Справа № 816/4351/15
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 р.Справа № 816/4351/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Яковенка М.М.

Суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Прудко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастр у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року по справі № 816/4351/15 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастр у Полтавській області зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду в якому просив зобов'язати затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 20,0006 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надати її в користування (оренду).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року задоволено позов. (а.с.107, 108-112).

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 20,0006 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надати її в користування (оренду).

Відповідач не погодившись з судовим рішенням подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт зазначає, що в ході розгляду клопотань позивача спеціалістами ГУ Держгеокадастру у Полтавській області було виявлено ряд зауважень, про які зазначалося у листах-відповідях, які не виправлено і наданий час.

Апелянт наголошує, що позивача повідомлялося про відсутність позначки Державного кадастрового реєстратора, згідно п. 75Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" на титульному аркуші документації із землеустрою щодо проведення перевірки електронного документа. Проставлення зазначеної позначки є підставою для передачі відповідної документації на затвердження у разі, коли законом така документація підлягала затвердженню. Вказує про відсутність в судовому рішенні висновку щодо необхідності або відсутності такої про проставлення кадастровим реєстратором відповідної позначки.

Крім того, апелянт вказує на втручання з боку суду в дискреційні повноваження відповідача та відсутності у суду можливості зобов'язувати їх приймати відповідне рішення, тому як це є виключною їх компетенцією щодо затвердження техдокументації.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги позивача та наполягав на залишенні її без задоволення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 18.02.2015 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 20,0006 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надати її в користування (оренду) терміном на 49 років.

Рішенням Головного управління Держкомзему у Полтавській області від 04.03.2015 №31-16-0.4-2452/2-15 повідомлено позивача про те, що:

- назва документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (НВ- 015 від 17.02.2015) не відповідає назві виготовленої документації із землеустрою;

- у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки потребують уточнення дані щодо віднесення (не віднесення) земельної ділянки до особливо цінних земель визначених пунктом "г" частини першої статті 150 Земельного кодексу України (а.с. 82).

ГУ Держкомзему у Полтавській області від 23.03.2015 №31-16-0.4-3108/2-15 повідомлено позивача, що зазначені у попередньому листі зауваження ОСОБА_3 не враховано, а також відсутня позначка Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа (а.с. 83).

16.04.2015 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 20,0006 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, з виправленими недоліками, вказаними у листах від 04.03.2015 №31-16-0.4-2452/2-15 та від 23.03.2015 №31-16-0.4-3108/2-15 (а.с. 84).

Однак, листом ГУ Держкомзему у Полтавській області від 30.04.2015 №31-16-0.4-4685/2-15 повідомлено позивача, що в представленій на розгляд землевпорядній документації потребують уточнення дані:

- щодо землекористувача земельної ділянки ТОВ "Пирятин-зернопродукт", а саме, відсутня засвідчена нотаріально письмова згода землевласника (землекористувача);

- пунктів 6, 12, 16 у висновку відділу Держземагентства у Чорнухинському районі Полтавської області від 14.02.2015№19-1626-0.3-1508/2-15 про погодження проектів землеустрою щодо цільового призначення земельних ділянок, законодавчої бази та державної реєстрації земельних ділянок;

- щодо цільового призначення земельних ділянок зазначеного в завданні на виконання робіт від 19 грудня 2014 року (стор. 4);

- щодо площ земельних ділянок зазначених в висновках ПП Інститут агрономії від 22.12.2014 № 1337, 1333, 1334, 1330 та від 12.01.2015 № 02 про якісну характеристику ґрунтів земельних ділянок площами 52.4009 га, 19.2002 га, 5.4558 га, 25.4002 га та 9.4000 га;

- щодо суміжних власників (землекористувачів) земельних ділянок, а саме, долучити їх погодження у відповідності до вимог ст. 198 Земельного кодексу країни.

Крім того, зазначено про відсутність позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа та не додано проект договору оренди земельної ділянки підписаної позивачем та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (а.с. 85-86).

26.05.2015 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 20,0006 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, з виправленими недоліками, вказаними у листі від 30.04.2015 №31-16-0.4-4685/2-15 (а.с. 87).

За результатами розгляду даного клопотання, 02.06.2015 ГУ Держкомзему у Полтавській області листом №5624/2-15 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через те, що до проекту землеустрою необхідно долучити: матеріали погодження проекту землеустрою; матеріали геодезичних вишукувань, землевпорядного проектування, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) в повному обсязі, а також, додати проект договору оренди земельної ділянки підписаної позивачем та витяг з Державного земельного кадастру по вказаній земельній ділянці (а.с. 88).

14.07.2015 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 20,0006 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, з виправленими недоліками, вказаними у листі від 02.06.2015 №№5624/2-15 (а.с. 89).

Проте, листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 01.09.2015 №1955/0/72-15 знову повідомлено позивача про відсутність позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа, згідно п. 75 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" та про те, що представлені на розгляд проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок необхідно доопрацювати з урахуванням вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 із змінами.

В представленій на розгляд землевпорядній документації потребують уточнення дані щодо суміжних власників (землекористувачів) земельних ділянок, долучити їх погодження у відповідності до вимог статті 198 Земельного кодексу України.

Акти приймання - передачі межових знаків на зберігання привести у відповідність вимог Інструкції...

Матеріали перенесення меж земельних ділянок в натуру (на місцевість), а саме, креслення перенесення в натуру меж земельних ділянок надати з прив'язкою до пунктів державної геодезичної мережі, підтвердити легітимність отримання вихідних даних у відповідності до статті 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" (а.с. 90).

Як вбачається із матеріалів адміністративного позову, позивач не погодився з даними рішеннями відповідача, і пояснив, що сукупність матеріалів, наданих позивачем та наявних у розпорядженні відповідача, включає в себе повний перелік документів, необхідних для задоволення клопотання, а тому відповідачем протиправно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в користування (оренду).

Позивач вважає, що вказані відмови ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, порушують його права та інтереси щодо земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, в зв'язку з чим просить суд зобов'язати відповідача затвердити розроблений проект землеустрою.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, колегія суддів виходить із наступного.

Питання щодо порядку передачі земельної ділянки у користування врегульовано положеннями ст.123 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є спірним в межах цієї справи.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку відповідний проект землеустрою був розроблений ПП «»Чорнухинським центром земельного кадастру» відповідно до укладеного замовником з виконавцем цих робіт договору.

Відповідно до частини 4 статті 123 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частина 5 ст.186-1 ЗКУ - органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Частиною 6 ст.186-1 ЗК України також передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Зазначені положення, кореспондуються з частиною 13 ст.123 ЗК України, якою також встановлено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Частиною 8 статті 186-1 ЗКУ встановлено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Як було встановлено судами, що з метою отримання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_3 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 20,0006 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області.

За результатами розгляду вказаного клопотання, наказом ГУ Держземагенства у Полтавській області від 03.12.2014 (а.с.77) позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Приватним підприємством "Чорнухинський центр земельного кадастру" на замовлення ОСОБА_3 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 20,0006 га в оренду для ведення фермерського господарства із земель державної власності на території Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (а.с.40-76).

Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, позивачем неодноразово подавався на затвердження відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Однак, відмовляючи у затвердженні документації із землеустрою щодо відведення позивачеві земельної ділянки, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області кожного разу вказувало на нові невідповідності документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Так, останнім листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 01.09.2015 №1955/0/72-15 повторно повідомлено позивача про відсутність позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа, згідно п. 75 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" та про те, що представлені на розгляд проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок необхідно доопрацювати з урахуванням вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 із змінами.

Колегія суддів звертає увагу, що ні під час судового засідання в суді апеляційної інстанції представником апелянта, ні в самому листі від 01.09.2015 року не конкретизовані положення Інструкції №376, які на думку відповідача є такими недоліками, що вказують на конкретну невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, представник відповідача також не зміг пояснити не відповідність акту прийому-передачі межових знаків на зберігання Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376.

Також, колегія судів звертає увагу, що у листі від 02.06.2015 року (а.с.17, 88) взагалі йде безпідставне посилання, як на підставу недоліків проекту землеустрою, не надання позивачем проекту договору оренди земельної ділянки. Відповідач посилається у відповіді від 02.06.2015 року, на певний Порядок датований від 04.06.2015 року за №95, тобто який ще не може бути застосований взагалі.

Крім того, відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

З матеріалів справи вбачається, що у проекті землеустрою позивачем були надані клопотання замовника; завдання на розроблення проекту землеустрою; наказ ГУ Держземагенства у Полтавській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; довідка з державної статистичної звітності про наявність земель (форми 6 -зем); креслення перенесення меж земельної ділянки в натуру; журнал теодолітної (тахеометричної) зйомки, відомості про наявні пункти ДГМ, відомості про обчислення теодолітних (тахеометричних) ходів, відомості щодо середньоквадратичної похибки; план зон обмежень і сервітутів земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; висновок відділу Держаземагенства у Чорнухинському районі про погодження проекту землеустрою; висновок про якісну характеристику ґрунтів; висновок археологічної експертизи; викопіювання земельної ділянки з кадастрової карти /збірний кадастровий план земельної ділянки/; акт прийому-передачі межових знаків на зберігання; схема встановлення меж земельної ділянки; відомості про обчислення площі земельної ділянки/каталог координат; абрис польових вимірів кутів поворотів межі земельної ділянки; копію кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника.

Таким чином, у проекті землеустрою надані матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, підписаний власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Колегія суддів вважає, що наведені у листах як недоліки, з огляду на представлені документи були усунуті позивачем.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив на тому, що згідно положень ч.7 ст. 186-1 Земельного кодексу України, органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій", а тому відсутність підтвердження легітимності отримання вихідних даних креслення перенесення в натуру меж земельних ділянок з прив'язкою до пунктів державної геодезичної мережі у відповідності до статті 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", не може бути підставою для непогодження відповідачем проекту землеустрою.

Статтею 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" визначено порядок користування топографо-геодезичними і картографічними матеріалами та не визначено умови і порядок підтвердження легітимності даних топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Щодо доводів апелянта про відсутність позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа, як підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою, колегія суддів погоджується з цього приводу з висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Пунктом 111 Порядку встановлено, що Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: - за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; - відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); - робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; - надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: - невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства; - розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; - розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; - подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Згідно із пунктом 75 Порядку у разі відповідності поданих документів, зазначених у пункті 69 цього Порядку, вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку, та електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, державний кадастровий реєстратор: робить на титульному аркуші документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15; присвоює за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру земельній ділянці, що реєструється, кадастровий номер та у випадках, зазначених у пунктах 107 - 161 цього Порядку, відкриває Поземельну книгу (вносить відповідні записи до неї).

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки державний кадастровий реєстратор на безоплатній основі надає витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

При цьому, державний кадастровий реєстратор може приймати рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки в разі: невідповідності поданих документів вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів не в повному обсязі.

У таких випадках державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення.

Як було встановлено, що на підставі наданих ОСОБА_3 всіх необхідних документів Державним кадастровим реєстратором було проведено опрацювання поданих документів та видано позивачу витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, даний факт представником відповідача також не заперечувався.

Враховуючи вище вказані норми законодавства та встановлені в ході розгляду справи обставини, державним кадастровим реєстратором не зроблено на титульному аркуші матеріалів документації із землеустрою позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, що хоча державний кадастровий реєстратор центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, не вчинив визначених чинним законодавством обов'язкових дій, передбачених пунктом 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, проте даний факт не ставить під сумнів дії Державного кадастрового реєстратора щодо перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Крім того, колегія суддів як вбачається з відповіді Відділу Держземагентсва у Чорнухинському районі від 11.03.2015 року за №19-1626-0.3-2065/2-15, що земельна ділянка що передається ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства, площею 20,0006 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, є такою, що вже була сформована та зареєстрована в Держземкадастрі від 21.11.2012 року при реєстрації договорів оренди на підставі технічної документації із землеустрою, що вказує на те, що така земельна ділянка не є такою що створюється.

З огляду на наведене, доводи апелянта щодо надання неналежної оцінки судом першої інстанції положенням п.75 Порядку №1051 є безпідставними та необґрунтованими.

Висновки суду першої інстанції, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр..ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства, площею 20,0006 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, розроблено позивачем у відповідності до вимог ст. 50 Закону України "Про землеустрій", і містить усі необхідні документи, є законним.

Крім того, колегія суддів вважає, що наведений лист від 01.09.2015 року, не можна вважати належною формою, як то зазначено у положеннях ст.186-1 ЗК України, висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Тобто, листи спрямовані відповідачем до ОСОБА_3, в тому числі останній 01.09.2015 року в якості відмови у затвердженні проекту землеустрою, не є належним документом, який повинен бути прийнятий відповідачем у вигляді висновку.

При чому, як вбачається з попередніх відмов здійснених також листами, в поде яких з них наводились нові недоліки, які в тому числі продовжувались усуватися позивачем по мірі можливості. Наведення інших причин чи недоліків, ніж тих, що були раніше зазначені є не допустимим.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції, що вимоги позивача до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області є обґрунтованими, в свою чергу відповідач не довів правомірність своїх дій, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів не приймає до уваги, вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апелянта щодо втручання суду, який зобов'язав прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, у дискреційні повноваження органу.

В даному випадку зобов'язуючи відповідача, як суб'єкта владних повноважень прийняти відповідне рішення, суд першої інстанції жодним чином не втрутився у такі повноваження відповідача та не підмінив у такий спосіб його компетенцію, суд лише зобов'язав прийняти законне рішення, від прийняття якого відповідач ухиляється. Зобов'язання вчинити ту чи іншу дію, або прийняти рішення, від прийняття якого суб'єкт владних повноважень ухиляється, або приймає без належних на то підстав протиправне рішення є належним способом судового захисту прав позивача від відповідача, та у повному обсязі є гарантією дотримання захисту таких прав.

Протиправне порушення прав позивача допускається самим відповідачем, та вирішити спірне питання у інший спосіб, ніж як зобов'язати прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, не має можливості, до того ж будь-яких законодавчих обмежень для цього не встановлено. При чому, саме прийняття такого рішення є належною формою реалізації відповідачем своїх владних управлінських функцій.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку не має значення чи приймає певне рішення, що створю відповідні юридичні наслідки суб'єкт владних повноважень, в якості однією особи (одноособово посадовою особою), чи як колективний орган. Положеннями КАС України з цього приводу будь-яких обмежень не передбачено. Право позивача на звернення до суду та спосіб, у який здійснений такий захист судом першої інстанції не порушено. Положеннями ч.4 ст.105, 162 КАС України передбачена можливість вирішення вимог позивача саме у такий спосіб та не суперечить приписам ч.3 ст.152 ЗК України.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастр у Полтавській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастр у Полтавській області - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року по справі № 816/4351/15- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі,- з 05.02.2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.