Справа № 2-а-3188/10/1470
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2010 р.Справа № 2-а-3188/10/1470

Категорія:2.8Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Романішина В.Л.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Юрисконсульта Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України у Миколаївській області капітана міліції ОСОБА_2, Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України у Миколаївській області про визнання неправомірною бездіяльність,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Юрисконсульта Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України у Миколаївській області капітана міліції ОСОБА_2, Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України у Миколаївській області про визнання неправомірною бездіяльність юрисконсульта Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України у Миколаївській області капітана міліції ОСОБА_2 при завданні тілесних ушкоджень у Ленінському районному суді м. Миколаєва 19 березня 2010 р. та стягнення з Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України у Миколаївській області 1500 грн., як компенсацію завданої моральної шкоди.

23.06.2010 р. позивач надав суду заяву про відмову від частини позовних вимог стосовно стягнення з Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України у Миколаївській області 1500 грн., як компенсацію завданої моральної шкоди.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2010 р. провадження у справі в частині позовних вимог до Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України у Миколаївській області про стягнення моральної шкоди в сумі 1500 грн. закрито.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що висновок суду першої інстанції щодо недоведеності факту присутності ОСОБА_2 у коридорі Ленінського районного суду не відповідає обставинам справи, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав її задоволення.

Судом першої інстанції при вирішенні справи застосовані наступні положення законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії); 4) безсторонньо ( неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілями,на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення ; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На виконання вимог суду першої інстанції відповідач надав суду функціональні обовязки юрисконсульта Ленінського РВ УМВС - ОСОБА_2, в яких зазначено, що основними завданнями юрисконсульта є організація правової роботи, спрямованої на правильне застосування, обовязкове дотримання і попередження невиконання вимог актів Законодавства, інших нормативних документів УМВС, керівника і працівниками ОВС за період виконання покладених на них завдань і функціональних обовязків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст.ст. 11, 69, 71, 86 КАС України та дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено факту, що ОСОБА_2 дійсно чула, як позивач кричав та просив про допомоги, та в звязку з чим вирішив, що твердження позивача про те, що відповідачем було допущено неправомірну бездіяльність, є безпідставними.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, ч.3 ст. 2, 7, 10, 11, 69, 70, 71, 86 КАС України.

Відповідно до ст. 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 71 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач, на думку суду, достатніх доказів, в обґрунтування обставин, викладених в адміністративному позові, ні суду першої інстанції, ні апеляційній інстанції не надав, а карта виїзду швидкої медичної допомоги № 49 від 19.03.2010 р. свідчить лише про виклик позивачу швидкої допомоги та обєктивно не зв'язана з обставинами, що мають бути встановлені.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо відмови в задоволенні адміністративного позову.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтею 202 КАС України, за наявності яких рішення суду підлягає скасуванню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року у справі № 2-а-3188/10/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: В.Л. Романішин