Справа № 826/11163/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Айташ Юкрейн"

до

Одеської митниці Державної фіскальної служби (М/п "Іллічівськ")

про

визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Айташ Юкрейн» (надалі – позивач/ТОВ «Айташ Юкрейн») з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (м/п «Іллічівськ») (надалі – відповідач/Одеська митниця ДФС (м/п «Іллічівськ»)), в якому просить суд:

1. Взяти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі.

2. Визнати незаконною (протиправною) бездіяльність Одеської митниці ДФС (м/п «Іллічівськ»), щодо відмови в прийнятті митної декларації №500040001/2015/005990.

3. Зобов’язати Одеську митницю ДФС (м/п «Іллічівськ») вчинити дії, щодо визначення митної вартості товару, щодо яких було відмовлено у митному оформленні, за методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)), у порядку встановленому ст.58 Митного кодексу України (надалі – МК України).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2015 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання з’явився представник позивача, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначає про протиправність бездіяльності відповідача, що полягає у неприйнятті поданої позивачем, під час митного оформлення товарів, митної декларації №500040001/2015/005990. В той же час, зазначає про протиправне коригування відповідачем митної вартості товарів із застосуванням третього методу.

В судове засідання відповідач не з’явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.

Зважаючи на відсутність в судовому засіданні представника відповідача, а також приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2013 р. між ТОВ «Айташ Юкрейн» та Компанією AYTAS TARIM URUNLERI SANAYI Ve TIC A.S. (Турція) було укладено контракт №01/TR (надалі – Контракт №01/TR), відповідно до умов якого, Продавець продає, а Покупець купує суміш запашних речовин (спиртовий розчин), яка є сировиною для виробництва парфумерно-косметичних виробів в асортименті і за цінами згідно інвойсів, які є невід'ємною частиною даного контракту (п.1.1 Контракту №01/TR).

Відповідно до п.2.1 Контракту №01/TR загальна кількість та асортимент товару в партії визначається за попередніми усними домовленостями сторін та зазначається в інвойсі на партію товару.

Згідно п.3.2 Контракту №01/TR умовами поставки є FCA – Ізмір, Турція у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів в редакції Інкотермс – 2010.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи до Контракту №01/TR сторонами було укладено додаткові угоди №1 від 17.12.2013 р., №2 від 30.04.2014 р., №3 від 01.01.2015 р. та №4 від 02.03.2015 р.

Так, при розмитненні товару, 21.05.2015 р. ТОВ «Айташ Юкрейн» в електронному вигляді було подано до митного посту «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС митну декларацію №500040001/2015/005990.

При цьому, митна вартість товару була визначена із застосуванням основного методу – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Разом з тим, на підтвердження заявлених відомостей ТОВ «Айташ Юкрейн» було надано додаткові документи, зокрема: картку обліку особи, яка здійснює операцій з товарами; міжнародну автомобільну накладну (CMR); банківський платіжний документ, що стосується товару; рахунок – фактуру про надання транспортно – експедиційних послуг; документ, що підтверджує вартість товару; прайс лист виробника товару; розрахунок ціни до митної справи; пакувальний лист; додаткові угоди до Контракту №01/TR; Контракт №01/TR; внутрішній договір; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно – епідеміологічного контролю товару; сертифікат про проходження товару форми «А» та інші некласифіковані документи.

Однак, відповідно до доводів позивача, відповідачем було відмовлено ТОВ «Айташ Юкрейн» у прийнятті поданої до митного оформлення митної декларації №500040001/2015/005990 та доданих до неї документів та самостійно було скориговано митну вартість товару за третім методом у бік її збільшення.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, що полягає у відмові у прийнятті поданої позивачем до митного оформлення вантажно-митної декларації №500040001/2015/005990, а також, вважаючи коригування митної вартості товарів протиправним та таким, що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст.2 МК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, відповідно до ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Поряд із цим, в ч.1 ст.52 МК України зазначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані, зокрема: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов’язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.8 ст.52 МК України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

При цьому, відповідно ст.53 МК України, документами які підтверджують митну вартість товарів є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5 і ч.6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв’язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів зазначених у ч.2 та ч.3 цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному ст.ст.345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 - ч.4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів.

В той же час, нормами чинного митного законодавства чітко визначено перелік підстав на підставі яких, митним органом може бути відмовлено декларанту у митному оформленні товарів.

Відповідно до ч.1 ст.24 МК України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем безпідставно було відмовлено у прийняті митної декларації та неправомірно здійснено коригування митної вартості застосувавши третій метод.

Однак, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, суд критично ставиться до доводів останнього, виходячи з наступного.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.4 МК України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Згідно ч.1 ст.264 МК України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені ч.3 ст.335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів (ч.2 ст.264 МК України).

Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом (ч.9 ст.264 МК України).

В той же час, згідно ч.10 ст.264 МК України відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених ст.335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом (ч.11 ст.264 МК України).

Відповідно до положень ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

В той же час, згідно ч.1 ст.256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження (ч.2 ст.256 МК України).

Таким чином, як вбачається з вищевикладених норм чинного законодавства у разі відмови у прийнятті митної декларації, посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації, один примірник якої невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується самим позивачем, картка відмови у прийнятті митної декларації №500040001/2015/005990 або будь-яке інше вмотивоване рішення про неможливість здійснення митного оформлення товарів, відповідачем не виносилось.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного суд критично ставиться до доводів позивача щодо протиправної бездіяльності митного органу, що полягає у не прийнятті податної ТОВ «Айташ Україна» до митного оформлення митної декларації №500040001/2015/005990, оскільки жодних доказів, які б свідчили про відмову відповідача у прийнятті поданої позивачем митної декларації, останнім до суду не надано.

В той же час, суд критично ставиться до доводів позивача щодо протиправного коригування відповідачем митної вартості товарів, виходячи з наступного.

Так, положеннями ст.54 МК України визначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.2 ст.55 МК України).

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.3 ст.55 МК України).

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що нормами чинного законодавства також чітко визначено, що в разі коригування митним органом митної вартості товарів, останній приймає рішення про коригування митної вартості товарів.

Проте, як встановлено судом під час розгляду адміністративної справи, що підтверджується поясненнями сторін, та не заперечується самим позивачем, рішення про коригування митної вартості товарів заявленої під час митного оформлення товарів за МД №500040001/2015/005990 відповідачем не приймалося, зазначена вище митна декларація не змінювалась та не визнавалась недійсною.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що жодних доказів які б підтверджували порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача, останнім до суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Айташ Юкрейн» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Айташ Юкрейн» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України (м/п «Іллічівськ) відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур