Справа № 815/5813/15
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5813/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Філімоненко А.О.,

сторін:

позивач - ОСОБА_1 (особисто),

представник відповідача - Малюк І.В. (по довіреності).

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2014року.

В судовому засіданні 03.02.2016 року позивач підтримала позовні вимоги, з підстав, зазначених в адміністративному позові (а.с. 3-9). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийняте податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, податкове повідомлення - рішення № від 28.07.2014 року підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає чинному законодавству, оскільки прийнято на підставі невірних висновків, до яких прийшов відповідач в ході проведення перевірки та вважає, що рішення прийняте незаконно.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що перевірка була проведена відповідно до вимог діючого законодавства та зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень і на підставі діючого законодавства, а тому є правомірним з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с. 58-63).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача та представником відповідача докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Відповідач є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17, ст. 50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що Головним управлінням Міндоходів в Одеській області з 03 липня 2014 року було проведено фактичну перевірку суб'єкта господарювання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, а саме господарської одиниці (крамниці), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з мстою здійснення контролю за дотриманням порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки ГУ Міндоходів в Одеській області складено Акт про результати фактичної перевірки №112/15-32-22-03- від 14.07.2014 року (а.с. 17-20), на підставі якого було винесено податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2014 року (а.с. 21). На підставі виявлених в результаті перевірки порушень, викладених в акті перевірки від 14.07.2014 року, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 6 464,00 грн., розрахованих на підставі положень ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, ФОП ОСОБА_1 оскаржила його у судовому порядку.

Оцінюючи оскаржені рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, метою перевірки було дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій за наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництва та обіг підакцизних товарів.

Також судом встановлено, що 30.05.2014 року Державна податкова інспекція у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області отримала лист №74/1934 від 27.05.2014 року від Южненського міського відділу ГУМВС України в Одеській області, в якому зазначено, що продавець ОСОБА_3 не провела тютюнові вироби через касовий апарат та не надала покупцю касового чеку, у зв'язку з чим просили ініціювати проведення перевірки.

Виходячи з функціональних повноважень ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області направило зазначений лист від Южненського міського відділу ГУМВС України в Одеській області до ГУ Міндоходів в Одеській області.

Таким чином, ГУ Міндоходів Одеської області була проведена фактична перевірка, за результатами якої складено акт №112/15-32-22-03- від 14.07.2014 року.

Відповідно п. 80.1. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків. Фактична перевірка може проводитьсь на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки та за наявності підстав, зазначених у п.п. 80.2.1. - п.п. 80.2.7 п. 80.2. ст. 80 ПКУ.

Згідно з положеннями ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках визначених Податковим кодексом України, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид, підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

На виконання зазначених норм, Головним управлінням Міндоходів в Одеській області було винесено наказ про проведення фактичної перевірки № 798 від 02 липня 2014 року та видані направлення на перевірку № 257, № 258 від 03.07.2014 року (а.с. 81-83).

В направленнях на проведення перевірки зазначено, що працівнику Відповідача ОСОБА_3 вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки № 798 від 02.07.2014 року та ознайомлено з вищезазначеними направленнями на проведення перевірки, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_1 підтвердила наявність трудових правовідносин із ОСОБА_3

В судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_3, яка пояснила, що ніде підписів своїх не проставляла, в направленні не розписувалась, відомість не підписувала.

Однак суд критично ставиться до таких верджень, оскільки в матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_3 від 14.07.2014 року, які відбирались лейтенантом Южненьського МВ ГУМВС України в Одеській області (а.с. 118), в яких підпис ОСОБА_3 відповідає її підписам в направленнях на перевірку № 257 та № 258 від 03.07.2014 року та у відомості товарно-матеріальних цінностей станом на 03.07.2014 року.

Отже, твердження Позивача, що посадовими особами не було пред'явлено продавцю ОСОБА_3 наказ та направлення на проведення фактичної перевірки - не відповідають дійсності, оскільки в направленнях № 257, 258 від 03.07.2014 року міститься підпис ОСОБА_3, яким вона посвідчує факт отримання копії наказу на проведення перевірки та ознайомлення з направленнями на проведення перевірки.

Крім того, суд зазначає, що в наказі на проведення фактичної перевірки зазначені підстави для її проведення, а саме відповідно до п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Щодо порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - факту не забезпечення обліку товарних запасів за місцем реалізації в зв'язку з відсутністю відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо), при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно /до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі ст. 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування, про що нею особисто зазначено, тому відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій у спорах цієї категорії, зокрема у Постанові від 25 лютого 2014 року у справі N 21-19а14, позивач повинна вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Листом Державної податкової адміністрації України від 03.03.2009 року №4364/7/23-7017/159 повідомлено, що до документів, що є підставою для оприбуткування товару, належать накладні та товарно - транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно - матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку (а.с. 84-86).

Приписами ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, за результатами перевірки, Відповідачем було складено акт про результати фактичної перевірки №112/15-32-22-03/НОМЕР_1, , який зареєстрований 14.07.2014 року, до акту складений додаток 3 від 08.07.2014 року із переліком фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей. Продавець ОСОБА_3 від підписання акту та його отримання відмовилась, у зв'язку з чим посадовими особами був складений акт відмови від підписання акту на проведення фактичної перевірки №34/15-32-22-03-05 від 11.07.2014 року (а.с. 69).

Відповідно до п. 86.3 ст. 86 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта, посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

У зв'язку з відмовою від підписання, акт перевірки було надіслано платнику поштою рекомендованим листом 15.07.2014 року, та рекомендований лист було повернуто на адресу відправника ГУ Міндоходів в Одеській області з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та 11.09.2014 року, ФОП ОСОБА_1 особисто отримала акт перевірки під підпис в ГУ Міндоходів в Одеській області (а.с. 73-74).

На підставі акту про результати фактичної перевірки №112/15-32-22-03/НОМЕР_1, ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області було винесено податкове повідомлення - рішення від 28.07.2014 року № на суму 6464,00 грн. та направлено до Позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення 29.07.2014 року, та поштовим відділенням зазначений лист був повернутий з відміткою «за закінченням терміну зберігання», але Позивач особисто отримала під підпис податкове повідомлення - рішення № від 28.07.2014 року та розрахунок штрафних санкцій (а.с. 75-78).

Позивач у позові посилається на те, що до неї не висувалися вимоги, щодо надання первинних документів на товар, про проведення перевірки її не попередили і навіть не викликали.

Суд зазначає, що надання пояснень, є правом Позивача і відповідно до п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України, платники податку мають право: бути присутніми під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, перед підписанням актів про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту складених актів підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку встановленому Кодексом.

Таким чином, у Позивача було право надавати свої пояснення та докази під час проведення перевірки, працівник, з яким позивач перебуває у трудових відносинах була присутня при перевірці, тому позивач мала бути своєчасно повідомлена про початок перевірки, однак не скористалась своїм правом бути присутньою, а працівник відмовилась від отримання акту.

Також, в судовому засіданні, було допитано у якості свідка старшого державного ревізора-інспектора ОСОБА_4, який зазначив, що копію наказу вручав, в направленнях на перевірку розписувалась ОСОБА_3, зняття залишків проводилось вибірковим методом, назва, ціна реалізації, потім підсумовувалась загальна вартість та відомість підписувала ОСОБА_3 Також, під час проведення перевірки, ФОП ОСОБА_1 не була присутня.

Суд зазначає, що податкова накладна, яка була приєднана до позовної заяви, не є належним доказом обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, оскільки відповідно до п. 201.7 ст. 207 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку передбаченому ст. 183 ПК України, тому податкова накладна є підставою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Належним підтвердженням придбання товару та сплати за нього є видана накладна (видаткова накладна), документ що підтверджує сплату за поставлений товар (чек касового апарату або платіжне доручення), за наявності договору, укладеного із постачальником товару на поставку- документи, які підтверджують факт транспортування та сертифікати якості на поставлений товар.

Така позиція викладена в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 17.07.2012 року №01-06/928/2012, в якому зазначено, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (а.с. 87-89).

Позивачем надані до суду копії фіскальних чеків щодо придбання алкогольних виробів від 14.07.2014 року та тютюнових виробів 02.07.2014 року, які лише частково підтверджують придбання та облік, оскільки найменування в останьому не відповідають переліку ТМЦ, зазначених у додатку 3 до акту фактичної перевірки (а.с.138). Інші докази по справі та доводи позивача про порушення порядку проведення фактичної перевірки на обґрунтування заявленого позову не спростовують правомірність прийнятого відповідачем податкового повідомлення - рішення.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача надані відповідні докази на підтвердження правомірності прийнятого рішення та спростування обґрунтованості вимог позивача, натомість останнім не доведено належними засобами доказування правомірності заявленого позову, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем оскаржене рішення прийнято у межах компетенції та повноважень та є таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2014 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 08.02.2016 року.

Суддя Бутенко А.В.

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2014 року - відмовити.

08 лютого 2016 року.