Справа № 815/6352/15
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6352/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бутенка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бєлтранс» до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бєлтранс» до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2015 року.

В судовому засіданні 27.01.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в адміністративному позові (а.с. 3-8 т. 1). Також зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення є необґрунтованими, податкове повідомлення - рішення № від 13.10.2015 року підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає чинному законодавству, оскільки прийнято на підставі невірних висновків, до яких прийшов відповідач в ході проведення перевірки та вважає, що воно винесено незаконно.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що перевірка була проведена відповідно до вимог діючого законодавства та зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень і на підставі діючого законодавства, а тому є правомірними з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с. 121-137 т. 2).

Також, в судовому засіданні, представник позивача заявив клопотання щодо продовження розгляду в порядку письмового провадження, представник відповідача не заперечував, тому, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі положень ст.128 КАС України, суд ухвалив рішення щодо розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні обставини.

Відповідач, ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області, на підставі ст. 1 Закону України «Про державну податкову службу», є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст. 7, 10, 11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, надання висновків на повернення з бюджету надмірно сплачених податків та зборів, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17, ст. 104 КАС України, підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Бєлтранс», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість, акцизного податку та дотримання вимог законодавства з питань ліцензування господарської діяльності за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року.

За результатами перевірки співробітниками податкового органу складено Акт 1160/22/37260797 від 31.08.2015р. (а.с. 18 т. 1 - 109 т. 2), яким встановлено порушення ТОВ «Бєлтранс» п. 185.1 ст. 185, п.187.1. ст.187 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями, внаслідок чого завищено податкові зобов'язання з ПДВ за січень - червень 2015 ПДВ у сумі 58 486 647,61грн., у тому числі по періодам: січень 2015 - 5 636 102,02грн., лютий 2015 -5 853 486,06грн., квітень 2015 - 4 642 590,1 грн., травень 2015 - 12 688 766,1грн., червень 2015 - 29 665 704,3грн.;

абз. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, внаслідок чого завищено податковий кредит у сумі 60 679 738,09 грн., у тому числі по періодам: за січень 2015 року у сумі 1 770 459 грн., за лютий 2015 року у сумі 9 444 620грн., за березень 2015 року в сумі 2 282 102грн., за квітень 2015 року в сумі 5 028 097 грн., за травень 2015 року в сумі 13 149 651 грн., за червень 2015 року в сумі 29 004 809 грн..

п. 185.1 ст. 185, п.187.1. ст.187, абз. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями, внаслідок чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 127 742грн., у тому числі по періодам: завищення за січень 2015 на загальну суму 315 664грн., заниження за квітень 2015 на загальну суму 702 311грн., заниження за травень 2015 на загальну суму 741 095грн., завищення від'ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту за червень 2015 на 50 121грн.

На підставі Акту, ДПІ було винесено податкове повідомлення - рішення № від 13.10.2015 року (а.с. 17 т. 1).

Не погоджуючись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «Бєлтранс» оскаржила його у судовому порядку.

Оцінюючи оскаржені рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що висновки Відповідача базуються на припущеннях, які не доведені належними та допустимими доказами, які б вказували на недійсність вказаних правочинів.

Так, проведеною перевіркою декларування податкового кредиту за квітень та травень 2015 року, відповідач дійшов висновку, що в порушення вимог абз. «а» п.198.1. п.198.2., п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), ТОВ «Бєлтранс» по взаєморозрахункам з ТОВ « ОМК - Трейдінг» завищено податковий кредит по ПДВ на загальну суму 37500грн., у тому числі за квітень 2015 р. на 10833,33грн. та за травень 2015 р.на суму 26666,67грн., встановлені порушення, наведені у п. 3.1 та п. 3.2 акта. Перевіркою встановлено нереальність (безтоварність) господарських операцій з одержання (придбання) та поставки (продажу) товарів відповідно до положень частини першої ст. 264 Господарського кодексу України, абзацу другого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також пп. 14.1.191, 14.1.202,14.1.244 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, оскільки відсутній факт формування саме цього товару, як ресурсу, контрольованого у результаті минулих подій внаслідок власного виробництва або реального придбання у інших суб'єктів господарювання. Тобто, відсутні господарські операції як певні дії або події у визначенні абзацу п'ятого статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу (товару).

Суд зазначає, що Відповідачем при проведені перевірки не враховані положення ст. 204 Цивільного кодексу України, яка закріплює принцип презумпції правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідні відносини у сфері оподаткування регулюються підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, яка встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданного на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу. Зазначена норма поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 Цивільного кодексу України, фіктивним правочин може бути визнаний тільки в судовому порядку, однак жодного судового рішення про визнання фіктивними договорів позивача з вищевказаним контрагентам відповідач суду не надав.

Частиною 1 статтею 228 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином, законодавцем чітко зазначено, що саме є порушенням публічного порядку і відповідно, який правочин може вважатися нікчемним.

Висновками, зазначеними в Акті перевірки, не доведено, яким саме чином угоди між позивачем та контрагентами були спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним з боку позивача.

Також, в ході перевірки податковим органом не був встановлений намір позивача на порушення чинного законодавства України чи його обізнаність з наявністю таких намірів у контрагентів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Проте, в судовому порядку правочини між ТОВ «Бєлтранс» та контрагентами не визнані, ані як фіктивні правочини (ч. 2 ст. 234 ПК України), ані як правочини, що порушують публічний порядок (ч. 3 ст. 228 ЦК України).

Щодо виявлених порушень по взаємовідносинам із контрагентами: TOB «Каверон Індастріс», ТОВ «ІНТЕРТЕЙМЕНТ ГРУП», ТОВ «ІТГ», ТОВ «ЕКСПОЛОТ», ТОВ «БТВ», ТОВ «Торгівельний дім Бетонекс-Буд», ТОВ «АГРОС І KO», TOB «ЕНЕРДЖИ ПРОДАКТ», «ТОВ «ЕКОФРУКТ-ТРЕЙД», ПП «ФОРУМ», ТОВ «Будівельна компанія Бетонекс-Буд», ТОВ «Ілтекс Україна», ТОВ «Вест - Сервіс», ТОВ «Артвен», то вони є подібними, відповідно і такими що не відповідають реальним обставинам справи.

Таким чином, не встановлено жодного факту, який би свідчив про те, що зміст правочинів між ТОВ «Бєлтранс» та переліченими контрагентами не відповідають дійсним намірам сторін і що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання договорів.

Щодо встановлених Відповідачем порушень за період з 01.01.2015 по 30.06.2015, за який ТОВ «Бєлтранс» задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 73 664 528 грн., суд зазначає наступне.

Щодо ТОВ «ФОЗЗІ_ФУД», ПП «Графіка Стайл», відповідач зазначає, що перевіркою не підтверджено перевезення олії соняшникової по вищезазначеним ТТН у зв'язку з неможливістю його здійснення з урахуванням часу, фізичних та технічних можливостей. Однак, відповідальність за неправильно заповнену ТТН позивач не несе, оскільки ТТН оформляється вантажовідправником на кожну поїздку автомобіля і для кожного вантажоодержувача, тому зазначення у ТТН одного і того самого прізвища водія, з однією самою датою на різні автомобілі не може бути підставою для висновку про відсутність господарської операції з боку позивача.

Щодо ПП «Графіка Стайл», відповідачем зазначено, що ТОВ «Бєлтранс» не надані журнали реєстрації довіреностей, чим порушено п. 2, п. 3, п. 4, п. 6, п. 8, п. 10 «Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05Л996 № 99, який зареєстровано в Мінюсті 12.06Л996 за № 293/1318. Такі ж висновки зроблені щодо інших контрагентів: ТОВ «Ідеалпарк», а саме зазначено, що ТОВ «Бєлтранс» не надано журнал реєстрації довіреностей за лютий 2015 року, ТОВ «Компанія «Юнікорм», ТОВ «ЦЕМЕНТ» та інші, однак, суд зазначає, що такі порушення можуть бути підставою для притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності, а не для висновку про відсутність господарської операції.

Щодо ПП «Графіка Стайл»,ТОВ «Втометекспорт»,ТОВ «Спецторг-трейд», відповідач зазначає, що у всіх видаткових накладних над позначкою «отримувач» наявний підпис, а дані щодо номеру та дати довіреності не наведено, ТОВ «Бєлтранс» журнал реєстрації довіреностей до перевірки не надано, однак, так само зазначене порушення не може бути підставою для висновку про відсутність реальної господарської операції. Щодо посилань органу податкової на дані АС «Податковий блок», а саме перебування ТОВ «Спецторг-трейд» в стані платника - 8 (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням). Дані посилання не є об'єктивними, оскільки податкова надала суду інформацію станом на березень 2015 року, а не за період січень 2015 року, в якому з даним контрагентом здійснювалась господарсько-фінансова діяльність.

Такі ж посилання зазначені і щодо іншої особи - ПАТ «МІЛОВСЬКИИ ЗАВОД РАФІНОВАНОЇ ОЛІЇ «СТРІЛЕЦЬКИЙ СТЕП», хоча позивач перебував у взаємовідносинах із іншою особою - ТОВ «СТРІЛЕЦЬКИЙ СТЕП».

Щодо твердження податкового органу про відсутність товарно-транспортних накладних, які свідчать про транспортування, позивачем зазначено, що всі ТТН на прохання перевіряючих надавались та були наявні на підприємстві. Товарно-транспортні накладні також надані Позивачем до позову. Такі ж посилання зазначені і щодо іншіх контрагентів - ТОВ «Компанія «Юнікорм», ТОВ «ЦЕМЕНТ», ТОВ «ФІШКОМПАНІ», ТОВ «ТРАНСМЕТ-ЮГ», ТОВ «ТПК-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «СТЕП КОРПОРЕЙШН», ТОВ «Сингліт», ТОВ «ПРАЙМ ФІШ», ТОВ «ОПУС КОМПАНІ», ТОВ «Торговий дім Одеського кабельного заводу «Одескабель», TOB «НОТА КОМПАНІ», ТОВ «ЛЕНДЖЕРС», СП «ЛЕКС», ТОВ «Торговий дім «Лана-Агротранс», ТОВ «Кул Груп» та ТОВ «КЛІО І КО».

Щодо ТОВ «СТЕП КОРПОРЕЙШН», відповідач зазначає, що у наданих до перевірки ТТН в графі «пункт навантаження» вказано: м. Київ, де саме здійснювалося навантаження товару не вказано (вулиця постачальника та де знаходяться склади зберігання), а в графі «розвантаження товару»: м. Біляївка, вул. Леніна, 65, але таке заповнення ТТН не може свідчити про порушення податкового законодавства.

Крім того, суд зазначає, що неповне заповнення ТТН не є безумовною підставою для визнання недійсними здійснених господарських операцій.

Така позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.02.2013 року № К/9991/64514/11, в якій зазначено, що відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення обумовленого договорами товару не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Також, в інформаційному листі № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 р. «Щодо підтвердження даних податкового обліку» ВАСУ зазначив, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Відповідачем також зазначено, що у зв'язку з відсутністю у ТОВ «Бєлтранс» місць зберігання, складських приміщень, об'єктів оподаткування та земельних ресурсів, необхідних для зберігання значної кількості і об'ємів товарів - побутової техніки, неможливо підтвердити фактичне навантаження, так як відсутня інформація щодо фактичного місця навантаження, наявності виробничих потужностей, місць зберігання, вагового обладнання та іншої інформації, відсутності первинних транспортних документів щодо транспортування на місце відповідального зберігання та відсутності фактів їх реалізації. Таким чином, за результатами перевірки встановлено здійснення операцій, які не містять розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного придбання та продажу товарів. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності.

Суд зазначає, що побутова техніка була передана ТОВ «Стрілецький степ» відповідно до Договору відповідального зберігання № 1 від 15.01.2015 р. Даний факт також підтверджується відповідними актами-прийому передачі.

Також, ТОВ «Бєлтранс» надано до перевірки документи придбання у ТОВ «ТПК Трейдінг» у квітні 2015 іграшок дитячих, але в ході перевірки не встановлено їх реалізацію, при цьому дитячі іграшки були передані ТОВ «Стрілецький степ» відповідно до Договору відповідального зберігання № 1 від 15.01.2015 р. Даний факт підтверджується відповідними актами-прийому передачі. Такі ж посилання зазначені і щодо іншіх контрагентів - ТОВ «ОПУС КОМПАНІ», TOB «НОТА КОМПАНІ», ТОВ «ЛЕНДЖЕРС», ТОВ «Торговий дім «Лана-Агротранс».

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської шості платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та не завершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами п. 180.1 ст. 180 ПК України визначено, що платник податку - будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку. Платник податку самостійно відповідає за своєчасність та повноту нарахування та сплати податку. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податків; дата відвантаження товарів покупцю (п. 187.1 ст. 187 ПК України).

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України,платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. При цьому дата отримання платником податку товарів, що підтверджено податковою накладною, є датою виникнення права платника податків на віднесення сум податку до податкового кредиту (п. 198 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

Системний аналіз правових норм, які регулюють дані правовідносини, вказує на те, що документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару, зокрема є податкова накладна. Право на нарахування податкового кредиту та віднесення витрат підприємства до валових витрат, крім наявності належним чином оформлених первинних документів, обумовлюється наявністю ще й такої обставини, як реальності факту придбання платником податку товарів (послуг). Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. У разі, якщо добросовісний платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо документального підтвердження розміру валових витрат, податкового кредиту та фактичного здійснення господарських операцій, він не може бути позбавлений права на формування валових витрат та податкового кредиту.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Господарські відносини ТОВ «Белтранс» із зазначеними вище контрагентами підтверджуються всіма необхідними документами податкового та бухгалтерського обліку, розрахунки з контрагентом здійснювались у безготівковій формі, заборгованості по вказаним відносинам немає.

Також до перевірки Позивачем було надано податкові, видаткові, товарно-транспортні накладні, банківські виписки.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Суд зазначає, що надані до суду первинні документи складені у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року, тобто відповідають вимогам чинного законодавства щодо надання документу юридичної сили і доказовості.

В акті перевірки суб'єктом владних повноважень не наведено жодного належного та допустимого доказу відсутності фактичного здійснення позивачем господарських операцій за правочинами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність наміру позивача та контрагентів на вчинення порушень податкового законодавства, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих товарів, про відсутність змін у складі і структурі активів осіб, які є сторонами правочинів,що зумовлює необґрунтованість висновку суб'єкта владних повноважень про нереальність господарських операцій.

У позивача наявні всі належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, а товар використовувалися в господарській діяльності, однак відповідачем при винесені спірного податкового повідомлення - рішеня № № від 13.10.2015 року зазначене не було прийнято до уваги.

Крім того, в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ТОВ «Бєлтранс» та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак, за змістом Податкового кодексу України, - окремими платниками податку на додану вартість.

На час здійснення господарської діяльності між позивачем та контрагентами - постачальниками, вони були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстровані як платники податку на додану вартість.

За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податку на додану вартість, мають індивідуальний характер та поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником, тому позивач не повинен нести відповідальність за можливу несплату податків постачальником чи недостовірність його відомостей.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з викладеного, суд не погоджується з висновками акту перевірки про порушення з боку ТОВ «Бєлтранс» вимог податкового законодавства та винесеним на підставі висновку податкового повідомлення - рішення № від 13.10.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області не надано доказів правомірності та обґрунтованості висновків, викладених в акті перевірки 1160/22/37260797 від 31.08.2015р., у зв'язку з чим суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовної вимоги ТОВ «Бєлтранс» про скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2015 року.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 128, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бєлтранс» до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2015 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2015 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєлтранс» (, адреса м. Миколаїв, вул. Нікольська, 25, офіс, 314 ) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області судовий збір у розмірі 6218 (шість тисяч двісті вісімнадцять) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєлтранс» (, адреса м. Миколаїв, вул. Нікольська, 25, офіс, 314 ) до Державного бюджету України, отримувач: УК у м. Одесі/ Київський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923, банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, р/р № 4005, код класифікації доходів бюджету 22030001, Одеський окружний адміністративний суд () судовий збір в розмірі 19 156 (дев'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят шість) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.