Справа № 825/3352/13-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2016 року Чернігів Справа № 825/3352/13-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представника відповідача - Дарди О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Борзнянського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання нечинними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі - УМВС України в Чернігівській області), Борзнянського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі - Борзнянський РВ УМВС України в Чернігівській області) та просив суд:

- визнати нечинними та скасувати накази УМВС України в Чернігівській області від 26 липня 2013 року № 1046, від 02 серпня 2013 року № 179 о/с щодо звільнення його з органів внутрішніх справ;

- поновити на службі на посаді старшого слідчого СВ Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області з 26 липня 2013 року;

- стягнути середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що фактично позивач не перебував на службі у стані алкогольного сп'яніння, тому його звільнення є незаконним. Крім того, під час проведення службового розслідування та вирішенні питання про звільнення не враховані обставини вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до відповідальності та звільнення відбулось без попередньої згоди профспілкового комітету.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року, позов задоволено частково. Визнані протиправними і скасовані накази УМВС в Чернігівській області від 26 липня 2013 року № 1046, від 02 серпня 2013 року №179 о/с про звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України. Поновлено позивача на посаді старшого слідчого СВ Борзнянського РВ УМВС України з 05 серпня 2013 року та зобов'язано нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 05 серпня 2013 року по 23 вересня 2013 року. У решті в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 вересня 2015 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник УМВС України в Чернігівській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що накази УМВС України в Чернігівській області від 26 липня 2013 року № 1046 та від 02 серпня 2013 року № 179 о/с щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ, винесені у відповідності до норм чинного законодавства України, оскільки факт порушення позивачем службової дисципліни, а саме перебування на службі в стані алкогольного сп'яніння повністю підтверджується матеріалами службового розслідування. Також зазначив, що надане рішення первинної профспілкової організації Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області від 10.12.2015 про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 ні чим не обґрунтоване, тому не може братися судом до уваги.

Представник Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 1995 року, в тому числі на посаді старшого слідчого СВ Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області, що підтверджується копією послужного списку (а.с. 50-52).

Як вбачається з матеріалів справи, начальником УМВС України в Чернігівській області Михайликом О.Г., за фактами порушення службової та транспортної дисципліни окремими працівниками Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області, видано наказ від 26.07.2013 №486 про призначення службового розслідування (а.с. 45).

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 25.07.2013, близько 07 год. 00 хв. працівниками ВВБ в Чернігівській області ДВБ МВС України в адміністративній будівлі Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області було виявлено, що старший слідчий СВ Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області майор міліції ОСОБА_2 мав явні ознаки алкогольного сп'яніння.

Позивачу було запропоновано пройти обстеження за допомогою газоаналізатора «АЛКОТЕСТЕР-ДРАГЕР» № 0433, за результатами якого встановлено, що станом на 06 год. 51 хв. позивач перебував у стані алкогольного сп'яніння (1,17 проміле) (а.с. 46). Не погодившись з результатами обстеження, позивач виявив бажання пройти огляд у медичному закладі. Відповідно до висновку Борзнянської ЦРЛ від 25.07.2013 № 31, станом на 07 год. 20 хв. у позивача ознак сп'яніння не виявлено. Враховуючи відсутність спеціальних вимірювальних приладів для виявлення стану сп'яніння у Борзнянській ЦРЛ, позивача було направлено до Ніжинського наркологічного диспансеру. За результатами обстеження, станом на 09 год. 01 хв., тест № 449 (0,70 проміле), станом на 09 год. 25 хв., тест № 450 (0,67 проміле), тобто встановлено діагноз - алкогольне сп'яніння та установлено факт вживання алкоголю (а.с. 49).

З урахуванням того, що майор міліції ОСОБА_2 раніше вже притягувався до дисциплінарної відповідальності за аналогічне порушення, а саме - 13.04.2013 працівниками ВІОС УКЗ УМВС області було задокументовано факт перебування майора міліції ОСОБА_2, в стані алкогольного сп'яніння, який перебував у складі СОГ Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області та наказом начальника УМВС від 24.04.2013 №577 останнього попереджено про неповну посадову відповідність, за результатами службового розслідування майора міліції ОСОБА_2 запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС України (а.с. 29-32).

Висновок службового розслідування за фактом грубих порушень службової та транспортної дисципліни працівниками Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області, виявлених 25.07.2013 працівниками ВВБ в Чернігівській області ДВБ МВС України, було затверджено 26.07.2013 в.о. начальника УМВС України в Чернігівській області.

Згідно наказу начальника УМВС України в Чернігівській області від 26.07.2013 №1046 за порушення службової дисципліни, положень Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, статті 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут ОВС України», Присяги працівника ОВС України, що виразилось в перебуванні на службі 25.07.2013 у стані алкогольного сп'яніння старшого слідчого СВ Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області майора міліції ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ України у відповідності до п.п. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 38-39).

Вказаний наказ реалізовано шляхом видання наказу від 02.08.2013 № 179 о/с про звільнення старшого слідчого СВ Борзнянського РВ УМВС майора міліції ОСОБА_2 з 05.08.2013 в запас Збройних Сил України за п.п. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення трудової дисципліни) (а.с. 40).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Суд застосовує правові норми, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про міліцію» (далі - Закон №565-XII) міліція - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

При прийнятті на службу до міліції, згідно статті 17 Закону №565-XII працівники міліції складають присягу, текст якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Присяга працівника органів внутрішніх справ України, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року №382 передбачає, що працівник міліції присягає з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ України, мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.02.2012 №155 (далі - Правила №155) та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 за №628/20941 встановлюють, що кожен громадянин України, який вступає на службу до органів внутрішніх справ, добровільно покладає на себе обов'язок служіння Українському народові й захисту свободи, демократії, законності та правопорядку. Працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральні зобов'язання, зокрема, бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби (пункти 1.1, 4.1. Правил №155).

Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права та обов'язки визначаються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №114).

Зокрема, відповідно до п.п. «є» п. 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Згідно статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Закон №3460-IV) службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 5 Закону №3460-IV визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Закону №3460-IV передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави, поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу, дотримуватися норм професійної та службової етики, берегти державну таємницю, у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб, стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою, постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень.

Відповідно до статті 12 Закону №3460-IV на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Закону №3460-IV, який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до п.п. 2.2.5. п.2.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою рядового та начальницького складу адміністративного правопорушення.

Якщо вину особи рядового та начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ (5.4. Інструкції).

Позивач просить визнати нечинними та скасувати накази УМВС України в Чернігівській області від 26 липня 2013 року № 1046, від 02 серпня 2013 року № 179 о/с щодо звільнення його з органів внутрішніх справ, з огляду на те, що він 25.07.2013 не перебував на службі у стані алкогольного сп'яніння.

Проте, дані посилання позивача спростовуються матеріалами службового розслідування, результатом вимірювання стану алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора «АЛКОТЕСТЕР-ДРАГЕР» № 0433, яким зафіксовано 1,17 проміле алкоголю в крові позивача станом на 06 год. 51 хв. та результатами обстеження Ніжинського наркологічного диспансеру, яким позивачу було встановлено діагноз - алкогольне сп'яніння, установлено факт вживання алкоголю з показаннями станом на 09 год. 01 хв., тест № 449 (0,70 проміле), станом на 09 год. 25 хв., тест № 450 (0,67 проміле).

При цьому, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 вересня 2015 року, як недолік попередніх судових рішень, вказано на належне з'ясування обставини щодо дачі згоди профкому на звільнення позивача.

Так, згідно положень частини десятої статті 18 Закону №565-XII (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) працівники міліції вправі створювати професійні спілки.

Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок визначаються Законом України від 15.09.1999 №1045-ХІV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

За приписами частини третьої статті 41 цього Закону (у редакції Закону України від 13.12.2001 №2886-III) звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів) його керівників, профспілкового представника (там де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілки).

Відповідно до частини 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.10.2015 зупинено провадження у справі до прийняття рішення профспілкового комітету первинної профспілкової організації Борзнянського РВ УМВС на звільнення ОСОБА_2 згідно наказу від 02.08.2013 № 179 о/с.

04.01.2016 на адресу суду надійшов протокол профспілкових зборів атестованих працівників Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області ПАП ОВС України від 10.12.2015 про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 (а.с. 226).

Разом з тим, в рішенні профспілкового органу про відмову в наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 відсутнє обґрунтування такої відмови.

Правова позиція щодо належного обґрунтування рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на звільнення працівника викладена в постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі №6-163цс14.

Крім того, приписами пункту 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивачем є, зокрема, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

З вказаної правової норми вбачається, що особа може звернутися до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій, рішень суб'єкта владних повноважень лише в тому випадку, якщо такі дії, рішення безпосередньо впливають на її права, свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Тобто, особа наділена правом оскаржити до суду не будь-які дії, рішення суб'єкта владних повноважень, які, на її думку, були вчинені з порушенням вимог закону, а лише ті, що зумовлюють виникнення, зміну або припинення певних правовідносин, учасником яких є особа, яка подала адміністративний позов.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Судом встановлено, що відповідно до наказу УМВС України в Чернігівській області від 04.10.2013 №225 о/с ОСОБА_2 було поновлено на службі в органах внутрішніх справ з 05 серпня 2013 року на підставі постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року по справі №825/3353/13-а (а.с. 250).

Також судом встановлено, що наказом УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 №416 о/с, згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ОСОБА_2 було звільнено 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів (а.с. 251).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що станом на день розгляду даної справи в суді, позивач не має порушеного права, свободи чи інтересу, яке б підлягало судовому захисту та поновленню шляхом скасування оскаржуваних наказів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій та прийнятих наказів.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Борзнянського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання нечинними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення коштів, необхідно відмовити повністю за необґрунтованістю.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков