Справа № 824/1675/13-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2016 р. м. Київ К/800/61149/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Малиніна В.В.,

Ситникова О.Ф.,

при секретарі Лопушенко О.В.,

за участю:

представника позивача Пінчук А.Ю.,

провівши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУПФУ) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області (далі - відділ ДВС), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову відділу ДВС від 7 червня 2013 року про накладення штрафу за невиконання виконавчого листа № 2-а-20, виданого Шевченківським районним судом міста Чернівці; закрити виконавче провадження № 33819241 у зв'язку з неможливістю його виконання боржником.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова є протиправною, оскільки судове рішення не виконується з незалежних від нього причин, а саме через відсутність у нього повноважень на переведення особи з пенсії, що призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати ухвалені ними рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Відповідач заперечення на касаційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень приймаючи постанову про накладення штрафу діяв згідно з нормами чинного законодавства, а тому підстави для скасування спірної постанови відсутні.

Апеляційний суд, залишаючи без змін постанову суду першої інстанції, зазначив, що при прийнятті спірної постанови відповідач дійшов правильного висновку про невиконання позивачем рішення суду без поважних причин.

Втім, колегія суддів вважає, що такого висновку суди попередніх інстанцій дійшли без повного та всебічного з'ясування обставин у справі, та перевірки їх доказами, що призвело до передчасних висновків та прийняття помилкових рішень.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 КАС України, одним з принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

За змістом частин четвертої та п'ятої статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Дійшовши висновку, що поданих сторонами доказів недостатньо для встановлення обставин справи, суд має право вжити передбачених законом заходів для витребування належних доказів із власної ініціативи.

Суд постановляє ухвалу про закінчення з'ясування всіх обставин у справі та перевірки їх доказами тільки після того, як проведено всі дії, необхідні для повного і всебічного з'ясування цих обставин, перевірено всі вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, і вичерпано всі можливості щодо збирання й оцінки доказів.

Вирішуючи позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на обставини зазначені позивачем в позовній заяві, що передували прийняттю спірної постанови, не перевірив їх відповідними доказами.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, належним чином не перевірив повноту з'ясування обставин у справі судом першої інстанції, які він вважав встановленими та такими, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Окрім того, суди, вказуючи на невиконання позивачем рішення суду без поважних причин, не надали юридичної оцінки посиланням позивача про те, що відповідно до покладених на головні управління Пенсійного фонду функцій, визначених постановою Правління Пенсійного фонду України № 11-2 від 27 червня 202 року, «Про утворення головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях містах Києві та Севастополі» ГУПФУ може здійснювати на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 2 листопада 2006 року «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» лише призначення (перерахунок) та виплату пенсій за вислугу років військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Завдання щодо призначення (перерахунку) інших державних видів пенсій, зокрема, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» покладено на районні (міські управління Пенсійного фонду України, згідно з підпунктом 6 пункту 2.2 «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2.

Оскільки порушення норм процесуального права, допущені судами, призвели до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню.

При новому розгляді суду необхідно належним чином з'ясувати всі обставини справи, дослідити наявні докази, дати їм, та доводам сторін належну правову оцінку та ухвалити законне і обґрунтоване рішення. При цьому, слід врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини другої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 221, 227, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников