазначає, що помилковість висновку податкового органу додатково підтверджується листом компанії «ZortexBusinesssLLP», UnitedKingdom від 27.04.2015.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі № 813/3766/15 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила ОДПІ, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що Державною фіскальною службою України отримано лист від Міністерства закордонних справ України (далі - МЗС) про те, що фірму контрагента позивача ліквідовано 15.07.2014 державним реєстратором Великобританії, оскільки компанія була недіючою. Оскільки фірму «ZortexBusinesssLLP» виключено з реєстру компаній шляхом розпуску 15.07.2014, митні декларації про поставку їй товарно-матеріальних цінностей після вказаної дати містять недостовірні відомості, а отримані кошти від іншої компанії в цей період вважаються безповоротною фінансовою допомогою, відтак оскаржувані ППР винесено правомірно і підстав для їх скасування немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 25.05.2015 по 15.06.2015 ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2015, за результатами якої складено Акт, яким встановлено порушення ДП:

пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.135.1 ст.135, п.137.10 ст.137 Податкового кодексу України (далі - ПК), що спричинило заниження податку на прибуток за 2014 рік в сумі 129384грн;

наказу Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Загальні вимоги до фінансової звітності»» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 №336/22868 та постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 23.02.2011 №138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями» (далі - Порядок), що спричинило заниження частини чистого прибутку, що відраховується до державного бюджету за 2014 рік в сумі 88412грн;

ст.9 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет);

ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», ч.3 ст.31 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.207 Цивільного кодексу України по проведених взаєморозрахунках між ДП та фірмою - нерезидентом «ZortexBusinesssLLP», UnitedKingdom за період з 15.07.2014 по 31.03.2015 по контракту від 03.02.2014 №SAM-18/14 (далі - Контракт);

ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі - Закон №185/94-ВР) по проведених взаєморозрахунках між ДП та фірмою - нерезидентом «ZortexBusinesssLLP», UnitedKingdom за період з 15.07.2014 по 31.03.2015 по Контракту.

За результатами перевірки відповідачем було прийнято ППР від 06.07.2015 №№000062200, , , .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача щодо порушення позивачем вимог податкового та валютного законодавства базуються виключно на припущеннях, не підтверджених жодними доказами, а тому прийняті на підставі таких висновків ППР є протиправними.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Так, 03.02.2014 ДП (Продавець) та «ZortexBusinesssLLP»(Великобританія) (Покупець) уклали Контракт, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує (згідно Правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р.) пиловник буковий (далі - «товар») в кількості 500м.куб.

Платіж за поставлену партію товару (100% передоплата) здійснюється в доларах США шляхом банківського перерахунку на валютний рахунок продавця. Всі витрати і збори щодо здійснення перерахунку валюти, пов'язані з виконанням даного контракту на території покупця оплачуються покупцем, на території продавця продавцем.

Зміни і доповнення до даного контракту дійсні тільки у тому випадку, якщо зафіксовані в письмовій формі і підписані сторонами. Після підписання контракту всі попередні переговори і переписка втрачають силу. Всі доповнення, які передані засобами факсимільного зв'язку дійсні при наявності одної оригінальної печатки.

До контракту вносились відповідні доповнення: №1 від 11.02.2014, №2 від 11.02.2014, №3 від 26.02.2014, №4 від 28.02.2014, №5 від 27.03.2014, №6 від 07.04.2014, №7 від 06.05.2014, №8 від 05.2014, №9 від 02.06.2014, №16 від 28.10.2014.

На підтвердження виконання договірних зобов'язань з вищевказаним контрагентом позивач долучив: Контракт та додатки до нього, ВМД, рахунки-фактури, специфікації та сертифікати (а.с.107-166).

Згідно з наданих позивачем документів (ВМД, рахунки-фактури, специфікації, сертифікати) у період з 17.07.2014 по 04.02.2015 ДП реалізувало на адресу фірми «ZortexBusinesssLLP» товару на загальну суму 62327,49 доларів США.

ОДПІ надала суду інформацію, розміщену на сайті за адресою companieshouse.gov.uk, а також лист МЗС від 24.02.2015 №630/17-200-490 «Щодо перевірки компанії «ZortexBusinesssLLP»», згідно яких фірма «ZortexBusinesssLLP» (Великобританія) ліквідована з 15.07.2014 (а.с.8).

Виходячи із вказаної інформації, ОДПІ вважає, що кошти, які надійшли позивачу після 15.07.2014 від фірми «ZortexBusinesssLLP» в сумі 62327,49 доларів США не можуть бути зарахованими як оплата за поставлений товар відповідно до контракту.

Тому податковий орган дійшов висновку, що покупцем товару, вивезеного позивачем за митну територію України у період після 15.07.2014, являється інша фірма-нерезидент, яку не ідентифіковано. У зв'язку з цим сума в розмірі 62327,49 доларів США або 718799грн отримана позивачем як безповоротна фінансова допомога, а тому повинна бути оподаткована податком на прибуток в сумі 129384грн.

Проте, такі висновки відповідача є безпідставними, оскільки судом встановлено, що відповідно до Протоколу зборів партнерів Компанії «ZortexBusinesssLLP» від 14.07.2014 відбулась зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни - Об'єднане Королівство Великобританія з Англії WORLDTRADECENTRETOWER 42 25 OLDBROADSTREETLONDONEnglandEC2N 1HQUnitedKingdom на Шотландія: Suite 20 12 SouthBridgeEdinburgScotlandEH1 1DDUnitedKingdom.

Крім того, факт реального постачання товару відповідно до Контракту підтверджується первинними документами встановленої форми, які мають усі необхідні реквізити та відомості, у повній мірі відображають зміст господарських операцій, та відсутні підстави для визнання їх недостовірними, тому висновки про заниження позивачем податку на прибуток ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджених жодними доказами.

Про правомірність взаємовідносин із компанією «ZortexBusinesssLLP» свідчить й те, що після 15.07.2014 цю компанію обслуговували іноземні банки, а митні органи України, після виконання усіх належних митних процедур, здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України. Митна служба України без жодних заперечень здійснювала митне оформлення вантажів для компанії «ZortexBusinesssLLP» як до, так і після 15.07.2014, що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями ВМД.

Підставою для формування позивачем показників доходів та витрат були первинні документи за наслідками операцій з постачання товарів контрагенту «ZortexBusinesssLLP». Зауважень щодо оформлення первинних документів відповідач не зазначив. Виконання договірних зобов'язань підтверджується належно оформленими первинними документами, які в цілому у повній мірі відображають зміст господарських операцій та їх вартісні показники.

Таким чином, доводи апелянта про ліквідацію «ZortexBusinesssLLP», не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Відповідно до пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних);сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

За змістом п.135.1 ст.135 ПК доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п.137.10 ст.137 ПК суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 ПК витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи із наведених норм закону, до складу валових витрат платника податку належать витрати, які: 1) підтверджені первинними документами; 2) пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, тому право на зменшення об'єкта оподаткування податку на прибуток на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності, за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції щодо протиправності висновків податкового органу про отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги, оскільки первинними документами бухгалтерського та податкового обліку повністю підтверджується факт реалізації позивачем за межі митної території товару на загальну суму 62327,49 доларів США (718799грн). Саме на виконання умов укладеного між позивачем та компанією «ZortexBusinesssLLP» Контракту надійшли зазначені кошти на рахунок ДП, яке в свою чергу відвантажило на отриману суму продукцію.

Посилання податкового органу на ліквідацію компанії «ZortexBusinesssLLP», як на доказ отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки податковий орган не надав жодного доказу на підтвердження факту ліквідації зазначеної компанії без правонаступників. Тому позивач не був звільнений від обов'язку виконати умови Контракту щодо поставки оплаченої продукції або повернути отримані кошти.

Як наслідок, суму 718799грн, відповідачем передчасно було кваліфіковано, як безповоротну фінансову допомогу відповідно до вимог пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК, а тому доводи контролюючого органу про заниження позивачем доходів за 2014 рік є необґрунтованими, тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування ППР від 06.07.2015 № були задоволені правомірно.

Обґрунтовуючи заниження позивачем відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) на суму 88412грн, контролюючий орган зазначає, що згідно Акту, інші доходи, як складова частина чистого прибутку, які зазначаються у рядку 2240 Звіту про фінансові результати показують доход від реалізації фінансових інвестицій, необоротних активів і майнових комплексів, доход від не операційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі звичайної діяльності, але не пов'язані з операційною діяльністю підприємства. До таких інших доходів належить зокрема і сума безповоротної фінансової допомоги у грошовій формі, отримана платником податку у звітному податковому періоді. На думку податкового органу ДП не включило до чистого прибутку суму отриманої безповоротної фінансової допомоги в розмірі 88412грн.

Пунктом 1 Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, у розмірі: 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб'єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень; 15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

Тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що на визначення частини чистого прибутку мали безпосередній вплив висновки контролюючого органу щодо суми безповоротної фінансової допомоги за 2014 рік, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, про що зазначено вище, тому не може вважатись обґрунтованим і збільшення суми грошового зобов'язання з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств).

Таким чином, апеляційний суд дійшов переконання про помилковість висновків податкового органу щодо заниження позивачем відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) на суму 88412грн, тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування ППР від 06.07.2015 № є обґрунтованими.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем порушено строки повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з контрагентом-нерезидентом «ZortexBusinesssLLP» та обґрунтовує це тим, що оскільки компанія-нерезидент «ZortexBusinesssLLP» ліквідована 15.07.2014, усі платежі після 15.07.2014 здійснені не за поставлений позивачем товар відповідно до Контракту, тому по ВМД після 15.07.2014 позивачем допущено порушення строків повернення валютної виручки.

Відповідно до ст.1 Закону №185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

За змістом частин 1 та 5 ст.4 вказаного Закону порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Однак, як вище зазначалось,оскільки, судом встановлено помилковість тверджень відповідача про ліквідацію фірми «ZortexBusinesssLLP» 15.07.2014, усі платежі здійснені саме фірмою «ZortexBusinesssLLP» за поставлений позивачем товар відповідно до Контракту здійснені без порушення строків повернення валютної виручки, тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування ППР від 06.07.2015 № є обґрунтованими.

Податковий орган також зазначив, що ДП при наявності простроченої дебіторської заборгованості станом на 01.01.2015 порушило порядок декларування валютних цінностей. Як наслідок, порушено вимоги ст.9 Декрету.

Апеляційний суд не погоджується з доводами податкового органу, оскільки протиправність віднесення податковим органом одержаних за реалізацію товару сум грошових коштів до безповоротної фінансової допомоги доведена вище. Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування ППР від 06.07.2015 № були задоволені правомірно.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно ч.1 ст.94 КАС якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року задоволено клопотання ОДПІ про відстрочення сплати судового збору в розмірі 5359,20грн за подання апеляційної скарги до закінчення апеляційного розгляду справи, у відповідності до вимог ст.94 КАС слід стягнути з апелянта на користь Державного бюджету України 5359,20грн судового збору.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області 5359,20грн судового збору на призначений для цього рахунок з наступними реквізитами: «Отримувач коштів - УДКСУ у Галицькому районі м.Львова; код отримувача за ЄДРПОУ - 38007573; банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області; МФО - 825014; рахунок отримувача - 1004; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу - 101; судовий збір, код суду 34668371».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 08 лютого 2016 року.