Справа № 803/3508/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 876/11433/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача Мірочніка С.П.,

представника відповідача Стецика Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі за його позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ - Рітейл» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (далі - УДСНС) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «ВОГ - Рітейл» (далі - ТОВ) повністю зупинити роботу складу пально-мастильних матеріалів (нафтобаза) по вул. Луцькій, 21 у м. Ковелі Волинської області до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі № 803/3508/15 у задоволенні позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі УДСНС просить зазначену постанову суду скасувати та ухвалити нову про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що підставою для звернення до суду з вказаним позовом було те, що у період з 20.08.2015 року по 01.09.2015 року було здійснено позапланову перевірку складу паливно-мастильних матеріалів (нафтобази) ТОВ, що знаходиться за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Луцька, 21, з метою перевірки стану виконання припису № 50 від 15.06.2015 року вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту.

За результатами перевірки було складено акт № 82 від 01.09.2015 року, у якому зафіксовано ряд порушень, перелік яких зазначений як в акті, так і в позовній заяві, неусунення яких може призвести до знищення майна даного підприємства, а також до травмування та загибелі людей.

На думку апелянта, при винесенні постанови суд помилково виходив із того, що порушення, які існували на момент розгляду даної справи та не усунуті відповідачем, жодним чином не становлять реальної загрози життю та здоров'ю людей, а засвідчують тільки факт недотримання ТОВ правил пожежної безпеки.

Представник апелянта у ході апеляційного розгляду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов УДСНС у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечив обґрунтованість доводів апелянта, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апелянта, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог УДСНС, суд першої інстанції виходив із того, що підставою для повного або часткового зупинення діяльності підприємства є факт створення відповідачем реальної загрози життю та здоров'ю людей у зв'язку з експлуатацією нафтобази. Зупинення роботи певного об'єкту є крайнім заходом покарання і повинен застосовуватися у виключних випадках, коли виявленні порушення дійсно становлять реальну загрожу життю і здоров'ю людей, чого в даному випадку немає. Виявленні та описані в акті № 82 від 01.09.2015 року порушення виконання припису № 50 від 15.06.2015 року можуть бути усунуті без зупинення діяльності складу паливно-мастильних матеріалів.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню, матеріалам адміністративної справи та доводам апелянта, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки відповідно до Указу Президента України «Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій» від 16.01.2013 року № 20/2013 здійснює Державна служба України з надзвичайних ситуацій, яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України та входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно із п.п. 1, 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України (далі - Кодекс) до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема:

здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами;

звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Частиною 2 ст. 68 Кодексу встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 цього Кодексу підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, серед іншого, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; порушення правил поводження з небезпечними речовинами; відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання.

Приписами ч. 1 ст. 69 Кодексу передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови з питань пожежної безпеки у разі недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Частиною 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 7 вказаного Закону приписом є обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, УДСНС було проведено позапланову перевірку складу паливно-мастильних матеріалів (нафтобази) ТОВ за адресою Волинська область, місто Ковель, вулиця Луцька, 21, за результатами якої складено акт № 82 від 01.09.2015 року перевірки стану виконання припису № 50 від 15.06.2015 року.

У ході перевірки УДСНС було виявлено такі порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки:

- не забезпечено повну готовність до виїзду (застосування) за тривогою пожежно-рятувального автомобіля, який повинен бути справним, заправлений пальним, мати повний комплект придатного до застосування пожежно-технічного оснащення та забезпечений запасом вогнегасних речовин;

- керівник об'єкту не пройшов навчання (перевірку знань) з питань пожежної безпеки;

- особи, які виконують роботи з підвищеною пожежною небезпекою, не пройшли спеціальне навчання (пожежно-технічний мінімум);

- відсутня декларація відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

- не призначено наказом посадову особу, відповідальну за утримання вогнезахисного покриву;

- не проводиться технічне обслуговування наявної системи пожежної сигналізації;

- сигнал від системи пожежної сигналізації не виведено на пульт централізованого пожежного спостерігання;

- стіни коридору та сходової клітки облицьовано горючим матеріалом;

- евакуаційний вихід з будівлі безпосередньо на зовні влаштовано через турнікет, що обертається;

- не проведено повторне вогнезахисне обробляння дерев'яних конструкцій покрівлі;

- будівлю насосної станції по перекачуванню нафтопродуктів не обладнано системою автоматичної пожежної сигналізації;

- не встановлено протипожежних дверей в приміщення електрощитової насосної станції по перекачуванню нафтопродуктів;

- не внесено зміни в декларацію безпеки об'єкта підвищеної небезпеки;

- не внесено зміни в план локалізації та ліквідації наслідків аварії на об'єкті підвищеної небезпеки;

- не проведено ідентифікацію щодо визначення потенційної небезпеки об'єкта;

- відповідні категорії осіб не пройшли функціональне навчання у сфері цивільного захисту;

- не оновлено постійний запас медичних препаратів на об'єкті;

- об'єкт не обладнано автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення;

- не створено матеріальні резерви для запобігання та ліквідації надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру.

Виходячи з положень ст. 68 Кодексу підставою для повного або часткового зупинення діяльності підприємства є факт порушення у даному випадку ТОВ вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює реальну загрозу життю та здоров'ю людей.

На переконання апеляційного суду, із усіх виявлених позивачем порушень такими є :

- незабезпечення повної готовності до виїзду (застосування) за тривогою пожежно-рятувального автомобіля, який повинен бути справним, заправлений пальним, мати повний комплект придатного до застосування пожежно-технічного оснащення та забезпечений запасом вогнегасних речовин (п. 1 Переліку порушень у акті № 82 від 01.09.2015 року);

- непроведення технічного обслуговування наявної системи пожежної сигналізації адміністративного корпусу та невиведення сигналу від системи пожежної сигналізації на пульт централізованого пожежного спостерігання (п. 6 Переліку порушень у акті № 82 від 01.09.2015 року);

- необладнання будівлі насосної станції по перекачуванню нафтопродуктів системою автоматичної пожежної сигналізації (п. 11 Переліку порушень у акті № 82 від 01.09.2015 року);

- невстановлення протипожежних дверей в приміщення електрощитової насосної станції по перекачуванню нафтопродуктів (п. 12 Переліку порушень у акті № 82 від 01.09.2015 року);

- необладнання складу паливно-мастильних матеріалів (нафтобази) ТОВ автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення (п. 18 Переліку порушень у акті № 82 від 01.09.2015 року).

Щодо готовності до виїзду (застосування) за тривогою пожежно-рятувального автомобіля суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Покликання відповідача на наявність протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00163-02115-15 від 17.09.2015 року (а.с. 40), відповідно до якого транспортний засіб - пожежно-рятувальний автомобіль - ЗИЛ 43412 д.р.н. АС 2716 АТ - після технічного контролю було визнано технічно справним, не свідчить про те, що такий має повний комплект придатного до застосування пожежно-технічного оснащення та забезпечений запасом вогнегасних речовин і заправлений, про що було зазначено у п. 1 Переліку порушень у акті № 82 від 01.09.2015 року.

Ні у ході розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи відповідачем не представлено належних доказів про усунення зазначених порушень. При цьому жодних зауважень чи заперечень про відсутність таких порушень позивачем не висловлювалося ні у ході проведення позивачем перевірки, ні після цього шляхом направлення на адресу відповідача скарг чи заперечень на акт перевірки.

Зазначені у п. 6 Переліку порушень у акті № 82 від 01.09.2015 року недоліки у роботі відповідача були усунуті ним на час розгляду справи апеляційним судом, що не заперечується представником позивача.

Щодо порушень, зазначених у п. 11 та п. 12 Переліку порушень у акті № 82 від 01.09.2015 року, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції у тому, що позивачем не було доведено факту передачі насосної станції по перекачуванню нафтопродуктів, яка знаходиться у власності ПАТ «Ковельнафтопродукт», за договором оренди № 9 від 30.09.2013 року відповідачу у користування, оскільки у додатку № 1 від 30.09.2013 року до вказаного договору та акті приймання-передачі до нього від 26.12.2013 року (а.с. 83-88, 89-94) про це не зазначено, а відповідні аргументи позивача у цій частині ґрунтуються лише на припущеннях і не можуть вважатися обґрунтованими належним чином.

Разом із тим виявлені позивачем порушення щодо правил встановлення та експлуатації автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення (п. 18 Переліку порушень у акті № 82 від 01.09.2015 року) відповідачем на даний час не усунуті.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у відповідності до п. 4.1. Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуації та оповіщення людей у разі їх виникнення, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15.05.2006 року № 288, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.07.2006 року за № 785/12659, перелік об'єктів, що підлягають обладнанню системами раннього виявлення надзвичайних ситуацій, наведено у додатку.

Пунктом 4 такого Переліку об'єктів, що підлягають обладнанню системами раннього виявлення надзвичайних ситуацій, який є додатком до п. 4 Правил, передбачено, що до таких об'єктів відносяться об'єкти видобування нафти, нафтохімії і нафтопереробки, нафтобази, склади нафтопродуктів, магістральні нафтопродуктопроводи.

Про те, що склад паливно-мастильних матеріалів ТОВ є нафтобазою, свідчить свідоцтво про реєстрацію потенційно небезпечного об'єкта, видане Державним департаментом страхового фонду документації від 12.06.2014 року, де в назві потенційно небезпечного об'єкта чітко зазначено склад пально-мастильних матеріалів (нафтобаза), вул. Луцька, 21, м. Ковель, Волинська область (а.с. 140).

Окрім того, факт наявності за адресою за адресою м. Ковель, вул. Луцька, 21 нафтобази відповідача визнається ним самим у наказах від 11.09.2015 року № 11/09/15-КН «Про створення особового складу добровільної пожежної дружини» (а.с. 39) та від 11.09.2015 року № 11/09/15-КН/1 «Про призначення відповідального за утриманням вогнезахисного покриву» (а.с. 50), у протоколі № 133 від 30.09.2015 року засідання комісії по перевірці знань з питань пожежної безпеки (пожежно-технічного мінімуму) (а.с. 51), документі про затвердження матеріального резерву та обсягів оснащення аварійної бригади механізмами, малою механізацією для виконання робіт по технічному обслуговуванню і аварійно-відновлювальному ремонту пошкоджень на нафтобазі м. Ковель вул. Луцька, 21 (а.с. 62-63).

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що склад пально-мастильних матеріалів (нафтобаза) ТОВ за адресою вул. Луцька, 21, м. Ковель, Волинська область підлягає обов'язковому обладнанню системами раннього виявлення надзвичайних ситуацій.

Одночасно, на переконання апеляційного суду, виходячи з Критеріїв розподілу суб'єктів господарювання за ступенями ризику його господарської діяльності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 2012 року № 306, склад пально-мастильних матеріалів (нафтобаза) ТОВ відноситься до об'єкта з високим ступенем ризику.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до переконання, що недотримання відповідачем зазначених вимог пожежної та техногенної безпеки на потенційно небезпечному об'єкті з високим ступенем ризику створює реальну створює загрозу життю та здоров'ю як персоналу підприємства, так і оточуючого населення, яке потрапляє в зону можливого ураження у випадку виникнення надзвичайної ситуації, а отже у цій частині позовні вимоги УДСНС є обґрунтованими і помилково відхилені судом першої інстанції.

Разом із тим, оскільки решта виявлених позивачем порушень або не становлять реальної загрози життю та здоров'ю людей у зв'язку з експлуатацією нафтобази, або на час розгляду справи апеляційним судом було усунуто відповідачем, то для задоволення відповідних позовних вимог УДСНС у цій частині правових підстав немає.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі № 803/3508/15 та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «ВОГ - Рітейл» зупинити роботу складу пально-мастильних матеріалів (нафтобази) по вул. Луцькій, 21 у м. Ковелі Волинської області до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, викладених у пунктах 1, 18 переліку порушень в акті № 82 від 01 вересня 2015 року перевірки стану виконання припису № 50 від 15 червня 2015 року, а саме до забезпечення повної готовності до виїзду (застосування) за тривогою пожежно-рятувального автомобіля, який повинен бути справним, заправлений пальним, мати повний комплект придатного до застосування пожежно-технічного оснащення та забезпечений запасом вогнегасних речовин; до обладнання складу паливно-мастильних матеріалів (нафтобази) автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 05 лютого 2016 року.