Справа № 545/347/15-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2016 р. К/800/34132/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Амєліна С.Є., Загороднього А.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року по справі № 545/347/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі

Полтавської області (далі - Управління)

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної

виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області

(далі - ВДВС)

про скасування постанов про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року Управління звернулось до суду з адміністративним позовом до ВДВС, у якому просило визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення постанов по виконавчому провадженню ВП № 44757657 від 13 січня 2015 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 680 грн. та від 4 лютого 2015 року про накладення штрафу у розмірі 1360 грн. та скасувати зазначені постанови. Позовні вимоги обґрунтувало тим, що позивач вжив усіх можливих заходів для виконання рішення суду.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 30 березня 2015 року позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 30 березня 2015 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з виконавчим листом № 545/1598/14-а, виданим 11 вересня 2014 року Харківським апеляційним адміністративним судом, Управління зобов'язано перерахувати та виплатити з 1 січня 2014 року ОСОБА_4 державну пенсію відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі вищезазначеного виконавчого документа ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику термін для добровільного виконання рішення суду в строк до семи днів.

Листом від 7 листопада 2014 року Управління повідомило про часткове виконання рішення суду в частині проведення перерахунку пенсії, виконати рішення суду у повному обсязі відповідач не в змозі у зв'язку з відсутністю коштів.

Постановою ВДВС від 13 січня 2015 року ВП № 44757657 накладено на Управління штраф у розмірі 680 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду в установлений строк.

У зв'язку з тим, що позивачем не виконувалось рішення в частині виплати коштів відповідачем 4 лютого 2015 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1360 грн.

Вважаючи, оскаржувані постанови про накладення штрафу незаконними, Управління звернулось з позовом до суду про їх скасування.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Управління, враховуючи наступне.

Частинами 1 та 2 статті 75 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 89 Закону №606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Судами встановлено, що Управління на виконання постанови ВДВС частково виконало рішення суду, провівши перерахунок пенсії ОСОБА_4 за період з 1 січня 2014 року по 3 серпня 2014 року, але виплату коштів не здійснило, посилаючись на відсутність коштів.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002року № 8-2 (далі Положення), управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі Управління) є органами Пенсійного фонду України, підпорядкованими відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів Пенсійного фонду України в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Пенсійного фонду України.

На підставі аналізу зазначених норм права суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 24 березня 2015 року №21-66а15, від 2 грудня 2015 року у справах № 750/8609/14, № 750/3639/14 та №750/7743/14.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасовано помилково.

Суд касаційної інстанції, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку, що апеляційний суд помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, а тому постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року скасувати.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 30 березня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Амєлін С.Є.

Загородній А.Ф.