Справа № 274/2018/15-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Хавронюк О.Л.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"02" лютого 2016 р. Справа № 274/2018/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Шведюк М.М. ,

за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "14" грудня 2015 р. у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області до ОСОБА_3 про стягнення переплати по пенсії,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 надміро виплачену пенсію по втраті годувальника в розмірі 14951,34 грн.. Обґрунтовуючи позов УПФУ в м.Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області вказав на те, що в вересні 2014 року відповідач звернулась до позивача з заявою про призначення пенсії в зв'язку із втратою годувальника та надала пакет необхідних документів. Пенсію було призначено з 28.12.2013 року в сумі 1138,8 грн. та виплачено в листопаді 2014 року січні 2015 року в сумі 14951,34 грн.. В ході перевірки достовірності наданих відповідачкою документів було встановлено, що факт роботи померлого з 12.03.2004 року по 27.12.2013 року в ТОВ "Стромкомплекс", що був взятий для обчислення пенсії на підставі записів трудової книжки, не підтверджено особовими рахунками застрахованої особи про стаж та періоди роботи. Згідно отриманих при перевірці даних ОСОБА_4 працював з 1.01.2004 року по 30.06.2004 року , з 1.07.2004 року по 30.04.2005 року, з 3.05.2005 року по 16.06.2005 року, з 1.07.2005 року по 31.12.2005 року, з 1.02.2006 року по 13.05.2005 року, з 1.08.2006 року по 4.07.2007 року. Працевлаштування з серпня 2007 року по грудень 2013 року не прослідковувалось. Згідно із ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачених надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів пенсійного фонду або в судовому порядку.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.12.2015р. відмовлено в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області звернулось до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи апеляційної скарги перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18.09.2014 року ОСОБА_3 звернулась з заявою до позивача про призначення пенсії по втраті годувальника та надала документи про шлюб, свідоцтво про народження дитини, трудову книжку та свідоцтво про смерть чоловіка (а.с.7-13).

Позивачем нараховано та виплачено ОСОБА_3 пенсію по втраті годувальника з грудня 2013 року по січень 2015 року в загальній сумі 14951,34 грн. (а.с.6).

12.01.2015 року позивачем прийнято розпорядження про повернення коштів в зв'язку з з'ясуванням питання щодо підтвердження страхового стажу, який дає право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі проведеної перевірки (а.с.14-28).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Частиною 1 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Приписами ч.2 ст.17 КАС України вказано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

У пункті 5 частини четвертої статті 50 КАС зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Перелічені у пунктах 1 - 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Частиною першою статті 50 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку.

Водночас за змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав.

Отримавши пенсію, ОСОБА_3 набула право власності на неї, та їй як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження.

Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_3 права власності на виплачену управлінням ПФУ пенсію у розмірі 14951,34 грн. та стягнення цієї суми з неї, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.09.2015р..

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та прийняв рішення по суті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Приписами ч.1 ст.203 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, постанова Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.12.2015 року підлягає скасуванню, провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.ст. 157, 196, 199, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "14" грудня 2015 р. скасувати, провадження у справі - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" лютого 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області вул.Л.Карастоянової,29,м.Бердичів,Житомирська область,13312

3- відповідачу/відповідачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,13300

- ,