Справа № 820/11539/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 р.Справа № 820/11539/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Гундар Г.М.

третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2015р. по справі №820/11539/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № Нововодолазької ОДПІ від 01.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірне рішення контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства. Так, підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій слугував висновок відповідача про порушення позивачем вимог ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. №481/95-ВР (далі - Закон України №481/95-ВР) в частині продажу алкогольних напоїв особі, що не досягла 18 років. Зазначив, що оскільки ні позивачем, як власником торгівельного кіоску, ні іншими особами, які знаходились з ним в трудових відносинах не здійснювалась торгівля алкогольними напоями, то до нього не можуть бути застосовані фінансові санкції.

Постановою Харківського окружного адміністративного від 24.12.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного від 24.12.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про законність та обґрунтованість рішення про застосування фінансових санкцій.

Зазначає, що спірне рішення про застосування фінансових санкцій щодо нього за реалізацію алкоголю неповнолітній особі, є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки він не являється суб'єктом даного правопорушення. Відповідачем не вірно був встановлений факт того, що ОСОБА_4 перебуває в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 Реалізація алкоголю здійснювалася продавцем ОСОБА_4, перебувавши на іспитовому терміні у іншого суб'єктом господарювання, а саме - ФОП ОСОБА_5, яка є власником товару і провадить підприємницьку діяльність в приміщенні кіоску на підставі договору позички нежитлового приміщення від 01.04.2015 року. Тому, суд першої інстанції безпідставно не врахував ці докази при винесенні рішення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача надав письмові заперечення на апеляційну скаргу. В судовому засіданні зазначив, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець,ро що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_1 від 29.01.2001 року та відповідно до договору оренди землі від 29 травня 2012 року користується земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташований торгівельний майданчик, що належить ФОП ОСОБА_1, що підтверджується копією листа Валківської міської ради від 14.04.2015 р. № 02-20/317.

05.04.2015 року працівником Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області встановлено факт реалізації пляшки пива "Оболонь світле" місткістю 0,5 л, продавцем ОСОБА_4 неповнолітньому - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За результатами перевірки було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ХА №002563 від 05.04.2015 року в якому зазначено, що 05.04.2015 року о 14.00 год. ОСОБА_4 знаходячись на робочому місці за адресою: АДРЕСА_1, здійснила продаж слабоалкогольного напою пива "Оболонь" світле, об'ємом 0,5 літри неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в магазині ФОП "ОСОБА_1", чим порушила ст. 15-3 Закону України №481/95-ВР.

На підставі протоколу засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області прийнята постанова № 01 від 23.04.2015 року, за результатами розгляду матеріалів адміністративної справи стосовно ОСОБА_4 до останньої застосовано штраф у розмірі 510,00 грн. Вказана постанова ОСОБА_4 не оскаржувалась та штраф було сплачено в добровільному порядку

Зазначені матеріали надійшли до Нововодолазької ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області та на їх підставі було винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 01.07.2015 року № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн

Позивач не погодився із зазначеним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки під час судового розгляду був підтверджений факт порушення позивачем вимог ст. 15-3 Закону України №481/95-ВР, а саме реалізації неповнолітній особі алкогольного напою, то прийняте відповідачем оскаржуване рішення є законними та обґрунтованим. Крім того, зазначив, що договір позички нежитлового приміщення від 01.04.2015 року укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 не спростовує вищевказаний факт продажу алкоголю, оскільки під час вчинення правопорушення відомості про його наявність до правоохоронних органів не надавались. Також він не був наданий ані до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області під час розгляду матеріалів адміністративної справи, ані до Нововодолазької ОДПІ під час винесення оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 15-3 Закону України №481/95-ВР, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Також, згідно п. 9 Постанови КМУ від 30.07.1996 р. № 854 "Про затвердження правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями", закріплена аналогічна норма щодо заборони продажу алкогольних напоїв особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до п.10 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, продаж алкогольних напоїв громадянам, які не досягли 18-річного віку, забороняється.

Згідно п.11 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, також зазначено, що продавець в разі виникнення сумніву щодо віку покупця продаж алкогольних напоїв здійснюється за умови пред'явлення документа, що засвідчує його вік.

Зі змісту наявних у матеріалах справи письмових пояснень, які відбиралися працівником Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області у неповнолітнього ОСОБА_6, слідує, що останній 05.04.2015 року о 14 годині дійсно здійснив придбання пляшки алкогольного пива "Оболонь" світле, об'ємом 0,5 літри, після чого вийшов на вулицю, зустрів працівника міліції, та на їх запитання пояснив, що продавець не цікавилась його віком та не питала показати документи, що посвідчують особу.

Також, відповідно до пояснень, відібраних працівником Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області безпосередньо у ОСОБА_4 1978 року народження з роз'ясненням їй статті 63 Конституції України, остання 05.04.2015 року знаходившись на випробувальному терміні в магазині «Продукти», за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є ФОП ОСОБА_1 здійснила продаж слабоалкогольного напою пива "Оболонь" світле, об'ємом 0,5 літри неповнолітньому ОСОБА_6 В поясненнях також зазначила, що весь товар, що знаходиться у магазині замовляє та привозить ФОП ОСОБА_1

Проте, згідно письмових пояснень написаних власноручно вже 06.07.2015 року, ОСОБА_4 зазначила, що на момент вчинення правопорушення працювала на випробувальному терміні не у ФОП ОСОБА_1, а у ФОП ОСОБА_5

Колегія суддів вважає, що вищевказані пояснення не можуть вважатися належним доказом, оскільки з їх змісту не вбачається кому саме вони були адресовані, окрім того вони є прямо протилежними тим поясненням, які надавалися ОСОБА_4 представникам правоохоронного органу на день вчинення адміністративного правопорушення.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те що неоформлення трудових відносин у спосіб укладення письмового трудового договору чи винесення позивачем наказу про прийняття ОСОБА_4 на посаду продавця магазину ФОП ОСОБА_1 не спростовують факту реалізації вказаною особою алкогольного напою неповнолітній особі, відповідальність за що у вигляді штрафу покладено на суб'єкта підприємницької діяльності.

Колегія суддів критично оцінює посилання позивача в апеляційній скарзі на факт наявності договору позички нежитлового приміщення від 01.04.2015 року між ним та ФОП ОСОБА_5 оскільки як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, на дату вчинення правопорушення (05.04.2015 року) вказаний договір не надавався до правоохоронних органів. Крім того, даний договір не був наданий ані до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області під час розгляду матеріалів адміністративної справи, ані до Нововодолазької ОДПІ під час винесення оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій. Крім того, навіть наявність цього договору не спростовує можливість реалізації товару з цього торгівельного приміщення, як позивача так і ФОП ОСОБА_5

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, які викладено в апеляційній скарзі, про те, що ФОП ОСОБА_5А, яка використовує приміщення кіоску відповідно до вищевказаного договору має нести відповідальність за вчинене правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України визначено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно з пунктом 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення про застосування до позивача фінансових санкцій прийнято відповідачем з урахуванням матеріалів адміністративного правопорушення відносно ФОП ОСОБА_1 які надійшли від Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України №481/95-ВР, рішення про стягнення штрафів приймається органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі алкогольними напоями у межах їх компетенції, визначеної законами України.

За порушення частини 1 статті 15-3 Закону України №481/95-ВР, абзацом 9 частини 2 статті 17 цього ж Закону передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 26.03.2013 року, системний аналіз норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" дає підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років. Частиною четвертою статті 15-3 зазначеного Закону продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що факт продажу позивачем алкогольних виробів неповнолітній особі знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність нарахування позивачу суми штрафних (фінансових) санкцій на підставі оскаржуваного рішення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що факт продажу позивачем алкогольних виробів неповнолітній особі знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій за порушення ч. 1 ст. 15-3 Закону України №481/95-ВР на підставі оскаржуваного рішення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного від 24.12.2015 року по справі №820/11539/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2015р. по справі №820/11539/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 08.02.2016 р.