Справа № 820/9095/15
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 р.Справа № 820/9095/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. .,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

представника позивача - Ситніка О.О.,

представників відповідача - Троцко В.О., Неділько Н.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2015р. по справі № 820/9095/15

за позовом Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015р. Державне підприємство "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (далі по тексту - ДП "ХМЗ "ФЕД", позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС, в якому просило скасувати податкове повідомлення - рішення від 27.05.2015 р. №, прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального ГУ ДФС.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2015р. адміністративний позов Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення від 27.05.2015 р. №, прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального ГУ ДФС.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідача, Державне підприємство "Харківський машинобудівний завод "ФЕД", посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представників сторін, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Державне підприємство "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" зареєстровано Виконавчим комітетом Харківської області 27.12.1991р. за № 1 016403, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №504666, копія якого долучена до матеріалів справи (т.1 а.с. 7).

Державне підприємство "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" взято на облік платника податків з 01.09.2000р. за №64 (т.1 а.с. 18).

Державне підприємство "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" зареєстровано платником податку на додану вартість з 13.09.2000р., що підтверджується свідоцтвом №30006923 про реєстрацію платника податку на додану вартість (т.1 а.с. 17).

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального Головного управління ДФС в період з 21.04.2015р. по 06.05.2015р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП "ХМЗ "ФЕД" з питання дотримання податкового законодавства при формуванні податкового кредиту за грудень 2014 року по взаємовідносинам з постачальниками: ТОВ "Укртехснаб" (), ТОВ "Металл-Союз" (), ТОВ "Електровік-Сталь" (), за результатами якої складено акт від 12.05.2015 року № 122/28-09-46-17/14310052. ( т.1 а.с. 20-58).

В акті перевірки містяться висновки контролюючого органу про порушення ДП "ХМЗ "ФЕД":

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.п. "е", "и" п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме: завищено податковий кредит за грудень 2014 року у розмірі 287008,13 грн.;

- п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.3. абз. "а" п. 200.4 ст. 200, п.п. "е" "и" п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 287008,13 грн.

На акт перевірки від 12.05.2015 року № 122/28-09-46-17/14310052 ДП "ХМЗ "ФЕД" подало заперечення від 15.05.2015р. №207-354, які контролюючим органом розглянуті та листом від 22.05.2015р. за вих. №4735/10/28-09-46-31 повідомлено ДП "ХМЗ "ФЕД", що висновки акту перевірки відповідають нормам діючого законодавства (т.2 а.с. 126-128, 129-131).

На підставі акту перевірки від 12.05.2015 року № 122/28-09-46-17/14310052 Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального Головного управління ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.05.2015 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 287008,0 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 143504,0 грн. (т.1 а.с. 19)

Позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав первинну скаргу від 02.06.2015р. до Міжрегіонального головного управління ДФС - центральний офіс з обслуговування великих платників, яка рішенням від 23.06.2015р. за вих. №15777/10/28-10-10-4-33 залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення від 27.05.2015 р. № залишено без змін. (т.2 а.с. 132-133, 134-137).

27.06.2015р. позивач подав повторну скаргу до Державної фіскальної служби України, яка рішенням від 21.08.2015р. за вих. № 17960/6/99-99-10-01-04-25 залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення від 27.05.2015 р. № залишено без змін. (т.2 а.с. 138-139, 140-142).

Не погодившись із податковим повідомленням - рішенням від 27.05.2015 р. № , позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення - рішення від 27.05.2015 р. №, прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального ГУ ДФС прийнято неправомірно та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій за: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених цін за товари (послуги) до валових витрат та сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України).

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2. статті 200 Податкового кодексу України).

За змістом п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4. ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Фактичною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування, слугували висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, про сумнівність реальності здійснення господарських операцій з ТОВ "Укртехснаб", ТОВ "Електровік-Сталь", ТОВ "Металл-Союз".

Позиція відповідача, грунтується, зокрема, на тому, що в товарно-транспортних накладних інформація про вантажно - розвантажувальні операції відсутня, товарно-транспортні накладні засвідчені лише печаткою вантажовідправника, печатка вантажоодержувача відсутня, опис номенклатури товару, відображеного у податкових накладних, не відповідає опису номенклатури товару, наведеної у первинних документах, документи підписані не уповноваженою особою; сертифікати якості, видані виробником продукції або виписки, завірені виробником, до перевірки не надані, паспорт заводу-виробника, виданий та завірений виробником продукції, до перевірки не наданий.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "Укртехснаб", колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи убачається, що між ДП "ХМЗ "ФЕД" та ТОВ "Укртехснаб" укладено договір поставки продукції №02/04-14 від 02.04.2014 року, за умовами якого ТОВ "Укртехснаб" передає на користь ДП "ХМЗ "ФЕД" товар в кількості, номенклатурі та по цінам, вказаним в специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору (п. 1.1). Відповідно до п. 2.1 договору оплата за цим договором здійснюється в національній валюті України на вказаний постачальником рахунок у вигляді наступної оплати у термін 30 календарних днів з моменту отримання продукції від постачальника. Згідно з п.3.1. цього Договору постачальник постачає покупцеві продукцію на умовах СРТ- м. Харків автомобільним транспортом, відповідно до міжнародних правил по тлумаченню термінів (в редакції Інкотермс 2010)(т.1 а.с 69-70).

Фактичне здійснення господарських операцій за вищевказаною угодою підтверджується первинними документами, які містять інформацію про зміст та обсяг господарських операцій, зокрема, видатковою накладною №303 від 08.12.2014 р. та податковою накладною №6 від 08.12.2014 р. - на придбання сигналізаторів (7шт.) і електромагнітів (5 шт.) на загальну суму 97980,0 грн., у т.ч. ПДВ 16330,0 грн. (т.1 а.с. 80); видатковою накладною №304 від 09.12.2014 р. та податковою накладною №8 від 09.12.2014 р. - на придбання підшипників (46 шт.) на загальну суму 182071,46 грн., у т.ч. ПДВ 30345,24 грн. (т.1. а.с. 81); видатковою накладною №307 від 09.12.2014 та податковою накладною № 9 від 09.12.2014 р. - на придбання сигналізаторів (3 шт.) на загальну суму 25020,0 грн., у т.ч. ПДВ 4170,0 грн. (т.1 а.с. 82); видатковою накладною №313 від 16.12.2014 та податковою накладною №12 від 16.12.2014 р. - на придбання підшипників (18 шт.) на загальну суму 75573,36 грн., у т.ч. ПДВ 12595,56 грн. (т.1 а.с. 83); видатковою накладною №314 від 16.12.2014 р. та податковою накладною №13 від 16.12.2014 р. - на придбання підшипників (64 шт.) на загальну суму 305778,24 грн., у т.ч. ПДВ 50963,04 грн. (т.1 а.с. 84); видатковою накладною №330 від 25.12.2014 р. та податковою накладною №30 від 25.12.2014 р. - на придбання підшипників (700 шт.) на загальну суму 190119,6 грн., у т.ч. ПДВ 31686,6 грн. (т.1 а.с. 85); видатковою накладною №331 від 25.12.2014 р. та податковою накладною №31 від 25.12.2014 р. - на придбання сигналізаторів (10 шт.) на загальну суму 93600,0 грн., у т.ч. ПДВ 15600,0 грн. (т.1 а.с. 86); видатковою накладною №332 від 25.12.2014 р. та податковою накладною №32 від 25.12.2014 р. - на придбання підшипників (12 шт.) на загальну суму 14171,47 грн., у т.ч. ПДВ 2361,91 грн. (т.1 а.с. 87), а також специфікаціями №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8.( т.1 а.с.78-79).

Перевезення товару здійснювалося автотранспортом постачальника, на підтвердження чого позивачем надано товарно-транспортні накладні № 08/12-1 від 08.12.2014 р., № 09/12-1 від 09.12.2014 р., №09/12-1 від 09.12.2014 р., №16/12-1 від 16.12.2014 р., № 16/12-1 від 16.12.2014 р., № 25/12-1 від 25.12.2014 р., № 25/12-1 від 25.12.2014 р., № 25/12-1 від 25.12.2014 р. (т.1 а.с. 105-108).

Отримані ТМЦ позивачем оприбутковано, зокрема, на складі №109 - за прибутковим ордером №67 від 08.12.2014 р., на складі №140- за прибутковим ордером №45 від 09.12.2014 р., на складі №109 - за прибутковим ордером №70 від 09.12.2014 р., на складі №140 - за прибутковим ордером №48 від 16.12.2014 р., на складі №140 - за прибутковим ордером №49 від 16.12.2014 р., на складі №140 - за прибутковим ордером №54 від 25.12.2014 р., на складі №109 - за прибутковим ордером №81 від 25.12.2014 р., на складі №140 - за прибутковим ордером №53 від 25.12.2014 р., що підтверджується картками складського обліку (т.1 а.с. 88-95, т.2 а.с.143-164).

Оплату за придбані ТМЦ здійснено позивачем у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями №10195 від 26.12.2014 року, №9733 від 09.12.2014 року, №9728 від 09.12.2014 року, №3294 від 15.12.2014 року, №3235 від 11.12.2014 року (т.1 а.с.119-123).

Якість товару підтверджується паспортами та етикетками, копії яких містяться в матеріалах справи. (т.1 а.с. 129-138, 139-166, 167).

Відтак, судова колегія вважає, що за цими операціями позивач правомірно сформував витрати та податковий кредит.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "Електровік-сталь", колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи убачається, що між ДП "ХМЗ "ФЕД" (в якості покупця) та ТОВ "Електровік-сталь" (в якості постачальника) був укладений договір №4247 від 04.04.2014 року, за умовами якого п. 1.1. ТОВ "Електровік-сталь" зобов'язується передати, а ДП "ХМЗ "ФЕД" прийняти і оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, накладних або у рахунках-фактурах, які є невід'ємними частинами договору. Згідно з п.3.1. Договору постачання відбувається на умовах FCA-м. Дніпропетровськ (в розумінні Інкотермс 2000) (т.1 а.с. 168-171.)

Фактичне здійснення господарських операцій за вищевказаною угодою підтверджується первинними документами, які містять інформацію про зміст та обсяг господарських операцій, зокрема, видатковою накладною № Оф-РН-00000403 від 17.12.2014 р. та податковою накладною №8 від 03.12.2014 р. - на придбання алюмінію - АК12оч чушка (1,6 т.) на загальну суму 123504,0 грн., у т.ч. ПДВ 20584,0 грн., видатковою накладною № Оф-РН-00000404 від 17.12.2014 р. та податковою накладною №9 від 03.12.2014 р. - на придбання алюмінію - А8 чушка (2,0 т.) на загальну суму 138240,0 грн., у т.ч. ПДВ 23040,0 грн., видатковою накладною №Оф-РН-00000405 від 17.12.2014 р. та податковою накладною №39 від 17.12.2014 р. придбання алюмінію - АК12оч чушка (0,01 т.) на загальну суму 771,9 грн., у т.ч. ПДВ 128,65 грн., видатковою накладною №Оф-РН-00000406 від 17.12.2014 р. та податковою накладною №40 від 17.12.2014 р. - на придбання алюмінію - АК8 чушка (0,126 т.) на загальну суму 8709,12 грн., у т.ч. ПДВ 1451,52 грн., видатковою накладною №Оф-РН-00000407 від 17.12.2014 р. та податковою накладною №26 від 11.12.2014 р. - на придбання проволоки сталевої - 51ХФА пруток 4.0*2300 мм (20,0 кг.) на загальну суму 3360,0 грн., у т.ч. ПДВ 560,0 грн., видатковою накладною №Оф-РН-00000415 від 24.12.2014 р., податковою накладною №36 від 26.11.2014 р. та розрахунком коригування №49 від 24.12.2014 р. - на придбання холоднодеформована труба - АД1М труба 6*0,75мм (300,0 кг.) на загальну суму 97200,0 грн., у т.ч. ПДВ 16200,0 грн. (т.1.а.с 178, 199, 179, 200, 180, 202, 181, 203, 182, 201, 183, 197).

Отримані ТМЦ позивачем оприбутковано, що підтверджується прибутковими ордерами №61 від 17.12.2014 р., №59 від 17.12.2014 р., №62 від 17.12.2014 р., №60 від 17.12.2014 р., №90 від 17.12.2014 р., №66 від 25.12.2014 р., що підтверджується картками складського обліку, копії яких долучено до матеріалів справи. (т.1 а.с. 184-189, т.2 а.с.143-164).

Оплату товару позивач здійснював на підставі наявних у справі рахунків - фактур ( № Оф-СФ-05008 від 28.11.2014 р., №Оф-СФ-05008 від 28.11.2014 р., №Оф-СФ-05021 від 02.12.2014 р., №Оф-СФ-05077 від 17.12.2014 р., №Оф-СФ-05078 від 17.12.2014 р., №Оф-СФ-04977 від 21.11.2014 р.) що підтверджується платіжними дорученнями №3240 від 11.12.2014 року, №10210 від 26.12.2014 року, №10209 від 26.12.2014 року, №9566 від 03.12.2014 року, №9567 від 03.12.2014 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи.(т.1 а.с. 172-177, 204-208)

Перевезення товару здійснювалось власним транспортом позивача, на підтвердження чого ним надано товарно-транспортні накладні №083243 від 17.12.2014 р., №083243 від 17.12.2014 р., №083243 від 17.12.2014 р., № 083243 від 17.12.2014 р., № 083243 від 17.12.14р., № 048098 від 25.12.2014 р. (т.1 а.с. 195, 196)

Пунктом 2.3 договору №4247 від 04.04.2014 року передбачено, що гарантія відповідності продукції повинна підтверджуватися сертифікатом або паспортом якості постачальника або виробника (у випадку, якщо постачальник не є виробником), які надаються покупцеві разом з продукцією.

На підтвердження якості товару позивачем надано копії сертифікатів. (т.1. а.с. 209-114)

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "Металл-Союз", колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи убачається, що між ДП "ХМЗ "ФЕД" (в якості покупця) та ТОВ "Металл-Союз" (в якості продавця) був укладений договір № 0102/13 від 01.02.2013 року, за умовами п. 1.1. якого ТОВ "Металл-Союз" продає, а ДП "ХМЗ "ФЕД" придбає металопрокат, в номенклатурі, кількості та ціні, згідно специфікації. Згідно з п.3.1. Договору постачання відбувається на умовах FCA-м. Харків (Інкотермс 2010). Термін дії договору поставки згідно з п. 9.1 - до 31.12.2015 року (т.1 а.с.215-218).

Судовим розглядом встановлено, що передача товару від продавця до покупця відбувалась в орендованому постачальником приміщенні за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 327а. на підставі видаткових накладних, які містять інформацію про зміст та обсяг господарських операцій.

Отримання товару здійснювалось працівниками ДП "ХМЗ "ФЕД" на підставі довіреностей, що підтверджується витягом із журналу реєстрації довіреностей за 2014 р. (т.2 а.с. 4-15).

Перевезення товару здійснювалося автотранспортом позивача, що підтверджується товарно-транспортними накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Факт оприбуткування отриманих ТМЦ підтверджується прибутковими ордерами, картками складського обліку, копії яких містяться в матеріалах справи.

Оплату товару позивач здійснював в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 10276 від 30.12.2014 року, №9682 від 08.12.2014 року. (т.1 а.с. 236, 237).

Відповідно до п. 4.1 договору № 0102/13 від 01.02.2013 року продавець гарантує відповідність якості продукції вимогам ГОСТ, ТУ і підтверджує сертифікатом (паспортом) якості заводу-виробника.

Якість отриманого товару підтверджується сертифікатами, виписками із сертифікатів та документами якості продукції, копії яких містяться в матеріалах справи. (т.1 а.с. 238-250, т.2 а.с. 1-3).

Із матеріалів справи вбачається, що придбані товарно-матеріальні цінності позивачем використані у власній господарській діяльності для виробництва продукції, що підтверджується лімітними картами та вимогами, за якими товар передавався у виробничі підрозділи ДП "ХМЗ "ФЕД".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відомості, зазначені в товарно-транспортних накладних, що були надані позивачем, вказують на сторін, які приймали участь в господарських операціях їх зміст та обсяг, тобто надають можливість підтвердження факту перевезення ТМЦ.

Не заповнення деяких граф товарно-транспортних накладних не є суттєвими недоліками з точки зору повноти та достовірності відтворення змісту господарської операції і не свідчить про їх неналежність та недопустимість як доказів.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, не надання до перевірки договору з ТОВ "Електровік-сталь" та перевищення суми договору з ТОВ "Металл-Союз" не може свідчити про порушення податкового законодавства, зокрема п. 198.6 ст. 198 та п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки наведені положення вказують на необхідність зазначення в податковій накладній інформації про вид договору і не визначають обов'язковість складання додаткової угоди про збільшення суми договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Надані позивачем докази транспортування товару, документи складського обліку, документи про списання товару у виробництво в сукупності спростовують висновки відповідача про не підтвердження реальності здійснених ДП "ХМЗ "ФЕД" господарських операцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність висновків податкового органу.

Колегія суддів зазначає, що в силу закону отримання контролюючим органом акту перевірки, довідки зустрічної звірки або акту про неможливість проведення зустрічної звірки, в яких викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента або акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Юридична відповідальність має індивідуальний характер, позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій.

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання податкового органу на те, що позивачем не надано до перевірки сертифікати якості, видані виробником продукції, паспорти заводу-виробника, оскільки їх ненадання не є підставою для висновків про відсутність реальності здійснення господарських операцій з придбання товару за умови наявності інших документів, які підтверджують реальність постачання товарів чи надання послуг, адже, сертифікати якості та паспорти заводу-виробника не є документами первинного бухгалтерського обліку.

Доводи апелянта, що податкові накладні, отримані від ТОВ "Укртехснаб" та ТОВ "Металл-союз", підписані не уповноваженою особою колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані документи були підписані головними бухгалтерами цих підприємств, тобто особами, в посадові обов'язки яких входить ведення податкового обліку та складання первинної документації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що операції позивача у періоді, який підлягав перевірці контролюючим органом, із вище зазначеними контрагентами, мали реальний характер, підтверджені належними та допустимими первинними документами, на підставі яких відбувся рух активів у процесі господарської діяльності, контрагенти позивача на час здійснення операцій мали спеціальну податкову правосуб'єктність, а також наявний безумовний зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю позивача, що має відповідні умови для результатів господарської і економічної діяльності.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення - рішення від 27.05.2015 р. №.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Із матеріалів справи убачається, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2015 р. відповідачу відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи, що за результатом розгляду апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2015 р. залишено без змін, тому підлягають стягненню з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби судові витрати за подачу апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2015 р. у розмірі 5359,20 грн. на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк : ГУ ДКСУ в Харківській області, , рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2015р. по справі № 820/9095/15 залишити без змін.

Стягнути з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 5359,20 грн. (п'ять тисяч триста п'ятдесят десять грн. 20 коп.) на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк : ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 02.02.2016 р.