Справа № 826/18229/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

02 лютого 2016 року 08:10 справа №826/18229/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Алсет"
доДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алсет" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Алсет") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Солом'янському районі), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28 травня 2015 року № та №; від 08 червня 2015 року № та №; від 16 червня 2015 року № та №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року відкрито провадження у справі №826/18229/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 18 січня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили; за спільним клопотанням сторін на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 28 травня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ТОВ "Алсет" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 862 791,00 грн., в тому числі за основним платежем - 575 194,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 287 597,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 28 травня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 198.1 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ "Алсет" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 868 311,00 грн., в тому числі за основним платежем - 578 874,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 289 437,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 12 травня 2015 року №18/26-58-22-07-11/36088844 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Алсет" (5) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року при взаємовідносинах з ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" (далі по тексту - акт перевірки 1).

В акті перевірки 1 встановлено порушення позивачем підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України та пункту 198.1 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині заниження податку на прибуток за 2014 рік та податку на додану вартість за лютий, травень та червень 2014 року.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 08 червня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ТОВ "Алсет" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 1 529 118,00 грн., в тому числі за основним платежем - 1 019 412,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 509 706,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 08 червня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 198.1 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ "Алсет" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1 609 599,00 грн., в тому числі за основним платежем - 1 073 066,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 536 533,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 21 травня 2015 року №20/26-58-22-07-11/36088844 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Алсет" () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року при взаємовідносинах з ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" (далі по тексту - акт перевірки 2).

В акті перевірки 2 встановлено порушення позивачем підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України та пункту 198.1 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині заниження податку на прибуток за 2013 рік та податку на додану вартість за червень-грудень 2013 року.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 16 червня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ТОВ "Алсет" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 139 169,00 грн., в тому числі за основним платежем - 92 779,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 46 390,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 16 червня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ "Алсет" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 154 632,00 грн., в тому числі за основним платежем - 103 088,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 51 544,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 02 червня 2015 року №2947/26-58-22-07-17/36088844 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Алсет" () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП "Пром-Тех-Снаб" за період з 01.02.2014 по 28.02.2014 року" (далі по тексту - акт перевірки 3).

В акті перевірки 3 встановлено порушення позивачем підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України та пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України в частині заниження податку на прибуток за 2014 рік та податку на додану вартість за лютий 2014 року.

Вказані в акті перевірки порушення мотивовані неправомірним включенням до складу витрат вартості товарів (робіт, послуг) по взаємовідносинам із ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" та ПП "Пром-Тех-Снаб", та безпідставним включенням до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість, у зв'язку із наступним: згідно з наданим до перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві протоколом допиту свідка ОСОБА_1 - директора, головного бухгалтера та засновника ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес" та ТОВ "Астрата-Б", не має відношення до фінансово-господарської діяльності вказаних підприємств; згідно з інформацією акта перевірки ПП "Пром-Тех-Снаб" від 27 серпня 2014 року №1984/26-59-22-03/38007002, складеного ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, вбачається, що ПП "Пром-Тех-Снаб" не надано до перевірки документів, які б фактично підтверджували реальність господарських операцій із контрагентом ТОВ "Баста Трейд, оскільки останнім не підтверджено реальність господарських операцій із платника податків; а також встановлено, що ПП "Пром-Тех-Снаб" не мало людських та технічних можливостей надавати роботи та послуги у відповідності до задекларованих показників, а податкова звітність формувалась за рахунок "пересорту".

Тобто, фактично висновки актів перевірок ґрунтуються на ймовірних порушеннях при створенні та під час провадження господарської діяльності контрагентів-постачальників.

Позивач вважає протиправними податкові повідомлення-рішення, оскільки господарські операції підтверджені первинними документами та податковими накладними, а ТОВ "Алсет" дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки актів перевірки та додаткового додав до письмового заперечення проти позову копію вироку Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2015 року у кримінальному провадженні №759/12600/15-к за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених частиною п'ятою статті 27, частиною другою статті 205 та частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій ТОВ "Алсет" з його контрагентами - ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" та ПП "Пром-Тех-Снаб"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що між ТОВ "Алсет" (замовник) та ТОВ "Літес" (підрядник) укладено договори підряду на виконання комплексу робіт від 04 листопада 2013 року №041113, від 05 листопада 2013 року №051113, від 06 листопада 2013 року №061113, від 07 травня 2014 року №07/05-14, від 08 травня 2014 року №08/05-14, від 12 травня 2014 року №12/05-14, від 16 травня 2014 року №16-05-14, від 19 травня 2014 року №19/05-14, від 20 травня 2014 року №20/05-14.

Між ТОВ "Алсет" (замовник) та ТОВ "Вестес" (підрядник) укладено договори підряду на виконання комплексу робіт від 24 січня 2014 року №24/01-14, від 05 лютого 2014 року №05/02-14, від 06 лютого 2014 року №06/02-14, від 27 лютого 2014 року №27/02-14, від 28 квітня 2014 року №28/04-14, від 05 травня 2014 року №05/05-14, від 06 травня 2014 року №06/05-14.

Між ТОВ "Алсет" (замовник) та ТОВ "Астрата-Б" (підрядник) укладено договори підряду на виконання комплексу робіт від 05 червня 2013 року №50613, від 11 червня 2013 року №130611, від 12 червня 2013 року №131112, від 17 червня 2013 року №130617, від 18 червня 2013 року №130618, від 19 червня 2015 року №130619, від 20 червня 2013 року №200613, від 21 червня 2013 року №130621.

Між ТОВ "Алсет" (замовник) та ПП "Пром-Тех-Снаб" (підрядник) укладено договори підряду на виконання комплексу робіт від 03 лютого 2014 року №3/2-14 та від 04 лютого 2014 року №4/2-14.

За умовами вказаних договорів підрядники зобов'язались виконати у відповідності до умов договорів та проектно-кошторисної документації комплекс робіт, а саме: будівельно-монтажні роботи з улаштування електричних мереж, улаштування системи опалення, улаштування системи водопостачання та каналізації, інженерних систем на об'єктах: "Будівництво житлового комплексу з паркінгом та вбудовано-прибудованими приміщеннями адміністративного і громадського призначення по вул. Григорія Андрющенка, 4 у Шевченківському районі м. Києва" І пусковий комплекс. Житловий будинок (секції №1 та №2); "Житловий будинок №2, будівництво якого здійснюється на Будівельному майданчику за єдиною проектною документацією "Комплекс будівель житлового та соціально-культурного призначення з вбудовано-прибудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Воскресенська, 7, у Дніпровському районі м. Києва" ІІ черга будівництва; "Житловий будинок №3, будівництво якого здійснюється на Будівельному майданчику за єдиною проектною документацією "Комплекс будівель житлового та соціально-культурного призначення з вбудовано-прибудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Воскресенська, 7, у Дніпровському районі м. Києва" ІІ черга будівництва; "Будівництво житлово-адміністративного комплексу з приміщеннями Резиденції посла, Торгово-економічною місією Республіки Казахстан в Україні та підземним паркінгом на вул. Мельникова, 51 в Шевченківському районі м. Києва"; "Будівництво житлово-офісного комплексу з інфраструктурою та паркінгом по вул. Деміївській, 14 у Голосіївському районі м. Києва"; "Будівництво житлового комплексу з вбудованими приміщеннями та надземним і підземним паркінгами по вул. Чорновола В'ячеслава, у м. Бровари Київської області (Житловий будинок №11)"; "Будівництво комплексу будівель житлового та соціально-культурного призначення з вбудовано-прибудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Воскресенська, 7, у Дніпровському районі м. Києва" ІІІ черга будівництва, 1 пусковий комплекс, Житловий будинок 1 (7)"; "Будівництво житлово-торговельного комплексу вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Петра Дегтяренка, 1 (вул. Полярній (в межах вулиць Петра Дегтяренка та Михайла Майорова)) у Оболонському районі м. Києва. ІІ черга. ІІІ пусковий комплекс. Житловий будинок №2 (секція №1 та №2)"; "26-поверховий житловий будинок, який знаходиться на будівельному майданчику за єдиною проектною документацією "Комплекс будівель житлового, торговельного і офісного призначення з паркінгом на вул. Саперно-Слобідській, 93 у Голосіївському районі м. Києва" третя черга будівництва"; "Житловий будинок по вул. Димитрова, 2 у Печерському районі міста Києва".

Згідно з договірними цінами, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, кошторисами та актами приймання виконаних будівельних робіт протягом за червня-грудня 2013 року, лютого, травня та червня 2014 року підрядники виконали обумовлені договорами роботи на загальну суму 10 891 635,32 грн., у тому числі податок на додану вартість - 1 815 257,28 грн., з яких: ТОВ "Літес" на загальну суму 1 600 450,32 грн., у тому числі податок на додану вартість - 266 726,75 грн.; ТОВ "Вестес" на загальну суму 2 911 766,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 485 294,01 грн.; ТОВ "Астрата-Б" на загальну суму 5 760 893,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 960 148,82 грн.; ПП "Пром-Тех-Снаб" на загальну суму 618 526,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 103 087,70 грн.

Постачальники виписали позивачу податкові накладні на відповідні суми поставки та податку на додану вартість, всього на загальну суму 10 891 635,32 грн., у тому числі податок на додану вартість - 1 815 257,28 грн.

Згідно з наявними у праві виписками банку за поставлені роботи позивач перерахував на рахунки підрядників грошові кошти, а дебіторська заборгованість за вказаними господарськими операціями відсутня, про що зазначено в актах перевірки.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд встановив, що установив, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин (акти приймання виконаних будівельних робіт), відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", про відсутність первинних документів під час перевірки в акті перевірки не встановлено.

Висновки акта перевірки про те, що первинні документи ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" не можуть бути взяти до уваги у зв'язку із підписанням не уповноваженою особою ОСОБА_1, з посиланням на протокол допиту свідка щодо непричетності до фінансово-господарської діяльності вказаних підприємств, на думку суду, є передчасними, оскільки вказані документи, складені в межах кримінальної справи, виступають доказом відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України, на підставі яких орган дізнання, слідчий і суд можуть встановити наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так само помилковими є висновки акта перевірки про не прийняття до уваги первинних документів, складених ПП "Пром-Тех-Снаб", через порушення останнім норм податкового законодавства, так як будь-які припущення щодо порушення постачальником норм податкового чи іншого законодавства не є підставою для притягнення до відповідальності покупця.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем робіт з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд встановив, що основним видом діяльності ТОВ "Алсет" є електромонтажні роботи, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування та діяльність у сфері архітектури; позивач отримав ліцензію на господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури серії АЕ №260120, видану 28 лютого 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, строком дії до 22 лютого 2018 року, та дозвіл Територіального управління державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Київській області та місту Києву на виконання робіт підвищеної небезпеки від 25 серпня 2011 року №1432.11.32-45.33.1.

Постачальники ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" та ПП "Пром-Тех-Снаб" також на момент виконання спірних робіт мали ліцензії на здійснення господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури, що свідчить про наявність у них необхідних адміністративно-господарських можливостей для виконання замовлених позивачем робіт.

Зібрані у справі докази підтверджують, що придбаний у ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" та ПП "Пром-Тех-Снаб" комплекс робіт на об'єктах: "Будівництво житлового комплексу з паркінгом та вбудовано-прибудованими приміщеннями адміністративного і громадського призначення по вул. Григорія Андрющенка, 4 у Шевченківському районі м. Києва" І пусковий комплекс. Житловий будинок (секції №1 та №2); "Житловий будинок №2, будівництво якого здійснюється на Будівельному майданчику за єдиною проектною документацією "Комплекс будівель житлового та соціально-культурного призначення з вбудовано-прибудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Воскресенська, 7, у Дніпровському районі м. Києва" ІІ черга будівництва; "Житловий будинок №3, будівництво якого здійснюється на Будівельному майданчику за єдиною проектною документацією "Комплекс будівель житлового та соціально-культурного призначення з вбудовано-прибудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Воскресенська, 7, у Дніпровському районі м. Києва" ІІ черга будівництва; "Будівництво житлово-адміністративного комплексу з приміщеннями Резиденції посла, Торгово-економічною місією Республіки Казахстан в Україні та підземним паркінгом на вул. Мельникова, 51 в Шевченківському районі м. Києва"; "Будівництво житлово-офісного комплексу з інфраструктурою та паркінгом по вул. Деміївській, 14 у Голосіївському районі м. Києва"; "Будівництво житлового комплексу з вбудованими приміщеннями та надземним і підземним паркінгами по вул. Чорновола В'ячеслава, у м. Бровари Київської області (Житловий будинок №11)"; "Будівництво комплексу будівель житлового та соціально-культурного призначення з вбудовано-прибудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Воскресенська, 7, у Дніпровському районі м. Києва" ІІІ черга будівництва, 1 пусковий комплекс, Житловий будинок 1 (7)"; "Будівництво житлово-торговельного комплексу вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Петра Дегтяренка, 1 (вул. Полярній (в межах вулиць Петра Дегтяренка та Михайла Майорова)) у Оболонському районі м. Києва. ІІ черга. ІІІ пусковий комплекс. Житловий будинок №2 (секція №1 та №2)"; "26-поверховий житловий будинок, який знаходиться на будівельному майданчику за єдиною проектною документацією "Комплекс будівель житлового, торговельного і офісного призначення з паркінгом на вул. Саперно-Слобідській, 93 у Голосіївському районі м. Києва" третя черга будівництва"; "Житловий будинок по вул. Димитрова, 2 у Печерському районі міста Києва", замовлялись з метою виконання господарських зобов'язань перед замовниками - ТОВ "Перша Будівельна Фірма", ТОВ "Будівельна компанія "Інтеграл-Буд", ТОВ "Будівельна компанія "ГЕОС", ТОВ "Арсан-Буд", ТОВ "Алекса Груп" за відповідними договорами підряду.

На підтвердження реальності господарських операцій та використання придбаних робіт у власній господарській діяльності позивач надав суду копії наступних документів: господарські договори, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, договірні ціни, кошториси, акти приймання виконаних будівельних робіт, акти приймання-передачі обладнання, графіки виконаних робіт, податкові накладні, ліцензії на здійснення господарської діяльності зі створення об'єктів архітектури, дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки; та виписки банків платіжні доручення по відносинам із постачальниками та копії договорів підряду, довідок про вартість виконаних будівельних робіт, договірних цін, кошторисів, актів приймання виконаних будівельних робіт, податкових накладних та листи замовників про належне виконання ТОВ "Алсет" підрядних робіт.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного надання робіт вказує, що ТОВ "Алсет" здійснювало витрати на придбання у ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" та ПП "Пром-Тех-Снаб" робіт для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

За таких підстав, суд вважає, що позивач правомірно формував витрати за перевірений період по взаємовідносинам з ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" та ПП "Пром-Тех-Снаб".

При вирішенні даного спору суд враховує вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" та ПП "Пром-Тех-Снаб" були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Суд враховує наявність в матеріалах справи копії вироку Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2015 року у кримінальному провадженні №759/12600/15-к за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених частиною п'ятою статті 27, частиною другою статті 205 та частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України.

Зокрема у вироку встановлено, що ОСОБА_1 у період 2013 та 2014 років, будучи засновником та керівником ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б", вчинила пособництво у фіктивному підприємництві, вчиненому повторно, а також підробленні офіційних документів та збут таких документів.

Крім того, у вироку зазначено, що завдяки протиправним діям ОСОБА_1 невстановлені особи надавали послуги суб'єктам підприємницької діяльності реального сектору економіки, у тому числі ТОВ "Алсет", з метою мінімізації податкових зобов'язань шляхом проведення безготівкових коштів у готівку за рахунок здійснення безтоварних фінансово-господарських операцій.

Проте, оцінюючи вказаний вирок як доказ, суд керується приписами частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

В межах спірних правовідносин Окружним адміністративним судом міста Києва не розглядається справа про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок суду, тобто ОСОБА_1.

Згідно з частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Враховуючи вимоги процесуального закону, суд приходить до висновку, що вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2015 року у кримінальному провадженні №759/12600/15-к відносно ОСОБА_1 не стосується предмету доказування даної адміністративної справи, а тому не береться судом до уваги.

Крім того, мотиви даного вироку про безтоварність фінансово-господарських операцій здійснені на підставі актів перевірки ТОВ "Алсет", які спростовані вище.

Інших обставин, зокрема, щодо господарської діяльності ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" по взаємовідносинам з ТОВ "Алсет" Святошинським районним судом міста Києва не встановлено та не досліджено доказів на підтвердження таких обставин.

Вирішуючи даний спір, суд також ознайомився із позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 01 грудня 2015 року у справі №826/15034/14, про те, що "…статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. При розгляді конкретної справи суди такі доводи органу влади мають перевіряти та оцінювати".

Разом з тим, вище судом спростовано висновки актів перевірки та доводи ДПІ у Солом'янському районі щодо відсутності реальних господарських операцій.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність підтверджуючих розрахункових та інших документів, а також придбання робіт з метою провадження господарської діяльності, висновки актів перевірки про порушення Податкового кодексу України у цій частині є помилковими, а збільшення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на прибуток та зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування - протиправним.

Оцінюючи правомірність висновків акта перевірки про безпідставне включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідних сум податку по відносинах із постачальниками, суд керується наступним.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Судом встановлено вище, що придбання позивачем у ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" та ПП "Пром-Тех-Снаб" будівельних робіт безпосередньо пов'язано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача - ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" та ПП "Пром-Тех-Снаб", були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних підприємствами-постачальниками, у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Крім того, відповідно до приписів статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ "Літес", ТОВ "Вестес", ТОВ "Астрата-Б" та ПП "Пром-Тех-Снаб", тому висновки актів перевірки про заниження податку на додану вартість є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість - протиправним.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 28 травня 2015 року № та №; від 08 червня 2015 року № та №; від 16 червня 2015 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Солом'янському районі не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій, прийняття спірних наказу та податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Алсет" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Алсет" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28 травня 2015 року № та №; від 08 червня 2015 року № та №; від 16 червня 2015 року № та №.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алсет" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко