Справа № 823/1695/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2016 р. м. Київ К/800/1314/15

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий),

Кравцова О.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Відродження» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області Шевченко Таїсії Борисівни, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю "Українські аграрні традиції", сільськогосподарське приватно-орендне підприємство "Відродження" про визнання незаконними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Реєстраційної служба Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служба Шполянського районного управління юстиції Черкаської області Шевченко Таїсії Борисівни про визнання незаконними та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області Шевченко Таїсії Борисівни № 12684705 від 25 квітня 2014 року та № 12760733 від 29 квітня 2014 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 11 грудня 2014 року скасував постанову суду першої інстанції. Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив, визнав протиправним та скасував рішення державного реєстратора реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області Шевченко Таїсії Борисівни №12684705 від 25 квітня 2014 року та №12760733 від 29 квітня 2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції сільськогосподарське приватно-орендне підприємство "Відродження" подало касаційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування Київсим апеляційним адміністративним судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, в межах доводів касаціційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягаєчастковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 23 квітня 2014 року уповноваженою особою ТОВ «Українські аграрні традиції» ОСОБА_6 подано Державному реєстратору прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області Шевченко Т.Б. заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка була зареєстрована за №6355975. Заява була подана для проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки на земельну ділянку, що розташована на території Соболевської сільської ради Полянського району Черкаської області, з кадастровим номером НОМЕР_1, яка належить Позивачу на праві приватної власності.

Державний реєстратор рішенням від 29 квітня 2014 року №12760733 відмовив у державній реєстрації іншого речового права (права оренди земельної ділянки) на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, з підстав, що заявлене право вже зареєстровано за іншою особою рішенням від 25 квітня 2014 року № 12684705.

Позивач, вважаючи зазначені рішення протиправними та такими що порушують його права та інтереси, звернувся з даним позовом в суд.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем оскаржувані рішення прийняті правомірно та у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року

Водночас задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи рішення № 12760733 від 29 квітня 2014 року про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень за ТОВ «Українські Аграрні Традиції» Київський апеляційний адміністративний суд виходив з встановлення протиправності прийняття державним реєстратором рішення № 12684705 від 25 квітня 2014 року про реєстрацію речового права права оренди на земельну ділянку за СПОП «Відродження».

Суд касаційної інстанції вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною другою статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною першою статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 частини прешої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі тощо.

Прийняте державним реєстратором спірне рішення, (як суб'єктом владних повноважень) є ненормативним актом органу державної влади, яке вичерпало свою дію. Скасування такого акта (актів) не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку, укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу державної влади, щодо реєстрації речового права на оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування чи місцевим органом виконавчої влади (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди тощо), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, місцевого органу виконавчої влади не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в своїх численних рішеннях, зокрема, у справах №21-405а14 від 11 листопада 2014 року, №21-308а14 від 9 грудня 2014 року, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до статті 2442 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково розглянуто даний спір за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір, враховуючи суть спірних правовідносин, їх суб'єктний склад та норми статті 12 ГПК України, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з частиною першою сатті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 частини першої, частини другої статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Відродження» задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області Шевченко Таїсії Борисівни, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю "Українські аграрні традиції", сільськогосподарське приватно-орендне підприємство "Відродження" про визнання незаконними та скасування рішень закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: