Справа № 801/5295/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2016 р. м. Київ К/800/58387/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом Державної фінансової інспекції в Автономній Республіці Крим до Нікітського ботанічного саду - Національного наукового центру (далі - НБС-ННЦ) про спонукання до виконання певних дій за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Автономній Республіці Крим (далі - ДФІ в АР Крим) на постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 02 липня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ДФІ в АР Крим в Окружному адміністративному суді АР Крим пред'явила позов до НБС-ННЦ про спонукання до виконання певних дій.

Просила зобов'язати НБС-ННЦ виконати пункти 2, 5, 6, 7 вимоги ДФІ в АР Крим від 26 лютого 2013 року № 01-07-14-14/1544 в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду АР Крим від 18 червня 2013 року позовну заяву залишено без розгляду в частині позовних вимог щодо зобов'язання НБС-ННЦ виконати пункти 5 та 6 вимоги від 26 лютого 2013 року № 01-07-14-14/1544 в повному обсязі у зв'язку з їх відкликанням.

Постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 02 липня 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року, адміністративний позов ДФІ в АР Крим задоволено частково.

Зобов'язано НБС-ННЦ виконати пункт 2 вимоги ДФІ в АР Крим від 26 лютого 2013 року № 01-07-14-14/1544 в повному обсязі.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову ДФІ в АР Крим подала касаційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права просить рішення судів в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга ДФІ в АР Крим задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами ДФІ в АР Крим проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності НБС-ННЦ за період з 01 липня 2011 року по 30 вересня 2012 року.

За результатами зазначеної перевірки складено акт ДФІ в АР Крим від 22 січня 2013 року № 07-21/4, який підписаний в.о. директора НБС-ННЦ

Захарченко Г.С. та головним бухгалтером НБС-ННЦ Шевченко Л.М. із запереченнями.

26 лютого 2013 року на адресу НБС- ННЦ позивачем направлена вимога

№ 01-07-14-14/1544 щодо усунення порушень.

Пунктом 2 зазначеної вимоги визначено, що в порушення пункту 1.4.1 Правил визначення вартості будівництва, затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27 серпня 2000 року № 174 (ДБН. Д1.1.-1-2000) в акти приймання виконаних підрядних робіт (ф.КБ-2в) по об'єкту "Поточний ремонт колонади при в'їзді в НБС-ННЦ", виконаних згідно з договором від 25 червня 2011 року № 626, підрядником - Фірма "Капітель Плюс" зайво включено витрати по перевезенню працівників будівельних організацій автомобільним транспортом, що призвело до завищення загальної вартості ремонтних робіт на суму 1 179,54 грн.

В порушення вимог пункту 3.3.10.1 (динамічна договірна ціна) ДБН. Д1.1.-1-2000 до актів приймання виконаних підрядних робіт зайво включені установлення та розбирання інвентарних риштувань в кількості 396,2 кв.м., які вже враховано в нормах на штукатурку і фарбування. Сума перевищення вартості робіт та матеріальної шкоди (збитків) НБС-ННЦ складає 13 232,34 грн.

Контрольним обстеженням робіт, виконаних згідно з договором від 29 червня 2011 року № 632, підрядником - Фірмою "Капітель-Плюс" по об'єкту "Капітальний ремонт фасаду лабораторного корпусу НБС-ННЦ" встановлено, що в порушення пункту 3.3.10.1 (динамічна договірна ціна) ДБН. Д1.1.-1-2000 до Актів приймання виконаних підрядних робіт зайво включено шпаклювання фасадів площею 3 773,94 кв. м., яке згідно з пунктом 1.2.10 ДБН Д.2.4-12-2000 враховано у складі робіт по поліпшенню фарбування стін і укосів фасадів по штукатурці. Сума перевищення вартості робіт складає 57 424,27 грн.

У зв'язку з чим було запропоновано: відобразити в обліку дебіторську заборгованість за підрядником Фірмою "Капітель-Плюс" на різницю у вартості виконаних робіт. Провести відповідно до діючого законодавства заходи щодо стягнення з Фірми "Капітель-Плюс" коштів у сумі 71 836,15 грн.

В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України.

Пунктом 7 зазначеної вимоги, встановлено, що в порушення умов Типової угоди про підготовку аспірантів (докторантів) від 21 лютого 2009 року № 5, укладеної між НБС-ННЦ та ОСОБА_6, та вимог статті 629 Цивільного кодексу України ОСОБА_6 не працевлаштована у НБС-ННЦ, внаслідок чого НБС-ННЦ понесені касові та фактичні витрати на навчання аспіранта

ОСОБА_6 на суму 51 970,00 грн.

У зв'язку з чим також було запропоновано: провести відповідно до діючого законодавства заходи щодо стягнення зі ОСОБА_6 коштів в сумі 51 970,00 грн. або виконання пункту 6 Типової угоди про підготовку аспірантів (докторантів0 від 21 лютого 2009 року № 5 щодо відпрацювання не менше трьох років у НБС-ННЦ.

В іншому випадку, стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих витрат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України.

Зазначені пункти вимоги відповідачем в установлені строки виконано не було.

Частково задовольняючи позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що вимога відповідача є частково правомірною.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судів та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з пунктом 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах також надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Отже, органу державного фінансового контролю надана можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

В органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи вбачається, що ДФІ в АР Крим пред'явлена вимога, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення та можливість повернення майна перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не за позовом органу державного фінансового контролю про зобов'язання виконати вимогу або позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року № 21-40а14, № 21-63а14, від 28 жовтня 2014 року № 21-462а14, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суди при розгляді зазначеної справи не врахували наведених вимог матеріального права.

За приписами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи те, що у справі обставини встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, а тому вони підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду АР Крим від 02 липня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Автономній Республіці Крим до Нікітського ботанічного саду - Національного наукового центру про спонукання до виконання певних дій скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову Державної фінансової інспекції в Автономній Республіці Крим відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.