Справа № 686/3318/15-а
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2016-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/3318/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Ніколайчук А.В. за участю учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонд України у м. Хмельницькому, Управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та забовязання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду із вище вказаним позовом, в якому просить визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому щодо надання повідомлення до ОСОБА_2 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про те, що рішення Хмельницького міськрайонного суду № 2а-1749/2011 від 25.02.2011 року є виконаним в повному обсязі, протиправним; зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити нарахування заборгованості у відповідності до зазначеного рішення, починаючи з 01.11.2011 року, з урахуванням виплачених сум, та надати інформацію до ОСОБА_2 ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області про розмір заборгованості; зобов'язати ОСОБА_2 ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області відповідно до п. 12 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3.09.2014 року № 440, внести дані про рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2011 року по справі № 2а-1749/12011 до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, як частково виконане; зобовязати відповідачів подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відповідно до ч.1 ст.267 КАС України.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому в судовому засіданні проти позову заперечила, вказавши, що дії відповідача з приводу виконання вказаного позивачем судового рішення є правомірними, пенсію в межах наявних бюджетних асигнувань та чинного законодавства позивачеві виплачено, заборгованість згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2011 року відсутня. Просить відмовити в позові в повному обсязі.

Представник другого відповідача проти позову заперечила, вважає заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими і просить в їх задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що в позові слід відмовити з наступних міркувань.

Встановлено, що згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2011 року по справі № 2а-1749/2011 позов ОСОБА_1 до УПФ України у м. Хмельницькому про перерахунок пенсії задоволено повністю. Зокрема, присуджено зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду у м. Хмельницькому провести перерахунок та виплату останньому пенсії відповідно до положень ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі: основної пенсії - не нижче шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії - не нижче 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 вересня 2010 року.

Постанову було звернуто до негайного виконання.

В червні 2011 року виконавче провадження було закінчено в зв'язку з повним фактичним виконанням, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та супровідним листом ВПВР УДВС ГУЮ у Хмельницькій області від 03.02.2015 року за вих. №04.2.13/131. та повернуто оригінал виконавчого листа до суду.

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до УДВС ГУЮ у Хмельницькій області з заявою про внесення до реєстру постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2011 року по справі № 2а-1749/2011. Заявника 03 листопада 2014 року повідомлено про прийняття до обліку зазначеного рішення, внесення даних про нього до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, за № 45304327. На запит другого відповідача відповідач повідомив його про повне фактичне виконання рішення, про що другий відповідач письмово довів до відома позивача.

У відповідності до п. 1 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440, цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Згідно п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються іменем України і обов'язковими до виконання на всій її території усіма без винятку органами влади, місцевого самоврядування, підприємствами, організаціями, установами, посадовими особами, а також окремими громадянами та їх об'єднаннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни маю право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону № 796-XII особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.4 ст. 54 Закону № 796-XII в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" (із змінами № 3491-VI від 14.06.2011) передбачено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Так, на виконання вищевказаної норми Закону Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету" від 06.07.2011 № 745, яка набрала чинності 23.07.2011.

Разом з тим з 01.01.2012 правове регулювання обчислення розміру пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до Закону № 745 визначено Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 1210 від 23.11.2011.

Законами України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та «Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що у 2012 та 2013 роках норми і положення ст. 50, 54 Закону № 796-XII, застосовуються в порядку та в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік та 2013 рік.

Пунктом 6-7 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 №1622-VII встановлено, що норми і положення ст. ст. 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених постановами Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 № 80-VIII норми і положення статей 50, 54 Закону № 80-VIII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

При цьому Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII; Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" відповідно до положень Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та Закон України «Про соціальний захист дітей війни" визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Відтак, Верховна Рада України, визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечити реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується.

Разом з тим в рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункт 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України Конституційний Суд України зазначив, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правові актів на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачені Конституцією та законами України, у тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Водночас Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 не передбачено будь-яких змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII.

Однак, Законом України від 31.07.2014 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 03.08.2014 "Прикінцеві положення "Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" доповнені п. 6-7, якими встановлено, що норми і положення ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 03.08.2014 Кабінету Міністрів України надані повноваження визначати розмір виплат основної та додаткової пенсії, передбачений ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2014 рік.

Суд вважає, що в даних правовідносинах починаючи з жовтня 2014 мають застосовуватися норми Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014, а не відповідні норми Закону № 796-XII, і тому ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у постанові № 1210 від 23.11.2011.

Оскільки на час спірних правовідносин бюджетні призначення на виплату пенсій відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону № 796-XII, визначених у інших розмірах, ніж ті, що встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 не передбачені, то відповідачі діяли в межах та спосіб, що передбачені законодавством України.

Суд вважає, що дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому щодо надання повідомлення до ОСОБА_2 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про те, що рішення Хмельницького міськрайонного суду № 2а-1749/2011 від 25.02.2011 року є виконаним в повному обсязі, визнанню протиправними не підлягають; підстави до зобов'язання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити нарахування заборгованості, починаючи з 01.11.2011 року, з урахуванням виплачених сум, та надати інформацію до ОСОБА_2 ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області про розмір заборгованості - відсутні.

Окрім цього, не підлягає задоволенню позовна вимога зобов'язати Управляння державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області відповідно до пункту 12 Порядку № 440 внести дані про рішення Хмельницького міськрайонного суду № 2а-1749/2011 від 25.02.2011 до Реєстру рішень виконання яких гарантується державою як виконане на дату першого звернення з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

При цьому механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними, визначено Порядком №440.

Згідно п.п. 3, 4 Порядку № 440 рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що виконавче провадження за рішенням Хмельницького міськрайонного суду № 2а-1749/2011 від 25.02.2011 року є закінченим у звязку х виконанням в повному обсязі тому відсутні підстави для внесення даних про зазначене рішення суду до Реєстру рішень виконання яких гарантується державою як частково виконане на дату першого звернення.

Вимога зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонд України у м. Хмельницькому та ОСОБА_2 ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області про зобовязання відповідачів подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відповідно до ч.1 ст.267 КАС України задоволенню також не підлягає оскільки рішення Хмельницького міськрайонного суду № 2а-1749/2011 від 25.02.2011 року є виконаним в повному обсязі.

Таким чином, в позові слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 162, 163, 167 КАС України, ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та забовязання до вчинення певних дій відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанову у повному обсязі буде складено 08 лютого 2016 року.

Суддя С. Стефанишин