Справа № 826/18649/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача-1 - Задорожка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач - ОСОБА_4, звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської (Київської міської державної адміністрації), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ Держгеокадастру у м. Києві, оформлене висновком до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 11.06.2015 № 19-26-0.3-8718/2-15;

визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту містобудування та архітектури, оформлене висновком до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.05.2015 № 6532/0/12/27-15;

зобов'язати ГУ Держгеокадастру у м. Києві (ідентифікаційний код 39802366) погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (замовник: ОСОБА_4, розробник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліга-Експерт", договір від 12.11.2013 № 85 про надання послуг);

зобов'язати Департамент містобудування та архітектури (ідентифікаційний код 26345558) погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (замовник: ОСОБА_4, розробник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліга-Експерт", договір від 12.11.2013 № 85 про надання послуг).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року - скасувати та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції встановив, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на хуторі Биківня у Деснянському районі м. Києва, площею 0,1000га, не відповідає вимогам ст.ст. 25, 50 Закону України "Про землеустрій" та постанові Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 № 266 "Про затвердження Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки".

Оскільки, у висновку від 11.06.2015 № 19-26-0.3-8718/2-15 зазначено зауваження відносно невідповідності поданого проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою, які не спростовано та не заперечно позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог в цій частині позову та обґрунтованість оскаржуваного рішення вказаного суб'єкта владних повноважень.

Також, враховуючи, що рішення уповноважених на те органів про затвердження плану зонування або детального плану території селища Биківня у Деснянському районі м. Києва не приймалось, враховуючи положення ч. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" заборонена передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у с. Биківня у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб, суд дійшов висновку, що позов в частині висновку від 28.05.2015 № 6532/0/12/27-15 не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_4 звернулась до Київської міської ради із клопотанням від 04.10.2013 про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га, до якого долучено графічні матеріали, на яких зображено місце розташування земельної ділянки, копія паспорту та ідентифікаційного коду платника податків.

Клопотання було направлене поштою листом із цінним вкладенням та отримане Київською міською радою 14.10.2013, зареєстроване за вх. 08/Л-3179.

20.11.2013 ОСОБА_4 направила на адресу Київської міської ради листом із цінним вкладенням повідомлення про початок розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, до якого долучено договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

ОСОБА_4, через ТОВ "Ліга Експерт", звернулась до Головного управління Держземагенства у місті Києві та Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) для отримання передбаченого законом висновку щодо погодження проектної документації на земельну ділянку.

За наслідками розгляду заяви позивачу було направлено висновок Головного управління Держземагентства України у м. Києві від 11.06.2015 № 19-26-0.3-8718/2-15 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким відмовлено ОСОБА_4 в погодженні такого проекту землеустрою.

Як підстави для відмови у погодженні ГУ Держземагентства у м. Києві зазначено такі зауваження до документації із землеустрою: процедуру мовчазної згоди привести у відповідність до ст. 118 Земельного кодексу України; пояснювальну записку привести у відповідність до вимог ст. 118 Земельного кодексу України; код виду земельних угідь привести у відповідність до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 (із змінами); завдання на виконання робіт привести у відповідність до типової форми згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 № 266 "Про затвердження Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки"; кадастровий план земельної ділянки, оформити відповідно до вимог ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр", та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 (із змінами); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання привести у відповідність до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за № 391/17686; відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" до проекту землеустрою долучити: матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки), перелік обмежень у використанні земельних ділянок, акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); обґрунтувати відповідність цільового призначення запланованої до відведення земельної ділянки чинній містобудівній документації; оформити документи відповідно до вимог Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації - ДСТУ 4163-2003.

Зазначено, що після усунення вищезазначених недоліків, у разі необхідності, привести проект землеустрою у відповідність до вимог чинного законодавства.

Розробнику документації із землеустрою рекомендовано усунути недоліки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у строк, визначений ст. 28 Закону України "Про землеустрій".

Також, Департамент містобудування та архітектури своїм листом від 28.05.2015 № 6532/0/12/27-15 надав негативний висновок на звернення ТОВ "Ліга-Експерт" від 26.05.2015 щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на хуторі Биківня у Деснянському районі м. Києва. Даний висновок відповідач-2 мотивував відсутністю детального плану території селища Биківня, що в силу положень п. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забороняє передачу земельних ділянок у власність чи користування для містобудівних потреб.

Вважаючи наведені рішення протиправними, позивач звернулася до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями частин 6-11 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

При цьому, абзацом 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.

З матеріалів справи убачається та відповідачем не спростовано, що ним 09.10.2013 було отримано клопотання ОСОБА_4 від 04.10.2013 про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист, адресований Київській міській раді, фіскальним чеком від 07.10.2013 № 3095 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 706. Проте, за результати розгляду вказаного клопотання, рішення про надання дозволу або відмову у наданні такого дозволу не приймалось.

В свою чергу, матеріали справи свідчать, що позивачем 12.11.2013 на адресу Київської міської ради було направлено повідомлення про початок розробки проекту землеустрою, до якого долучено договір про розроблення проекту землеустрою. Зазначене підтверджується долученими до проекту землеустрою описом вкладення у цінний лист, адресований Київській міській раді проштампований відділом пошти 12.11.2013, накладною відділення поштового зв'язку № 02 4 від 12.11.2013 та фіскальним чеком від 12.11.2013 № 1882.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із судом першої інстанції, що, оскільки, із наведених матеріалів не вбачається відомостей про дату отримання Київської міської ради повідомлення ОСОБА_4 про початок розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то посилання відповідача-1 на відсутність в матеріалах проекту землеустрою доказів отримання Київською міською радою повідомлення про початок розробки землеустрою щодо відведення земельної ділянки нормативно та документально обґрунтовані.

Зокрема, абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, визначено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Вміст поштового відправлення містить бланк опису вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв'язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

З огляду на викладене належним доказом надіслання поштового відправлення може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом.

В свою чергу, чинне законодавство не ставить в залежність факт повідомлення про початок виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки відносно наявності підтвердження отримання такого повідомлення.

Колегія суддів апеляційної інстанції, оцінюючи оскаржуване рішення з дотриманням принципу пропорційності, необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача, враховуючи відсутність законодавчо встановлених наслідків в разі відсутності підтвердження повідомлення відповідного органу про розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вважає, що відповідач безпідставно зазначив у своєму висновку від 11.06.2015 №16-26-0.3-8718/2-15 про необхідність привести процедуру мовчазної згоди у відповідність до статті 118 Земельного кодексу України.

Отже, суд першої інстанції в цій частині дійшов помилкових висновків про наявність підстав визнання оскаржуваного рішення правомірним з підстав відсутності доказів про отримання Київською міською радою повідомлення про початок розробки землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, як вірно зауважено апелянтом, суд першої інстанції неправомірно послався на приписи статті 123 Земельного кодексу України, які врегульовують порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, тоді як позивач звертався до Київської міської ради із клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для надання земельної ділянки у власність, що врегульовується нормами статті 118 Земельного кодексу України.

Також, не заслуговують на увагу зауваження відповідача-1 щодо складення «завдання на виконання робіт» з порушенням встановлених законодавством вимог.

Як убачається з матеріалів справи, в додатку № 1 до Типового договору розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - "Завдання на виконання робіт" наявний обов'язковий до заповнення розділ "підстава для виконання роботи" - повідомлення про початок розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Натомість, доводи відповдіача-1 про необхідність у вказаній графі вказувати норму законодавства, що передбачає розробку проекту землеустрою без дозволу відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, жодним нормативно-правовим актом не підтверджується.

Також, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив повноваження ГУ Держземагенства у м. Києві та Департамент містобудування та архітектури в частині винесення оскаржуваних рішень та наявності підстав для перевірки землевпорядної документації.

Так, відповідно до ч. 6 і 7 ст. 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб погоджуються у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, та затверджуються.

Положеннями ч. 15-17 ст. 186 Земельного кодексу України встановлено, що оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб'єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, - копії такої завіреної розробником документації.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб'єкти, визначені цією статтею, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії цих висновків є необмеженим.

Враховуючи наведені норми Земельного кодексу України, уповноваженим суб'єктом здійснюється оцінка на предмет відповідності документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

В силу приписів норм ч. 1 і 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Таким органом в силу приписів п. 1 затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 № 445 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України на момент виникнення спірних правовідносин було Держземагентство та його територіальні органи.

Згідно наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 28.05.2015 № 20 та наказу Держгеокадастру від 22.06.2015 № 143 функції та повноваження Головного управління Держземагентсва у м. Києві, що реорганізується шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, покладено на зазначене Головне управління Держгеокадастру у м. Києві.

Порядок розробки проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки врегульований приписами ст. 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV, а саме, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; кадастровий план земельної ділянки; матеріали погодження проекту землеустрою.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Поряд з цим, у відповідності до ч. 4-8 ст. 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

- надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Вказане, в тому числі положення ст. 25 Закону України "Про землеустрій", жодним чином не зумовлює відсутність підстав для перевірки та оцінки результату роботи сертифікованого інженера-землевпорядника, оформленого проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, положення ст. 186, 186-1 Земельного кодексу фактично встановлюють певний етап контролю (з боку держави за "продуктом", підготовленим сертифікованим інженером-землевпорядником) для забезпечення відповідності документації із землеустрою вимогам профільного законодавства.

Отже колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги доводи позивача в частині, що ГУ Держземагенства у м. Києві та Департамент містобудування та архітектури при винесені оскаржуваних рішень фактично перебрали на себе функції органу, що має повноваження проводити експертизу землевпорядної документації.

Разом тим, враховуючи наведені вище норми законодавства, аналізуючи зауваження ГУ Держземагенства у м. Києві до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, наданого на погодження, судова колегія апеляційної інстанції погоджується із наступними доводами позивача та суду першої інстанції.

Так, суд першої інстанції правильно встановив, що твердження відповідача про не зазначення у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а саме у додатку "кадастровий план") цільового призначення земельної ділянки повністю (тобто, без зазначення секції "В" розділу Класифікації видів цільового призначення земель) є безпідставними, оскільки, в кадастровому плані до проекту землеустрою зазначено, що земельна ділянка за адресою: хутір Биківня у Деснянському районі м. Києва належить до "земель житлової і громадської забудови", що відповідає секції В 02 Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, а безпосереднім цільовим призначенням належить до категорії - "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", код 02.01 Класифікації.

Доказів щодо неправильного визначення такої класифікації відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, суду не надано.

Оцінюючи посилання ГУ Держземагентства у м. Києві на невідповідність кадастрового плану, доданого до проекту землеустрою, вимогам ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI, а також затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 Порядку ведення Державного земельного кадастру, суд першої інстанції правильно визначив, що кадастровий план земельної ділянки за адресою: хутір Биківня у Деснянському районі м. Києва містить всі відомості, передбачені приписами ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Так, відповідно до ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

Кадастровий план земельної ділянки складається при формуванні земельної ділянки у паперовій та електронній (цифровій) формі.

Порядок складання та затвердження вимог до оформлення кадастрових планів земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно розд. 2 додатку 8 до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 Порядку ведення Державного земельного кадастру, експлікація земельних угідь повинна містити площу земельної ділянкою з переліком угідь та їх площ.

Зі змісту кадастрового плану земельної ділянки, доданого до проекту землеустрою позивача, вбачається, що в таблиці "Експлікація" земель зазначено, що до переліку земельної ділянки площею 0,1000 га входить угіддя площею 0,1000 га. При цьому, оскільки вказана земельна ділянка не має кадастрового номеру, що підтверджується, зокрема, даними публічної кадастрової карти України, зазначення прізвища, ім'я та по батькові Державного кадастрового реєстратора у даних таблиці є неможливим.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції наданими за результатами оцінки зауважень відповідача-1 про невідповідність акта приймання-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_4 положенням Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 (надалі - Інструкція), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 № 391/17686, у зв'язку із не зазначенням у тексті такого акта відомостей про вид межових знаків, які використовувалися для закріплення меж земельної ділянки, та опису місцезнаходження межових знаків.

В розумінні п. 1.3 Інструкції "межовий знак" - це спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

За приписами п. 3.14 Інструкції передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Форма такого акта затверджена згаданим вище наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 та не містить вимоги щодо зазначення інформації про вид переданих на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки межових знаків.

Як убачається з матеріалів справи, в тексті доданого до проекту землеустрою позивача акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 22.05.2015 зазначено відомості про передачу ОСОБА_4 межових знаків встановленого зразка у кількості 5 штук за списком. В свою чергу до акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання доданий додаток - список межових знаків, де також зазначено інформацію про абрис та опис місцезнаходження кожного межового знаку.

Натомість, в своїх письмових запереченнях відповідач-1 не зазначив про невідповідність наведеного в додатку до акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 22.05.2015 опису місцезнаходження межових знаків положенням Інструкції.

Крім того, суд першої інстанції правильно встановив, що з тексту пояснювальної записки виконавця - сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_6 вбачається, що проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки на земельну ділянку, що відводиться, обмеження та земельні сервітути не встановлювались. Також даним проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки межі охоронних зон, зони санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель не визнавалось.

За результатами обстеження земельної ділянки, що відводиться у власність, в натурі (на місцевості) виконавцем встановлено наступне: ділянка вільна від забудови, має рівнинний рельєф, на земельній ділянці частково знаходиться чагарникова рослинність, під'їзд до ділянки можливий з боку вулиці Бобринецька.

Разом з тим, з метою визначення площі земельної ділянки, що відводиться, були виконанні роботи по визначенню координат точок повороту меж земельної ділянки та кадастрову зйомку земельної ділянки.

В силу норм ст. 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.

В свою чергу судом першої інстанції за результатами дослідження та аналізу матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивача, встановлено, що наявний в них опис меж суміжних землевласників (масштаб 1:1500) не засвідчений підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника.

Проте, суд апеляційної інстанції зауважує, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в цілому затверджений сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_7, водночас наведений вище нормативно-правовим акт не зобов'язує затвердження такою особою кожної сторінки окремо, в тому числі опису меж суміжних землевласників.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що документацію з землеустрою не можна віднести до організаційно-розпорядчих документів. Зокрема, наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55 затверджений Національний стандарт України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003". Відповідно до приписів 1.1. Стандарту цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи) - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: - органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; - підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності (далі - організацій). З аналізу наведеного випливає, що документація з землеустрою не є організаційно-розпорядчим документом.

Отже, зважаючи на вищевикладене, наявний висновок, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на хуторі Биківня у Деснянському районі м. Києва, площею 0,1000га, відповідає вимогам Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій", Закону України "Про Державний земельний кадастр" та іншим нормативно-правовим актам, що регулюють спірні правовідносини.

В свою чергу висновки зауваження відповдіача-1 викладені у висновку від 11.06.2015 № 19-26-0.3-8718/2-15 відносно невідповідності поданого проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою, є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про безпідставність позовних вимог в цій частині позову та обґрунтованість оскаржуваного рішення вказаного суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ Держгеокадастру у м. Києві, оформленого висновком до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 11.06.2015 № 19-26-0.3-8718/2-15 та зобов'язання визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту містобудування та архітектури, оформлене висновком до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.05.2015 № 6532/0/12/27-15.

Водночас, враховуючи дискреційні повноваження, якими, в силу статті 186-1 Земельного кодексу України наділений ГУ Держгеокадастру у м. Києві за результатами розгляду документації із землеустрою, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зобов'язати останнє повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (замовник: ОСОБА_4, розробник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліга-Експерт", договір від 12.11.2013 № 85 про надання послуг) та надати свої висновки з урахуванням викладеного в мотивувальній частині цього рішення.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним і скасування рішення Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), та зобов'язання вчинити певні дії колегія суддів погоджується із судом першої інстанції та вваж є необхідним відмовити в цій частині з огляду на наступне.

Відповідач 2 мотивував своє рішення положенням ч. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI, згідно якої у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Також, ч. 5 ст. 24 цього Закону визначено, що уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов'язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

При цьому станом на день звернення позивача із зверненням до відповідача-2 обмеження встановленні п. 6-1 Прикінцевих положень вказаного вище Закону № 3038-VI, а саме - що дія частин третьої та четвертої статті 24 цього Закону до 1 січня 2015 року не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, вже не діяли.

Оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було подано до відповідача-2 після січня 2015 року, то такі документи повинні бути розглянуті в рамках та у відповідності до законодавства, яке діяло на час подання такого клопотання (звернення).

Як вбачається із матеріалів справи, рішення уповноважених на те органів про затвердження плану зонування або детального плану території селища Биківня у Деснянському районі м. Києва не приймалось, а тому враховуючи положення ч. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" заборонена передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у с. Биківня у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов в частині висновку від 28.05.2015 № 6532/0/12/27-15 не підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не повно встановлено фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ Держгеокадастру у м. Києві, оформлене висновком до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 11.06.2015 № 19-26-0.3-8718/2-15.

Зобов'язати ГУ Держгеокадастру у м. Києві (ідентифікаційний код 39802366) розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (замовник: ОСОБА_4, розробник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліга-Експерт", договір від 12.11.2013 № 85 про надання послуг) з урахуванням висновків викладених в мотивувальній частини постанови.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 09.02.2016 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.