Справа № 2а-10453/11/1370
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м.Київ К/800/25070/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася з позовом до Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області, в якому, з урахуванням додаткових пояснень від 11 листопада 2012 року, просила скасувати постанову відповідача від 06 вересня 2011 року №0791 про накладення штрафу у розмірі 7630 грн.

В обґрунтування позивних вимог позивач зазначала про відсутність порушення умов договору прокату, укладеного з ОСОБА_3, яка попереджена про неможливість технологічного перешиття весільної сукні шляхом збільшення чашок в її корсеті, що матиме наслідком втрату зовнішнього вигляду, пропорції сукні та використання її за призначенням. Крім того, вказує про неправильне визначення відповідачем розміру штрафу, який повинен обчислюватися із суми завдатку, наданого в оплату послуг щодо підготовки до прокату.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року, повністю відмовлено у задоволенні позову.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані доведеністю факту порушення позивачем законодавства про захист прав споживачів та правомірністю застосуванням до позивача штрафу на підставі ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09 травня 2011 року між салоном «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_3 (замовник) укладено угоду за № 005 про надання послуг з прокату весільної сукні «Сага Міа Місhelle», вартість прокату якої становить 7630 грн.; сума завдатку - 3800 грн.

Відповідно до п.2 цієї угоди виконавець зобов'язується безкоштовно вкоротити, перешити, тощо сукню для замовника і почати ці роботи з дня укладення угоди і завершити до дня забирання сукні.

На вимогу замовника позивач відмовилася перешити сукню, у зв'язку з чим замовник 02 липня 2011 року звернулася до ФОП ОСОБА_2 з листом про розірвання угоди від 09 травня 2011 року та повернення завдатку.

02 серпня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області про порушення ФОП ОСОБА_2 (весільний салон «ІНФОРМАЦІЯ_1») її прав як споживача послуги щодо прокату весільної сукні «Сага Міа Місhelle», а саме - недотримання приписів п.2 угоди прокату від 09 травня 2011 року шляхом невиконання підприємцем своїх зобов'язань з перешиття замовленої весільної сукні та неповернення їй сплаченого завдатку в сумі 3800 грн.

26 серпня 2011 року Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області здійснено перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо дотримання законодавства про захист прав споживачів, за результатами якої складено акт №1255 та встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 умов п.2 угоди від 09 травня 2011 року №005 та п.25 Правил побутового обслуговування населення.

На підставі зазначеного акту перевірки та виявлених порушень відповідачем прийнято постанову про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 06 вересня 2011 року №0791, якою застосовано до ОСОБА_2 штраф у розмірі 7630 грн.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Як встановлено у п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Як передбачено ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

За змістом п.10 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1994 року №313 (далі - Правила), виконавець має право на відмову у прийманні замовлень на побутові послуги, якщо він не може забезпечити належне їх виконання.

Згідно п.п.25, 26, 28, 35 Правил виконавець зобов'язаний забезпечити, зокрема, надання послуг відповідно до вимог цих Правил, інших нормативно-правових актів та умов угоди.

Виконавець має право відмовитися від виконання угоди у разі, коли замовник, незважаючи на своєчасне і обґрунтоване попередження, у відповідний термін не замінить свої недоброякісні або непридатні матеріали, не змінить вказівок про спосіб виконання послуги.

У разі невиконання або неналежного виконання обов'язків, визначених цими Правилами та угодою, виконавець несе відповідальність у порядку, передбаченому законодавством та угодою між ним і замовником.

У разі невиконання або неналежного виконання виконавцем умов угоди замовник користується правами, наданими законодавством.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що замовник (споживач) має право на отримання товару (послуги) належної якості, який би задовольняв його, зокрема за розміром, і міг бути використаний за призначенням. У випадку, якщо виконавець не може надати такий товар (послугу), він повинен попередити про це замовника (із зазначенням причин цього) і відмовитись від замовлення (розірвати угоду).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, виконавець діяв всупереч зазначеним нормам, не виконав замовлення належним чином і не відмовився від замовлення.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги).

За вказаними обставинами колегія суддів погоджується з висновками попередніх інстанцій про правомірність застування управлінням у справах захисту прав споживачів штрафу до позивача на підставі п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 100 % від вартості одержаної продукції, в сумі 7630 грн., позовні вимоги про скасування постанови про накладення штрафних санкцій є необґрунтованими і правомірно відхилені судами.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді