Справа № 820/11249/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"05" лютого 2016 р. № 820/11249/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕРТУС"
до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "НЕРТУС", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області №, №, № від 03.11.2015 року.

В обґрунтування позову зазначено, що працівниками Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області був складений акт від 16.09.2015 № 763/20-36-22-02-07/31942246 «Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю „Нертус" (податковий номер 31942246) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року».

На підставі даного акту Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було винесено податкові повідомлення-рішення: № від 03.11.2015 року, № від 03.11.2015 року, № від 03.11.2015 року, якими збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ «Нертус» на загальну суму 611586,25 гривень.

Позивач з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями №, №, № від 03.11.2015 року не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що податкові повідомлення-рішення №, №, № від 03.11.2015 року є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства.

Судом встановлено, що працівниками Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області було проведено планову виїзну перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Нертус» (податковий номер 31942246) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2014 року.

За наслідками перевірки було складено акт від 16.09.2015 № 763/20-36-22-02-07/31942246 яким встановлено порушення позивачем п. 138.4 ст. 138 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 223274 грн., у т.ч. за 2012 рік у сумі 24402 грн., 2014 рік у сумі 198872 грн.; абз «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 265587 грн., в тому числі за липень 2014 року на суму 265587 грн.; п. 119.2 ст. 119 ПК України в частині надання податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за 3-4 квартали 2014 року з недостовірними відомостями та з помилками.

А саме: по-перше: перевіркою повноти визначення доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01.07.2012 по 31.12.2014 року встановлено його заниження у сумі 116202 грн., в тому числі за IV квартал 2012 року на суму 116202 грн.

У ході проведення перевірки підприємством ТОВ «Нертус» було надано до перевірки наказ «Об организации ведения бухгалтерсокго учёта и составления финансовой отчётности на предприятии» № 04/01-13 від 04.01.2013 року, відповідно до п.6.7 якого: «..Оценку выбытия запасов осуществлять по методу себестоимости первого по времени поступления запасов (ФИФО)».

Відповідно до даних оборотів рахунку 281 «Товари на складі» за жовтень 2012 року (де наведено найменування пестицидів у кількісному та вартісному вираженні станом на 01.10.2012 року, їх рух та залишок станом на 31.10.2012 року, тобто аналітичний та синтетичний облік продукції) та первинних документів на реалізацію (видаткових накладних) за жовтень 2012 року, перевіркою встановлено, що ціна реалізації окремих пестицидів нижча ніж їх ціна придбання: На підставі вищенаведених розрахунків встановлено, що підприємством здійснюється реалізація окремих пестицидів за цінами, які є нижчими від собівартості продукції, встановленої відповідно до даних бухгалтерського обліку підприємства.

Таким чином, в порушення пп. 135.1, пп.135.4 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) встановлено заниження доходів, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування на загальну суму 116202 грн., в тому числі за IV квартал 2012 року на суму 116202 грн.

По-друге: в ході проведення перевірки встановлено взаємовідносини ТОВ «Нертус» з Державним підприємством «Нуковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки ім. академіка Л.І.Медведя Міністерства здоров»я України» (податковий номер 01897914) щодо отримання послуг по дослідженню токсичних властивостей пестицидів відповідно договорів.

Відповідно до наданих до перевірки документів, підприємством ТОВ «Нертус» було проведено ряд необхідних заходів для реєстрації вищенаведених пестицидів на території України з метою використання його у фінансово-господарській діяльності (здійснення подальшої його реалізації, тощо) та отримання прибутку.

Відповідно наданих до перевірки документів, вищенаведені пестициди підприємством ТОВ «Нертус» у перевіряємому періоді реалізовано не було.

Принцип нарахування відповідності доходів і витрат передбачає для визначення фінансового результату звітного періоду порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів.

У П(С)БО 16 "Витрати" зазначено, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Для узагальнення інформації щодо здійснених витрат у звітному періоді, які підлягають віднесенню на витрати в майбутніх звітних періодах, передбачено використовувати активний рахунок 39 "Витрати майбутніх періодів".

За дебетом рахунку 39 відображається накопичення витрат майбутніх періодів, за кредитом - їх списання (розподіл) та включення до складу витрат звітного періоду.

Рахунок 39 може мати залишок лише за дебетом. Сума залишку за рахунком 39 показує величину витрат майбутніх періодів, які не розподілено.

Аналітичний облік витрат майбутніх періодів ведеться за їх видами.

Також, відповідно до п. 138.4. ст.138 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI: „Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг."

Отже, в порушення п.138.4, ст.138 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, підприємством ТОВ «Нертус» зайво включено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування, витрати на загальну суму 1104844 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 1104844 грн.

По-третє: в ході проведення перевірки встановлено взаємовідносини ТОВ «Нертус», податковий номер 31942246з ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954).

ТОВ «Нертус» було укладено договір купівлі-продажу № 27/03-Н від 27.03.2014 року з ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954), де ТОВ «Нертус» Покупець, а ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954) Постачальник.

Згідно наданих до перевірки податкових накладних та реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, сума ПДВ у розмірі 265586,91 грн. підприємством включена до складу податкового кредиту у липні 2014 року, відображена в реєстрі отриманих податкових накладних та декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року.

Під час проведення перевірки на адресу ТОВ «Нертус» було надано лист від 02.10.2015 № 2538/10/20-36-22-02-18 «Про надання інформації та документального підтвердження» з проханням надати перевіряючим у термін до 02.10.2015 року інформацію щодо включення у податковому обліку, а саме витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування звітного періоду, по операціям з придбання товарів, робіт (послуг) по взаємовідносинам з ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954) за липень 2014 року.

Станом на 02.10.2015 року ТОВ «Нертус» не надано відповіді та інформації запитуваної у листі Індустріальної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 02.10.2015 № 2538/10/20-36-22-02-18 «Про надання інформації та документального підтвердження».

На адресу Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області надійшов лист від 07.10.2015 №07/10-1 (вх.ОДПІ від 07.10.2015) з інформацією що надання пояснень, відповідно до вимог п.п. 17.1.6 ПКУ це є виключно правом платника податків. Отже інформації стосовно включення у податковому обліку, а саме витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування звітного періоду, по операціям з придбання товарів, робіт (послуг) по взаємовідносинам з ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954) за липень 2014 року підприємством не надано.

06.10.2015 року головному бухгалтеру ТОВ «Нертус» Голик О.В. було запропоновано отримати лист від 06.10.2015 №2637/10/20-36-22-02-18 «Про надання інформації та документального підтвердження» з проханням надати інформацію щодо включення у податковому обліку, а саме витрат, що враховуються при визначенні облєкту оподаткування звітного періоду, по операціям з придбання товарів, робіт (послуг) по взаємовідносинам з ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954) за липень 2013 року. Також надати інформацію щодо подальшої реалізації товарів, робіт (послуг) отриманих від ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954) за період липень 2014 року. Головний бухгалтер ТОВ «Нертус» Голик О.В. відмовилась від отримання зазначеного листа. У зв'язку із відмовою від отримання листа від 06.10.2015 №2637/10/20-36-22-02-18, головним бухгалтером ТОВ «Нертус», зазначений лист було направлено засобами поштового зв'язку на податкову адресу підприємства.

Станом на 16.10.2015 року ТОВ «Нертус» на адресу Індустріальної ОДШ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області не було надано відповіді та інформації запитуваної у зазначеному листі.

Дослідити питання щодо подальшої реалізації отриманого товару за період липень 2014 року від ТОВ «Нертус Схід», не надалося можливим, з причин не надання підприємством оборотів по рахунку 281 за період липень 2014 та подальші періоди. Неможливо визначити які залишки товару в розрізі номенклатури та кількості товару що перебували на складі підприємства станом на 01.07.2014 року. Крім того, таку ж саму продукцію ТОВ «Нертус» було отримано від ТОВ «Сузір'я Цинуарді» (податковий номер 38383204), ТОВ «Укр-Енліль» (податковий номер 38385856).

У всіх вищезазначених видаткових накладних отриманих від ТОВ «Нертус Схід» за період липень 2014 року не зазначено дата та номер виданої довіреності згідно якої було здійснено отримання зазначеного у видатковій накладній товару.

Згідно АРМу АІС «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954) знаходиться на обліку в Основ'янській ОДШ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Станом на момент проведення перевірки ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954) має стан 14 - визнано банкрутом.

Свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954) від 12.07.2012 № 200057224, індивідуальний податковий номер 80 анульовано 13.08.2014 -перереєстрація (без зміни місцезнаходження). Свідоцтво платника ПДВ від 13.08.2014 №200185576 анульовано 06.05.2015 року - до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження.

Індустріальною ОДШ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області отримано від Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області довідку про результати зустрічної звірки ТОВ «Нертус-Схід» (податковий номер 37998954) щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків їх реальності та повноти відображення в обліку з платниками податків за період липень 2014року від 28.11.2014 №5252/20-38-22-01-04.

Оскільки звіркою ТОВ «Нертус Схід» документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин за період липень 2014 року, наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів задекларований на папері, таким чином, у ТОВ «Нертус Схід» за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 року не було підстав для податкового обліку вказаних операцій....»

Вищевикладене свідчить про відсутність факту виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій підприємства ТОВ «Нертус Схід», спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань. Останнє, в свою чергу, свідчить про відсутність наміру у ТОВ «Нертус Схід» створення правових наслідків. Тобто, такі дії носять фіктивний характер.

В порушення абз. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), підприємством ТОВ «Нертус» завищено склад податкового кредиту всього на суму 265587 грн., в тому числі за липень 2014 року на суму 265587 грн.

По-четверте Згідно Закону України "Про держреєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" № 320/94 ВР від 22.12.1994р. та Порядку заповнення та надання податковими агентами податкового розрахунку нарахованого на користь платників податків та сум утриманих з них податку, затвердженого в Міністерстві юстиції України 22.10.03 р. № 960/8281 проведено перевірку питання правильності заповнення та своєчасності надання до ДПІ розрахунків за ф. 1-ДФ. В податкових розрахунках по форми 1-ДФ за 3-й 2013-4 кв.2014 року невірно вказаний податковий номер працівника ОСОБА_4 « НОМЕР_1», правильний податковий номер « НОМЕР_1», чим порушено пп.119.2 п. 119 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р.№ 2755-YІ.

На підставі вище викладеного відповідачем біли винесені податкові повідомлення-рішення від 03.11.2015 року № яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток (порушення позивачем п. 138.4 ст. 138 ПК України) на загальну суму 279202 грн. 50 коп,; від 03.11.2015 року № яким визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ (порушення позивачем абз «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України) на загальну суму 331283 грн 75 коп та від 03.11.2015 року № яким визначена сума грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб (порушення позивачем п. 119.2 ст. 119 ПК України) на загальну суму 510 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Щодо порушення позивачем п. 138.4 ст. 138 ПК України, судом встановлено, що перевіряючими під час перевірки встановлено та відображено в акті перевірки, що у період, який перевірявся, ТОВ «Нертус» вів бухгалтерський облік, використовуючи метод вартості перших за часом надходження запасів (ФІФО), що відповідає наказу про затвердження облікової політики ТОВ «Нертус і організації ведення бухгалтерського обліку.

Однак як було встановлено судом та не заперечувалось відповідачем по справі при розрахунку вартості запасів, використано метод середньозваженої собівартості, замість метода ФІФО.

При цьому слід зазначити, що у 2012 році (спірний період) діяли норми п.п. 1.20.2 п. 1.20. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» які визначали, що при зниженні ціни на товар, зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Крім цього суд зазначає, що актом перевірки встановлено лише три випадки, які свідчать про продаж зниженими цінами, у зв'язку із сезонністю товару (що випливає з дати його продажу) та/або закінчення строку його зберігання.

При цьому відповідно до вимог положень раніше діючої редакції п. 152.10 статті 152 Податкового Кодексу України (далі - ПКУ) визначалося наступне: «якщо платник податку приймає рішення про уцінку/дооцінку активів згідно з правилами бухгалтерського обліку, - така уцінка/дооцінка з метою оподаткування не змінює балансову вартість активів та доходи або витрати такого платника податку, пов'язані з придбанням зазначених активів» ( в редакції станом на 17.12.2012 року).

Судом встановлено, що при продажу товарів нижче ціни придбання позивачем також були виконані всі дії з донарахування відповідної суми ПДВ згідно із вимогами податкового законодавства.

Щодо взаємовідносин із ДП "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров'я України", судом встановлено, що ТОВ «Нертус» були укладені договори на виконання науково- технічної роботи, а саме на дослідження канцерогенної активності та токсичних властивостей тест-зразка. На дослідження надавалися такі діючі речовини: Імазаліл та Тіабендазол. Загальний розмір витрат на проведення досліджень склав 1 104 844 гривень.

Відповідно до Порядку проведення державних випробувань, державної реєстрації та перереєстрації, видання переліків пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.96 № 29 і Порядку надання дозволу на ввезення та застосування незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів іноземного виробництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.96 № 288 з урахуванням змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2000 № 1794 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України у сфері поводження з пестицидами та агрохімікатами» Державні токсиколого-гігієнічні (медико-біологічні) дослідження проводяться в установах, визначених МОЗ.

Судом встановлено, що ДП "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров'я України" відповідно до наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 19 лютого 2001 року № 56 «Про перелік науково-дослідних установ, яким надається право на проведення держвипробувань пестицидів і агрохімікатів» визначений як установа яка має право проводити відповідні випробування.

Суд зазначає, що відповідачем як підставу порушення визначено, що відповідно до наданих до перевірки документів вищенаведені пестициди підприємством у перевіряємому періоді реалізовано не було. Та на цій підставі податковий орган прийшов до висновку, що в порушення ст. 138.4 ПКУ ТОВ «Нертус» було зайво включено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування за 2014 рік в сумі 1 104 844 гривень.

Суд з вище викладеним висновком відповідача не погоджується, оскільки як було встановлено судом протруйник насіння є хімічним препаратом з групи фунгіцидів для знезараження (протруєння) насіння та іншого посадкового матеріалу з метою захисту рослин від хвороб у початковому періоді росту і розвитку. За своїм призначенням протруйники насіння можуть бути одноцільовими, тобто охороняти рослини тільки від хвороб, і комбінованими. Комбіновані, в які входять декілька діючих речовин, захищають насіння та сходи від ґрунтової мікрофлори і живучих у ґрунті комах; оберігають насінні від хвороб при зберіганні, насіння - від скльовування птахами; покращують розвиток рослин і підвищують їх стійкість до несприятливих умов погоди, іноді й до дії гербіцидів.

Як вбачається з посвідчення про державну реєстрацію препарат Антал т.к.с., препарат для протруєння насіння фунгіцидної дії. До його складу входять декілька діючих речовин, а саме імазаліл та тіабендазол. При цьому реалізація такого препарату без проведення його випробування (дослідження) забороняється, а випробуванню підлягають саме діючі речовини які входять до складу препарату. Реалізація окремих діючих речовин не має економічного сенсу, оскільки саме комбінація декількох діючих речовин і дає необхідний результат.

Таким чином, відповідно актів здачі - приймання науково-дослідних робіт ТОВ «Нертус» від Державного підприємства «Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки ім. академіка Л.І. Медведя Міністерства здоров'я України» (податковий номер 01897914) отримано послуги по дослідженню токсичних властивостей пестицидів тест - зразка: Імазаліл. Дослідження канцерогенної активності в 6-ти місячному експерименті на одному виді тварин (дві дози); Імазаліл. Дослідження ембріотоксичної і тератогенної дії (OECD 414); Тіабендазол. Дослідження канцерогенної активності в 6-ти місячному експерименті на одному виді тварин (дві дози); відповідно календарного плану та узгоджених Планів досліджень.

Відповідно до п. 138.2. Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з положеннями п 138.4. Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Положеннями п 138.5. Податкового кодексу України визначено, що інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 3.2. наказу Міністерства фінансів України від 16 листопада 2009 року № 1327 «Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку нематеріальних активів» не визнаються нематеріальним активом, а підлягають відображенню у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені, витрати на: дослідження;

Відповідно до п. 9 Положення стандарту бухгалтерського обліку 8 «Нематеріальні активи», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.10.1999, № 242. не визнаються нематеріальним активом, а підлягають відображенню у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені:

витрати на дослідження;

витрати на підготовку і перепідготовку кадрів;

витрати на рекламу та просування продукції на ринку;

витрати на створення, реорганізацію та переміщення підприємств/установ або їх частини;

витрати на підвищення ділової репутації підприємства/установи, вартість видань і витрати на створення торгових марок (товарних знаків).

Відповідно до п. 17 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 № 318 витрати, пов'язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати. Згідно з положеннями п. 20 ПСБО № 16 до інших операційних витрат включаються: витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи"

Відповідно до п. 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.99 № 246 до собівартості запасів суми витрат на дослідження не відносяться на собівартість товарів

П.138.2. ст.. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 25 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 1996 р. № 295 «Про затвердження Порядку проведення державних випробувань, державної реєстрації та перереєстрації, видання переліків пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні» препарати, інформація про які на момент державної реєстрації не може бути надана Мінприроди у повному обсязі, але токсиколого-гігієнічні властивості та сфера застосування яких дають змогу вважати ризик небезпечності несуттєвим, можуть бути зареєстровані експериментально терміном до 2 років. Пункт 26 цієї постанови № 295 встановлює, що у разі, коли за два роки з об'єктивних причин не отримано необхідних даних для постійної реєстрації препарату, за висновками експертизи рішенням Мінприроди термін дії експериментальної реєстрації може бути продовжений на один рік.

Як було встановлено судом та не заперечувалось відповідачем, що протягом 2012-2014 років ТОВ «Нертус» здійснювалася реалізація препарату Антал (т.к.с.). Таким чином висновок, щодо відсутності реалізації зазачених діючих речовин не відповідає дійсності., оскільки реалізація цих діючих речовин відбулася в складі препарату протруйника «Антал» т.к.с.

Крім цього судом встановлено, що протягом цього періоду позивачем також проводилися обов'язкові регламентні дослідження цього препарату протруйника «Антал» т.к.с. та діючих речовин, які входять до його складу.

Таким чином суд приходить до висновку, що вважаю, що витрати позивача на вище зазначені дослідження були цілком законно віднесені на витрати того періоду в якому вони були здійснені.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 03.11.2015 року № винесено відповідачем з порушення норм чинного законодавства України.

Щодо порушення позивачем абз «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України то судом встановлено, що ТОВ «Нертус» було укладено договір купівлі-продажу гербіцидов тощо № 27/03-Н від 27.03.2014 року з ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954), де ТОВ «Нертус» Покупець, а ТОВ «Нертус Схід» (податковий номер 37998954) Постачальник.

Суд зазначає, що факт отримання вище зазначеного товару у підтверджується видатковими та податковими накладними, копіями платіжних доручень.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а)придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б)придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в)отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено,що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладені правочин між позивачем та ТОВ «Нертус Схід» є дійсним, виконаним сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених робіт свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вваж є за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Нертус Схід» не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 03.11.2015 року № винесено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

Щодо порушення позивачем положень п. 119.2 ст. 119 ПК України, то з вказаним порушенням суд не погоджується, оскільки як було встановлено судом підставою для вище зазначених висновків відповідача, є його посилання на ту обставину, що в податкових розрахунках по форми 1-ДФ за 3-й 2013-4 кв.2014 року невірно вказаний податковий номер працівника ОСОБА_4 « НОМЕР_1», правильний податковий номер « НОМЕР_1».

відповідно до п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та доповненнями (далі - ПКУ), неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються у випадках, коли недостовірні відомості або помилки у податковій звітності про суми доходів, нарахованих, сплачених на користь платника податків, суми утриманого з них податку виникли у зв'язку з виконанням податковим агентом вимог п. 169.4 ст. 169 ПКУ та були виправлені відповідно до вимог ст. 50 ПКУ.

Суд аналізуючи зміст вище зазначених положень приходить до висновку, що норма п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України, передбачає відповідальність лише у разі настання чітко передбачених у законі наслідків, а саме, якщо неподання, або подання з порушенням встановлених строків чи не у повному обсязі податкової звітності призвело до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або зміни платника податку.

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось відповідачем по справі, що подана позивачем податкова звітність не призвела до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податків та/або не змінювала платника податків, а отже суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 03.11.2015 року № винесено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕРТУС" до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області №, №, № від 03.11.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 08 лютого 2016 року.

Суддя Спірідонов М.О.