Справа № 805/5097/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 р. Справа №805/5097/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10 год. 30 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаш Г.П.,

при секретарі - Кочетові В.К.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача - Довбиш В.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 23027 грн. 79 коп., одноразової грошової допомоги в розмірі 72655 грн. 50 коп., грошового забезпечення за два місяці в розмірі 12 635 грн. 74 коп.; компенсації за невикористану відпустку (37 діб) в розмірі 6007 грн. 50 коп., всього 114326 грн. 53 коп.; зобов'язання надати довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,87 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 72655,50 грн., одноразової грошової допомоги у розмірі 29206,74 грн. та грошового забезпечення за два місяці в розмірі 12635,74 грн. - всього 114497,98 грн.; визнання частково незаконним наказу №354о/с від 06.11.2015 року в частині визначення вислуги років; зобов'язання виплатити середнє грошове забезпечення з 06.11.2015 року по момент проведення остаточного розрахунку, стягнення компенсації за невикористану відпустку.

Ухвалою суду від 22.01.2016 року виключено зі складу відповідачів по справі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та прийнято уточнення позовних вимог ОСОБА_1 від 22.01.2016 року до Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 23027 грн. 79 коп., одноразової грошової допомоги в розмірі 72655 грн. 50 коп., грошового забезпечення за два місяці в розмірі 12 635 грн. 74 коп.; компенсації за невикористану відпустку (37 діб) в розмірі 6007 грн. 50 коп., всього 114326 грн. 53 коп.; зобов'язання надати довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,87 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що наказом МВС України від 12.08.2014 року він звільнений з органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України. Проте, постановою Запорізького окружного адміністративного суду по справі №808/6755/14 вказаний наказ скасовано та поновлено ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ. 03.11.2015 року на підставі зазначеного судового рішення позивача наказом Головного управління МВС України в Донецькій області №331о/с поновлено на попередній посаді з 13.08.2014 року. Однак, наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року за №354о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через скорочення штатів).

Таким чином, позивач вважає, що у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду в частині його поновлення на попередній посаді з відповідача на його користь підлягає стягненню середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року у розмірі 23027,79 грн.

Також, позивач вказує на те, що на його користь підлягає виплаті грошова допомога при звільнення у розмірі 72 655,50 грн., оскільки на час звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку зі скороченням штатів його вислуга років у календарному обчисленні становила 23 роки 10 місяців та 05 днів.

Крім того, позивач зазначає, що при виплаті відповідачем компенсації за невикористану у 2015 році відпустку останнім не враховано фактичну суму середньоденної заробітної плати позивача, а здійснено розрахунок вказаної суми без врахування премій та відповідних надбавок, у зв'язку з чим на його користь підлягає сплаті 6007,50 грн. за 37 діб невикористаної відпустки.

Позивач вважає, що у відповідності до п. 3.4.8 Інструкції №499 від 31.12.2007 року на його користь підлягає виплаті 12635,74 грн. в якості грошового забезпечення за два місяці, оскільки його звільнення відбулось у зв'язку із скороченням штатної посади.

Таким чином, позивач просив стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 23027 грн. 79 коп., одноразову грошову допомогу в розмірі 72655 грн. 50 коп., грошове забезпечення за два місяці в розмірі 12 635 грн. 74 коп.; компенсацію за невикористану відпустку (37 діб) в розмірі 6007 грн. 50 коп., всього 114326 грн. 53 коп.; зобов'язати відповідача надати довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,87 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача, в яких останній зазначає, що у зв'язку з тим, що позивач фактично не працював у період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року йому було нараховано та сплачено усі основні види грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням та доплата за вислугу років. Також, відповідач вказує на те, що норми матеріального права, закріплені КЗпП України, на особовий склад органів внутрішніх справ не поширюються. Стосовно стягнення на користь позивача компенсації за невикористану відпустку відповідач зазначив, що така компенсація виплачена у розмірі 1656,68 грн. виходячи із середнього грошового забезпечення на момент звільнення.

Також, відповідачем до суду додатково надано заперечення на уточнений адміністративний позов, в яких відповідач зазначає, що оскільки адміністративна справа щодо поновлення позивача в органах внутрішніх справ розглядалась Запорізьким окружним адміністративним судом, то вирішення питання щодо стягнення на його користь суми середнього грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року повинно здійснюватись в рамках приписів ст. 267 КАС України в порядку судового контролю за виконання вищезазначеного судового рішення по справі №8086755/14. Стосовно стягнення на користь позивача грошового забезпечення за п. 3.4.8 наказу МВС України №499 від 31.12.2007 року відповідач зазначив, що вказана норма передбачає виплату такого грошового забезпечення в разі скорочення штатної посади, тобто стосується лише тих осіб, що перебувають в розпорядженні органу внутрішніх справ України. Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання видати довідку із зазначенням середньомісячного забезпечення у розмірі 6317,87 грн., відповідач зазначив, що позивач в період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року фактично не працював, відповідно, йому було нараховано та сплачено усі основні види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням та доплату за вислугу років.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному в уточненому позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеному у запереченнях проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ у Слов'янському МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Наказами МВС України від 27.07.2014 року №805 та від 12.08.2014 року №1535о/с у відповідності до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року по справі №808/6755/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2015 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29.07.2014 року №805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині притягнення майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу (з обслуговуванням міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 12.08.2014 року №1535 о/с «По особовому складу» в частині звільнення майора міліції заступника начальника сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області ОСОБА_1 у запас (із постановленням на військовий облік) з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області з 13.08.2014 року.

Стягнуто зі Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2014 по 18.06.2015 у розмірі 64213 грн. 40 коп. (шістдесят чотири тисячі двісті тринадцять гривень 40 копійок).

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць у розмірі 6317 (шість тисяч триста сімнадцять) гривень 87 копійок звернуто до негайного виконання.

Наказом від 03.11.2015 року ГУМВС України в Донецькій області №331о/с на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року майора міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) з 13.08.2014 року.

Відповідно до наказу ГУМВС України в Донецькій області №354о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено із займаної посади за п. 64 «г» Положення (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року.

Предметом доказування в цій справі правомірність виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, грошового забезпечення за два місяці роботи у зв'язку зі звільнення з приводу скорочення штатів, грошової допомоги при звільненні.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 31.12.2007 року №499.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

З матеріалів справи вбачається, що позивача постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року поновлено на посаді з 13.08.2014 року. Рішення суду в зазначеній частині звернуто до негайного виконання.

Проте, зазначене судове рішення фактично було виконано лише наказом ГУМВС України в Донецькій області від 03.11.2015 року.

У зв'язку з несвоєчасним винесенням наказу ГУМВС України від 03.11.2015 року в частині поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ України, Слов'янським МВ здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації грошового забезпечення за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 6 178,95 грн. Тобто факт наявності у позивача права на виплату йому грошового забезпечення за вказаний період не є спірним між сторонами.

Втім, спірною між сторонами є сума зазначеної компенсації грошового забезпечення, яка підлягає сплаті за вказаний період.

Щодо розміру грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Так, з наданої до суду довідки Слов'янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області 1048/303/06-2016 від 02.02.2016 року вбачається, що в червні 2014 року ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення у розмірі 6693,31 грн., у липні 2014 року - 5942,43 грн.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» кількість робочих днів у червні 2014 року становить 19 днів, у липні 2014 року - 23 дні,

Так, середньоденна заробітна плата складає: 6693,31 грн. (червень 2014 року ) + 5942,43 грн. (липень 2014 року) : 42 робочих дні за два місяці (19 робочих днів у червні 2014 року та 23 робочих днів у липні 2014 року) = 300 грн. 85 коп.

Період вимушеного прогулу позивача з 19 червня 2015 року по 06 листопада 2015 року з врахуванням Листа Мінсоцполітики України від 9 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», складає 99 робочих днів.

Таким чином, за час вимушеного прогулу за період з 19 червня 2015 року по 06 листопада 2015 року зі Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 підлягає виплаті 29784,15 грн. (300,85 грн. * 99 робочих днів).

Разом з тим, судом встановлено, що позивач в зазначений період працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод», та відповідно до довідки підприємства від 29.01.2016 року за №204/28 в період з 19.06.2015 року по 03.11.2015 року отримав заробітну плату у розмірі 20 847,62 грн.

Крім того, відповідно до довідки Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 19.01.2016 року №510/303/06-2016 позивачу за вказаний період нараховано та сплачено компенсацію грошового забезпечення за час затримки поновлення на службі у розмірі 6 178,95 грн., що не є спірним між сторонами.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.01.2016 року за №793/08-2 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена у відповідності до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорій громадян». Згідно довідки від 28.01.2016 року №89/03-13 сума пенсії за період з 01.06.2015 року по 31.01.2016 року складає 26886,32 грн. (3360,79 грн. щомісячно).

Суд зазначає, що згідно ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорій громадян» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до органів внутрішніх справ, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги часткову виплату на користь позивача суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року, отримання у вказаний період ОСОБА_1 заробітної плати у ТОВ «Краматорський феросплавний завод» у розмірі 20 847,62 грн. та пенсії у розмірі 3360,79 грн. щомісяця, позовні вимоги позивача щодо стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 23027,79 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на обов'язковість вирішення питання щодо стягнення на корить позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в рамках судового контролю, передбаченого ст. 267 КАС України, є необґрунтованими, оскільки вказана норма передбачає право позивача на звернення до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання відповідної постанови суду або на порушення прав позивача, а не його безпосередній обов'язок.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 72655,50 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського

складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Зазначена норма кореспондується з п. 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. № 393, відповідно до якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Здійснюючи розрахунок суми вихідної допомоги при звільненні відповідач нарахував ОСОБА_1 суму у розмірі 15447,38 грн. (згідно довідки від 02.02.2016 року за №1046/303/06-2016), проте зазначена сума на момент розгляду справи фактично не виплачена.

Як вже зазначалось судом, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 складає 300,85 грн.

Середня кількість днів в розрахунковому періоді (червень-липень 2014 року) становить 21 день.

Так, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1, з якої позивачу необхідно здійснити розрахунок вихідної допомоги при звільненні, становить 6 317,85 грн.

Таким чином, вихідна допомога при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 6 317,85 грн. / 2 (50%) * 23 роки (календарна вислуга років) = 72 655,16 грн.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 стосовно стягнення на його користь компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2015 рік суд зазначає наступне.

Пунктом 52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (Положення №114) встановлено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.

Згідно абз. 2 п. 56 Положення №114 особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Як вже зазначалось раніше, у відповідності до абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

В матеріалах справи наявна довідка Слов'янського МВ від 19.01.2016 року №510/303/06-2016, відповідно до якої відповідачем нараховано та виплачено на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки у 2015 році у кількості 37 діб у розмірі 1656,68 грн.

При цьому, суд зауважує, що розрахунок зазначеної компенсації у відповідності до норм чинного законодавства повинен здійснюватись виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Враховуючи те, що фактично відпрацьованим та таким, що передував звільненню позивача (оскільки в період з 03.11.2015 року по 06.11.2015 року позивач до виконання службових обов'язків фактично не приступив) є період серпень 2013 року - липень 2014 року. розрахунок компенсації за невикористану відпустку здійснюватиметься виходячи з виплат ОСОБА_1 в зазначений період.

Так, з наданої відповідачем довідки від 02.02.2016 року №1048/303/06-2016 вбачається, що в період серпень 2013 року - липень 2014 року позивач отримав грошове забезпечення у розмірі 59 435, 34 грн.

Згідно листів Міністерства соціальної політики від 21.08.2012 р. N 9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» та від 04.09.2013 р. № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік кількість робочих днів в період серпень 2013 року - липень 2014 року становить 251 день.

Таким чином розмір компенсації за невикористані 37 діб відпустки, що підлягає стягненню на користь позивача, становить (59 435,34 грн. / 251 день * 37) - 1656,68 = 7 104,55 грн.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 11 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку у кількості 37 діб у розмірі 7 104,55 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь грошового забезпечення за два місяці у розмірі 12 635,74 грн. суд зазначає наступне.

В обґрунтування позовних вимог в зазначеній частині позивач посилається на приписи п. 3.4.8 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України №499 від 31.12.2007 року, відповідно до якого особам рядового і начальницького складу, звільненим з посад у зв'язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

Грошове забезпечення в цьому випадку обчислюється, виходячи з окладу за спеціальним званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, розмір якої визначається за рішенням керівника та оголошується наказом.

Після закінчення двох місяців грошове забезпечення виплачується тільки за рішенням Міністра внутрішніх справ України.

Після закінчення перших двох місяців (та в разі неприйняття відповідних рішень щодо продовження виплати грошового забезпечення) особам рядового і начальницького складу виплачуються тільки оклади за спеціальними званнями.

Під час визначення права на грошове забезпечення у строки, передбачені цією Інструкцією, не зараховуються періоди перебування особи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я.

За бажанням особи їй надається чергова відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку в разі звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до законодавства.

Тобто з аналізу наведеної норми вбачається, що законодавством передбачена виплата такого грошового забезпечення лише в разі скорочення штатної посади та за умови перебування особи рядового, начальницького складу в розпорядженні органів внутрішніх справ, тоді як позивача безпосередньо звільнено з органів внутрішніх справ через скорочення штатів самих органів внутрішніх справ.

З урахуванням зазначеного, суд підтримує позицію відповідача та вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в зазначеній частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання надати довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,87 грн., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, адже в даному судовому рішенні розраховано розмір середньомісячного грошового забезпечення позивача, який становить 6 317,87 грн.

У відповідності до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 23027 грн. 79 коп., одноразової грошової допомоги в розмірі 72655 грн. 50 коп., грошового забезпечення за два місяці в розмірі 12 635 грн. 74 коп.; компенсації за невикористану відпустку (37 діб) в розмірі 6007 грн. 50 коп., всього 114326 грн. 53 коп.; зобов'язання надати довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,87 грн. - задовольнити частково.

Стягнути зі Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 72655 (сімдесят дві тисячі шістсот п'ятдесят п'ять) грн. 16 коп.

Стягнути зі Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку у кількості 37 діб в розмірі 7104 (сім тисяч сто чотири) грн. 55 коп.

Зобов'язати Слов'янський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області надати ОСОБА_1 довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,85 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 04 лютого 2016 року.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.