Справа № 462/7515/14-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Справа № 876/6993/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Залізничного районного суду міста Львова від 12 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, про скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, яким просила скасувати п. 2 розпорядження відповідача від 04.08.2014 року № 525 щодо надання дозволу ОСОБА_3 на встановлення металевої огорожі на АДРЕСА_1.

Постановою Залізничного районного суду міста Львова від 12 червня 2015 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що відповідно до п. п. 4.3, 5.1 Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 834, для отримання дозволу (розпорядження районної адміністрації) на влаштування огорожі ОСОБА_3 була зобов'язана отримати завірену згоду співвласників об'єкта нерухомості, в даному випадку іншого співвласника будинку ОСОБА_1, однак всупереч вимогам наведених норм не отримала такої згоди, в зв'язку з чим Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради протиправно надала їй дозвіл на влаштування спірної огорожі. При цьому, суд відхилив покликання ОСОБА_3 на те, що вона влаштувала огорожу на своїй земельній ділянці, внаслідок чого не була потрібна згода на влаштування такої огорожі ОСОБА_1, оскільки позивач та третя особа є співвласниками будинку на АДРЕСА_1, а з наведених норм зазначеного Положення чітко вбачається, що згода співвласника об'єкта нерухомості на влаштування огорожі є обов'язковою. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що п. 2 розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 04.08.2014 року № 525 слід скасувати.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила третя особа у справі, вважає її незаконною і необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуваним розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради їй надано дозвіл на встановлення огорожі на частині земельної ділянки, яка є виключно в її користуванні на підставі рішення суду про поділ житлового будинку і земельної ділянки. А відповідно до п. 2.3 Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові у разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки, огорожа влаштовується у межах власного землекористування, що і було їй дозволено оскаржуваним розпорядженням.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача і третьої особи та їх сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги і заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_3 належить 27/50 частин, а ОСОБА_1 23/50 частин будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.08.2007 року НОМЕР_3, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії від 02.08.2007 року НОМЕР_2, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.02.1998 року серії НОМЕР_1, а також рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03.12.2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - Львівське міське управління земельних ресурсів, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод в користуванні нею, копії яких є в матеріалах справи.

Зокрема, зазначеним рішенням Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_3 було залишено в користуванні земельну ділянку по АДРЕСА_1 з такими розмірами по периметру в метрах: 21,40; 14,73; 9,56; (по житловому будинку); 6,12 та 10,18 - площею 271,70 кв. м, а ОСОБА_1 - з такими розмірами по периметру в метрах: 12,27; 23,10; 16,20; 6,12; (по стінах житлового будинку) та 9,56 - площею 223,70 кв. м.

На виконання зазначеного судового рішення державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції склав акт від 22.08.2012 року, яким встановив залишення в користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_1 земельної ділянки в межах, визначених судом.

Пунктом 2 розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 04.08.2014 року № 525 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_3.», ОСОБА_3, співвласниці будинку по АДРЕСА_1, було дозволено встановити металеву огорожу з цегляними стовпами відповідно до проекту, розробленого ПП «Ареал Плюс», в межах земельної ділянки за цією адресою, залишено в її користуванні відповідно до рішення Залізничного районного суду міста Львова від 06.09.2012 року (справа № 2-422/11) та рішення Апеляційного суду Львівської області від 03.12.2012 року (справа № 1309/2-422/11, провадження № 22ц/1390/6759/12), не перевищуючи розмірів по периметру, визначених актом державного виконавця від 22.08.2012 року.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про протиправність зазначеного розпорядження відповідача в частині, що оскаржується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5.1 Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 834, особа, яка має намір влаштувати огорожу, повинна отримати дозвіл (розпорядження голови районної адміністрації) на проведення таких робіт.

Згідно з п. 5.2 цього Положення для отримання дозволу (розпорядження голови районної адміністрації) на влаштування огорожі необхідно подати у відділ «Центр обслуговування мешканців» адміністративно-господарського управління (для фізичних осіб) або управління «Дозвільний офіс» (для юридичних осіб та фізичних осіб підприємців) заяву та документи, зазначені у розділі 4 цього рішення.

Відповідно до п. 4.3 цього Положення для отримання дозволу на влаштування огорожі передбачено подання завіреної згоди на влаштування огорожі співвласників об'єкта нерухомості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 і ОСОБА_1 є співвласниками будинку по АДРЕСА_1, згода позивача як співвласника цього об'єкта нерухомості на влаштування третьою особою огорожі навколо будинку є обов'язковою, не зважаючи на те, що ОСОБА_3 влаштувала огорожу на частині земельної ділянки, яка залишена в її користуванні за рішенням суду.

Однак, на думку колегії суддів, даний висновок суду першої інстанції є помилковим і необґрунтованим з таких підстав.

Розділом 2 Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові встановлено планувальні вимоги до влаштування огорож.

Так, п. 2.1 цього Положення передбачено, що огорожі земельних ділянок необхідно влаштовувати по межі земельних ділянок, визначених документами на землекористування (Державним актом, договором оренди).

Згідно з п. п. 2.2, 2.4 вказаного Положення влаштування огорожі між суміжними земельними ділянками окремих землекористувачів, конструкція якої передбачає часткове втручання на суміжну земельну ділянку, можливе при умові нотаріально завіреної згоди власника суміжної земельної ділянки. У разі розміщення будівлі (споруди) по межі ділянки необхідно передбачати влаштування огорожі з примиканням до фасаду будинку.

А відповідно до п. 2.3 цього Положення у разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки огорожа влаштовується у межах власного (орендованого) землекористування.

Колегія суддів враховує, що зазначеними вище судовими рішеннями було здійснено фактичний реальний розподіл користування ОСОБА_3 і ОСОБА_1 земельною ділянкою по АДРЕСА_1, а саме визначено конкретні межі користування в метрах по периметру ділянки.

Також, як зазначено вище, оскаржуваним п. 2 розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 04.08.2014 року № 525 ОСОБА_3 було дозволено встановити огорожу відповідно до проекту, розробленого ПП «Ареал Плюс», в межах земельної ділянки, залишеної в її користуванні відповідно до рішення Залізничного районного суду міста Львова від 06.09.2012 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 03.12.2012 року, не перевищуючи розмірів по периметру, визначених актом державного виконавця від 22.08.2012 року.

Тобто Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради надала ОСОБА_3 дозвіл на встановлення огорожі виключно в межах частини земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а також межі даної частини земельної ділянки закріплені відповідним актом державного виконавця в ході виконання цього рішення суду.

Крім того, як вбачається з проекту влаштування огорожі по АДРЕСА_1, розробленого ПП «Ареал Плюс», дана огорожа проходить лише по частині земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ОСОБА_3, і не передбачає втручання на суміжну частину земельної ділянки за цією адресою, яка перебуває в користуванні ОСОБА_1

Таким чином, з врахуванням п. 2.3 Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 834, на думку колегії суддів, згода ОСОБА_1 для надання ОСОБА_3 дозволу на встановлення огорожі на частині земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, не є обов'язковою, чого безпідставно не врахував суд першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що, приймаючи розпорядження від 04.08.2014 року № 525 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_3.», Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради діяла в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог законодавства, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством, в зв'язку з чим позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Залізничного районного суду міста Львова від 12 червня 2015 року у справі № 462/7515-14а за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, про скасування розпорядження - скасувати і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар

Постанова складена в повному обсязі 08.02.2016 року