Справа № 809/2781/14
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Справа № 876/9412/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного управління водних ресурсів на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2014 року у справі за позовом Івано-Франківського обласного управління водних ресурсів до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування листа (рішення),

в с т а н о в и в:

Івано-Франківське обласне управління водних ресурсів 20.08.2014 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати лист (рішення) №09-07-14-14/6507 від 14.08.2013 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Івано-Франківське обласне управління водних ресурсів оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що відповідач своїм листом від 14.08.2013 року №09-07-14-14/6507 звернувся до Державного агентства водних ресурсів України (вищестоящого органу) з ініціативою зменшення бюджетних асигнувань Івано-Франківському обласному управлінню водних ресурсів в розмірі 1192054,00 грн. (на суму виявлених порушень нецільового використання бюджетних кошів) одночасно з поданням зазначених документів прийняв рішення про зупинення операцій з бюджетними коштами розпорядника бюджетних коштів, який вчинив порушення бюджетного законодавства. Таким чином такий лист (рішення) слід визнати протиправним та скасувати.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41 та ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції зазначено, що Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області відповідно до п.2.20 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на І квартал 2013 року, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Івано-Франківського обласного управління водних ресурсів за період з 01.07.2010 по 31.12.2012 року, за результатами якої встановлено ряд порушень та недоліків, що відображені в акті ревізії від 21.06.2013 №07-21/11.

У ході ревізії встановлено, що в порушення вимог п.3 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для захисту від шкідливої дії вод сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №137, розділу II Комплексної програми захисту сільських населених пунктів і сільськогосподарських угідь від шкідливої дії вод на період до 2010 року та прогноз до 2020 року, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.07.2006 №901, п.4 ст.20 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI (із внесеними змінами), всупереч напрямків використання коштів, визначених Паспортом бюджетної програми на 2011 рік, протягом 2011-2012 років проведено нецільове використання коштів державного бюджету на будівництво об'єкта "Кріплення берега р. Рибниця біля приміщення державної податкової інспекції в м. Косові", який знаходиться на території м. Косова і не належить до сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь, на загальну суму 1 192 054,00 грн., що призвело до нецільового використання бюджетних коштів на вищевказану суму.

Відповідно до п.2 вимоги про усунення порушень виявлених ревізією від 29.07.2013 №09-07-14-14/6070 Держфінінспекція в Івано-Франківській області повідомила Івано-Франківське обласне управління водних ресурсів про факт застосування фінансової санкції у вигляді зменшення бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.117 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VІ та п.4 Порядку зменшення бюджетних асигнувань розпорядниками бюджетних коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2013 №255 Держфінінспекцією в Івано-Франківській області направлено Державному агентству водних ресурсів України, супровідним листом від 14.08.2013 №09-07-14-14/6507, довідку про бюджетне правопорушення від 29.07.2013, копію акта ревізії фінансово-господарської діяльності Івано-Франківського обласного управління за II півріччя 2010 року, 2011-2012 роки №07-21/11 з окремими додатками та копію розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами від 29.07.2013 №56.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що лист Держфінінспекції в Івано-Франківській області від 14.08.2013 №09-07-14-14/6507 не можна вважати рішенням суб'єкта владних повноважень (в даному випадку Держфінінспекції в Івано-Франківській області) в розумінні ст.17 КАС України тому він (лист) не може бути предметом адміністративного спору.

Наголошує, що лист Держфінінспекції в Івано-Франківській області від 14.08.2013 №09-07-14-14/6507 (з додатками) є виключно носієм інформації, уже на підставі якого і могло бути прийняте рішення (Державним агентством водних ресурсів України), яке могло б бути оскаржене у суді.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п.50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією України, її територіальними органами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Пунктом 4 Порядку зменшення бюджетних асигнувань розпорядниками бюджетних коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2013 №255 передбачено, що у разі встановлення одного з порушень бюджетного законодавства контролюючий орган подає до Мінфіну (місцевого фінансового органу, головного розпорядника коштів відповідного бюджету) протокол про порушення бюджетного законодавства або засвідчену підписом керівника контролюючого органу копію акта ревізії, що скріплений печаткою такого органу. Разом з копією акта ревізії контролюючим органом подається довідка про порушення бюджетного законодавства, що складається у порядку, визначеному Мінфіном.

Одночасно з поданням зазначених документів керівник контролюючого органу приймає в установленому законодавством порядку рішення про зупинення операцій з бюджетними коштами розпорядника бюджетних коштів, який вчинив порушення бюджетного законодавства.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується, що направлення супровідного листа Держфінінспекції в Івано-Франківської області від 14.08.2013 №09-07-14-14/6507 та додатків до нього здійснено у межах компетенції органів державного фінансового контролю та у спосіб передбачений чинними нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною1 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Виходячи з наведеного колегія вважає за належне зазначити, що для правильного вирішення справи, необхідно з'ясувати чи відноситься прийняте органом державної влади рішення до нормативних чи індивідуальних актів.

Зокрема, нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Індивідуальні акти - це акти, які стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами. З'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

З'ясування обставини чи є акт, який оскаржується нормативно-правовим актом чи правових актом індивідуальної дії має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Як видно з матеріалів справи позивач у своїй позовній заяві не наводить жодних фактів, що свідчили б про безпосереднє порушення його прав та/чи законних інтересів внаслідок направлення Державному агентству водних ресурсів України листа Держфінінспекції в Івано-Франківській області від 14.08.2013 №09-07-14-14/6507, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується, що лист Держфінінспекції в Івано-Франківській області від 14.08.2013 №09-07-14-14/6507 не може вважатися нормативно-правовим актом, оскільки не встановлює, змінює чи припиняє права чи обов'язки для позивача, але також зазначений лист не можна вважати актом індивідуальної дії по відношенню до позивача, оскільки він безпосередньо йому не адресований, не передбачає виникнення конкретних адміністративно-правових відносин по відношенню до Позивача, не носить обов'язковий характер ні для безпосереднього адресата, ні для третіх осіб.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що лист Держфінінспекції в Івано-Франківській області від 14.08.2013 №09-07-14-14/6507 не можна вважати рішенням суб'єкта владних повноважень (в даному випадку Держфінінспекції в Івано-Франківській області) в розумінні ст.17 КАС України тому він (лист) не може бути предметом адміністративного спору, а тому вважає, що в задоволенні позовних вимог відмовлено обґрунтовано.

Також слід зазначити, що пунктом 5 Порядку зменшення бюджетних асигнувань розпорядниками бюджетних коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2013 №255 передбачено, що Міністр фінансів (керівник місцевого фінансового органу, головний розпорядник коштів відповідного бюджету) протягом п'яти робочих днів після надходження документів, передбачених пунктом 4 цього Порядку, приймає рішення про зменшення бюджетних асигнувань у поточному бюджетному періоді розпоряднику бюджетних коштів, який вчинив порушення бюджетного законодавства. Згідно даної норми рішення про зменшення бюджетних асигнування могло бути прийнятим виключно Державним агентством водних ресурсів України, а не Держфінінспекцією в Івано-Франківській області.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому таку слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного управління водних ресурсів на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2014 року у справі №809/2781/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук