Справа № 805/3001/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 р. Справа № 805/3001/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Апеляційного суду Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за невідпрацьовані дні відпустки у сумі 1309,01 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Апеляційний суд Донецької області звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за невідпрацьовані дні відпустки у сумі 1309,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 перебувала на службі в Апеляційному суді Донецької області на посаді спеціаліста 1 категорії відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія). У 2014 році відповідач перебувала у відпустці з за період роботи з 23.03.2014 року по 23.03.2015 року тривалістю 24 календарні дні, у зв'язку з чим останній нараховано відпускні у розмірі 2070,28 грн. Наказом №337к від 01.10.2014 року відповідача звільнено з роботи за власним бажанням у відповідності до приписів ст. 38 КЗпП України. Позивач вважає, що оскільки ОСОБА_1 використала чергову відпустку за період роботи з 23.03.2014 року по 23.03.2015 року в повному обсязі та отримала нараховані їй відпускні за цей період, є необхідність в поверненні зайво виплачених судом коштів у розмірі 1309,01 грн. за 14 календарних днів відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини за вказаний період роботи. Проте, здійснити відповідні відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 при її звільненні, як те передбачає ст. 127 Кодексу законів про працю України, не виявилось можливим у зв'язку із захопленням 29.09.2014 року будівель Апеляційного суду Донецької області у м. Донецьку незаконним збройним формуванням та відсутністю доступу до приміщень та кабінетів суду. Таким чином, позивач просив стягнути зі ОСОБА_1 грошові коштів за невідпрацьовані дні відпустки у сумі 1309,01 грн.

Представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, представником позивача через канцелярію суду надано заяву про здійснення розгляду справи за його відсутності.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебувала на службі в Апеляційному суді Донецької області на посаді спеціаліста 1 категорії відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія).

У 2014 році відповідач перебувала у відпустці за період роботи з 23.03.2014 року по 23.03.2015 року тривалістю 24 календарні дні, у зв'язку з чим останній нараховано відпускні у розмірі 2070,28 грн.

Наказом №337к від 01.10.2014 року відповідача звільнено з роботи за власним бажанням у відповідності до приписів ст. 38 КЗпП України.

Правовідносини, пов'язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, Законом України «Про відпустки», Кодексом законів про працю України

Згідно ст. 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

У відповідності до ст. 21 заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв'язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст. 23 даного Закону в установах та організаціях, що утримуються за рахунок бюджетних коштів, оплата відпусток провадиться із бюджетних асигнувань на їх утримання.

Статтею 22 цього Закону передбачено, що у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.

У відповідності до приписів ст. 127 Кодексу законів про працю України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, зокрема, при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію (п. 2 ч. 1 цієї статті).

З наданої позивачем до суду довідки про доходи відповідача за 2014 рік та розрахункових листів стосовно ОСОБА_1 за 2014 рік вбачається, що відповідачу в липні 2014 року нараховано відпускні у розмірі 2070,28 грн.

Проте, враховуючи те, що відповідач звільнена з Апеляційного суду Донецької області з 01.10.2014 року, їй зайво виплачено кошти у розмірі 1309,01 грн. за 14 календарних днів відпустки, що були надані ОСОБА_1 в рахунок невідпрацьованої частини за вищевказаний період роботи.

Позивач в позовній заяві зазначає, що здійснити відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 при її звільненні не виявилось можливим у зв'язку із захопленням 29.09.2014 року будівель Апеляційного суду Донецької області у м. Донецьку незаконним збройним формуванням та відсутністю доступу до приміщень та кабінетів суду.

На підтвердження обставин фактичної виплати відповідачу нарахованої суми відпускних у липні 2014 року позивачем до суду надано довідку від 25.01.2016 року за №35-24/14/2016, відповідно до якої за даними ліцензійної бухгалтерської програми «Парус» виплата заробітної плати у липні 2014 року здійснювалась через ПАТ «ВБР» шляхом перерахування за списком суддів та працівників Апеляційного суду Донецької області (у тому числі ОСОБА_1) загальної суми у розмірі 978099,13 грн. відповідно до платіжного доручення №568 від 29.07.2014 року за договором ТF.26968.001 від 03.03.2012 року.

Довідкою позивача від 25.01.2016 року за №35-24/15/2016 додатково повідомлено, що для перерахування заробітної плати за липень 2014 року до ПАТ «ВБР» надавався реєстр перерахувань на особисті вклади (додаток до платіжного доручення №568 від 29.07.2014 року) на загальну суму 978099,13 грн., в якому значилась ОСОБА_1 (сума 3719,06 грн.). Також в зазначеній довідці позивачем зазначено про неможливість надання копії зазначеного реєстру, оскільки у вересні 2014 року приміщення Апеляційного суду Донецької області у м. Донецьку були захоплені незаконним збройним формуванням. Вся бухгалтерська документація, що знаходилась в цих приміщеннях (в. т.ч. оригінал зазначеного реєстру), залишилась у м. Донецьку.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем фактичної виплати ОСОБА_1 відпускних у липні 2014 року, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за невідпрацьовані дні відпустки у сумі 1309,01 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Апеляційного суду Донецької області не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Апеляційного суду Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за невідпрацьовані дні відпустки у сумі 1309,01 грн. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.