Справа № 210/6358/13-а (2а/210/32/14)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2016 р. м. Київ К/800/14605/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу виконавчого комітету Криворізької міської ради на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 пред'явила позов до виконавчого комітету Криворізької міської ради про

визнання протиправними дій виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо формування в Акті комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 01 липня 2013 року № 5 наступних висновків: "територіальна громада міста як власник земельної ділянки внаслідок обмеження її прав при використанні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 без правоустановчих документів земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1 з 01 липня 2010 року до 30 червня 2013 року не одержала доход (у вигляді орендної плати за землю) до міського бюджету в розмірі 190 829 грн. 40 коп., що спричинило заподіяння їй збитків у вказаному розмірі";

скасування пункту 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 242 від 10 липня 2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 01 липня 2013 року № 5, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_4;

визнання протиправними дій виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо формування в Акті комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам № 6 від 22 листопада 2013 року наступних висновків: «Висновки комісії: територіальна громада міста як власник земельної ділянки внаслідок обмеження її прав при використанні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 без правоустановчих документів земельної ділянки площею 1 521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1 з 28 березня 2012 року до 30 червня 2013 року не одержала доход (у вигляді орендної плати за землю) до міського бюджету в розмірі 75 878 грн. 36 коп., що спричинило заподіяння їй збитків у вказаному розмірі. Питання щодо наявності збитків за період з 01 липня 2010 до 27 березня 2012 року розглянути додатково на черговому засіданні комісії.»;

скасування пункту 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11 грудня 2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22 листопада 2013 року № 6, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11 грудня 2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22 листопада 2013 року № 6, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі виконавчий комітет Криворізької міської ради, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що позивач є власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 Дане майно було придбано 17 січня 2012 року, що підтверджується договором купівлі - продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 124. 28 березня 2012 року проведено державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

10 липня 2013 року виконавчим комітетом Криворізької міської ради було прийнято рішення № 242 про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам № 5 від 01 липня 2013 року.

В абзаці 2 пункту 7 Акту зазначено, що територіальна громада міста як власник земельної ділянки внаслідок обмеження її прав при використанні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 без правоустановчих документів земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1 з 01 липня 2010 року до 30 червня 2013 року не одержала дохід (у вигляді орендної плати за землю) до міського бюджету в розмірі 190829 грн. 40 коп., що спричинило заподіяння їй збитків у вказаному розмірі.

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11 грудня 2013 року визнано таким, що втратив чинність абзац 2 пункту 7 акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам № 5 від 01 липня 2013 року (рішення виконкому міськради № 242 від 10 липня 2013 року) та затверджено акт комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам № 6 від 22 листопада 2013 року, яким викладено в новій редакції абзац 2 пункту 7 акту комісії № 5 від 01 липня 2013 року, а саме: «територіальна громада міста як власник земельної ділянки внаслідок обмеження її прав при використанні фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 без правоустановчих документів земельної ділянки площею 1 521 м2 для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1 з 28 березня 2012 до 30 червня 2013 не одержала дохід (у вигляді орендної плати за землю) до міського бюджету в розмірі 75 878 грн. 36 коп., що спричинило заподіяння їй збитків у вказаному розмірі. Питання щодо наявності збитків за період з 01 липня 2010 року до 27 березня 2012 року розглянути додатково на черговому засіданні комісії.».

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, пославшись на статтю 36 Земельного кодексу України та статтю 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», зазначив, що використання землі є оплатним та чітко визначений механізм стягнення збитків, заподіяних в результаті неодержання доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок; виконавчим комітетом Криворізької міської ради було створено компетентну комісію з визначення розмірів наведених збитків, акти якої в подальшому були затверджені виконкомом у відповідності до вимог чинного законодавства.

У зв'язку із цим суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії та нормативні документи виконавчого органу Криворізької міської ради і комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, відповідають вимогам чинного законодавства та здійснені в межах їх повноважень і відповідно до компетенції.

Задовольняючи частково апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування пункту 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11 грудня 2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, від 22 листопада 2013 року № 6 при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1 стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, та задовольняючи в цій частині позов, апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції не врахував, що позивач вчиняє дії з метою оформлення свого права землекористування, а тому відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлювальних документів на земельну ділянку не може розцінюватись як правопорушення в розумінні статті 22 та частини 2 статті 224 Господарського кодексу України.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

У зв'язку із цим суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що виконавчий комітет Криворізької міської ради, прийнявши спірне рішення, вийшов за межі повноважень, визначених статтею 52 вказаного закону та зазначив, що будь-якими іншими нормативно-правовими актами, в тому числі постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 відповідних повноважень останньому також не надано.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із висновками суду апеляційної інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Суд касаційної інстанції не може розглядати позовні вимоги осіб, які беруть участь у справі, що не були заявлені у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані, серед іншого, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною 1 статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є, зокрема доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Пунктом «д» частини 1 статті 156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно з пунктом 3.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (далі - Постанова Пленуму ВГСУ від 17 травня 2011 року № 6) власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 .квітня 1993 року № 284.

Відповідно до пункту 3.8 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 травня 2011 року № 6 вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, шкоди у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди, крім спеціальних норм, повинні брати до уваги загальні положення статті 22, глави 82 Цивільного кодексу України, частини другої статті 224 Господарського кодексу України. Крім того, для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини), так і ступінь вини в розумінні статті 1193 Цивільного кодексу України.

У розгляді таких справ суди мають враховувати обставини вчинення господарюючими суб'єктами дій щодо оформлення відповідного землекористування та факти своєчасного виявлення контролюючими органами користування земельними ділянками без оформлення правовстановлюючих документів, а також вчинення дій щодо спонукання суб'єкта оформити право землекористування.

Отже виходячи з пункту 3.8 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 травня 2011 року № 6, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки) з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, повинно вирішуватись і встановлюватись при вирішенні спору за позовом органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення збитків, а не при оскарженні акту, яким визначено розмір цих збитків.

Відповідно до статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок № 284), пунктом 1 якого встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 2 Порядку № 284 розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Отже виконком, який створив Комісію з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, вправі був затвердити акт Комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22 листопада 2013 року № 6, а тому висновки апеляційного суду про відсутність повноважень у виконкому міськради на прийняття рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11 грудня 2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22 листопада 2013 року № 6, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (пункт 1), та щодо відсутності підстав для прийняття такого рішення є необґрунтованими.

При цьому колегія суддів не входить в обговорення правомірності визначення розміру збитків, тобто достовірності їх розрахунку, тому як останнє може бути предметом іншого судового розгляду.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Фактичні обставини справи судами першої та другої інстанції встановлено повно і правильно, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає необхідним постанову суду апеляційної інстанції в частині скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про скасування пункту 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11 грудня 2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22 листопада 2013 року № 6, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 та про задоволення позову в цій частині скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Керуючись статтями ст. ст. 220, 222, 226, 230, 232 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Криворізької міської ради задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року в частині скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про скасування пункту 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11 грудня 2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22 листопада 2013 року № 6, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 та задоволення позову в цій частині скасувати.

Постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року в цій частині залишити без змін. В іншій частині постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244-2 КАС України.

Судді: