Справа № 810/4659/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4659/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» - Накутної Софії Олександрівни на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Бучанського міського управління юстиції Київської області Бойко Вікторії Григорівни, Реєстраційної служби Бучанського міськрайонного управління юстиції Київської області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції Київської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, рішень протиправними, скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року Приватне підприємство «Білдгрупменеджмент» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Бучанського МУЮ Київської області Бойко Вікторії Григорівни, Реєстраційної служби Бучанського міськрайонного управління юстиції Київської області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції Київської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, рішень протиправними, скасування рішень, зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, на його думку, підстав для проведення реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 не було, адже документи, що були подані ним для реєстрації права власності та на підставі яких Державний реєстратор Тимофєєв O.A. прийняв рішення про реєстрацію, не відповідали вимогам чинного законодавства. Просить визнати протиправними та скасувати рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції в Київській області про проведення державної реєстрації права власності та видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» - Накутна Софія Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що 30 липня 2013 року між Приватним підприємством «Білдгрупменеджмент» та ОСОБА_4 був укладений договір № КМ2/1-4-115 про резервування квартири, згідно якого за ним закріплена квартира, розташована в житловому будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1, тип квартири 1-Б, кількість кімнат - 1, поверх - 9, загальна проектна площа - 47, 95 кв.м.

30 липня 2013 року між ТОВ «Фордон Есет Менеджмент», яке діє від імені та за рахунок ІВНВІФ «Ірпінська інвестиційна група», за участі торговця цінними паперами - ТОВ «Про Капітал Сек'рітіз», та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ-1388/13. Згідно з договором продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах, передбачених договором, цінні папери, а саме: облігації цільові (серія Е), іменні, бездокументарні, емітовані ПП «Білдгрупменеджмент», міжнародний ідентифікаційний номер (ISIN) UA, номінальною вартістю 379,81 грн., у кількості 480 шт. за ціною 753,09 грн. за 1 цінний папір. Загальна вартість цінних паперів становить 361 483, 20 грн.

28 березня 2014 року між ПП «Білдгрупменеджмент» та ОСОБА_4 було підписано Акт прийому-передачі житлового приміщення АДРЕСА_1, в якому зазначено, що ОСОБА_4 прийнято квартиру АДРЕСА_1.

25 листопада 2014 року були підписанні Акти виконаних зобов'язань до Договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ -1388U3 від 30 липня 2013 та Акт приймання-передачі цінних паперів до Договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ -1388U3 від 30 липня 2013 року.

30.12.2014 року Рішенням сесії шостого скликання Ірпінської міської ради Київської області № 4580-64-VI «Про перейменування вулиць м. Ірпеня» вирішено перейменувати АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1.

31.07.2015 року до Реєстраційної служби Бучанського МУЮ у Київській області від представника ОСОБА_7, яка діяла згідно доручення від ОСОБА_4, надійшла заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до матеріалів реєстраційної справи, до заяви були подані наступні документи: довіреність, якою ОСОБА_4 довірив ОСОБА_7 подати до виконання заяву; копії паспортів та ідентифікаційних кодів ОСОБА_7 та ОСОБА_4; завірена належним чином декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану 29.01.2014 року; завірене апаратом ради в установленому порядку рішення Ірпінської міської ради від 30.12.2014 року та рішення Ірпінської міської ради про присвоєння поштової адреси від 21.11.2014 року; завірена належним чином копія договору оренди землі від 31.03.2008 року, який підтверджує виникнення та перехід речових прав на земельну ділянку, договір Резервування квартири № КМ/2/1-4-115 від 30.07.2013 року, в якому було вказано номер квартири (будівельний) АДРЕСА_1 до введення будинку в експлуатацію, а також надано Акт прийому-передачі житлового приміщення від 28.03.2014 року, де вказано адресний номер квартири АДРЕСА_1 та зазначено, що Сторони підтверджують повне виконаним взаємозобов'язань згідно Попереднього договору та жодних претензій не мають; подано оригінал та копію технічного паспорта від 10.12.2014 року на квартиру АДРЕСА_1, де загальна площа квартири становить 48,3 кв.м., а не 48,6 кв.м ; акт приймання-передачі цінних паперів до Договору купівлі-продажу цінних паперів від 25.11.2014 року; акт виконання зобов'язань до договору купілі-продажу цінних паперів від 25.11.2014 року та дві виписки про операції з цінними паперами за період з 25.11.2014 року по 28.11.2014 року та за період з 28.11.2014 року по 28.11.2014 року.

Після прийняття заяви ОСОБА_4 її було відправлено до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

12.08.2015 року, отримавши дану заяву та ознайомившись с поданим на реєстрацію пакетом документів, державним реєстратором прав на нерухоме майно Тимофєєвим Олександром Анатолійовичем Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області прийнято рішення про проведення державної реєстрації та відкриття розділу.

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідачів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відносини пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування (стаття 4 Закону).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8 1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Пунктом 6 частини 2 статті 9 Закону встановлено, що державний реєстратор видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Відповідно до приписів частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається: 1) фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна; 2) членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески; 3) юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками); 4) фізичним особам та юридичним особам, які в разі ліквідації (реорганізації) юридичної особи отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно юридичної особи, що ліквідується (реорганізується); 5) фізичним особам та юридичним особам, що вийшли зі складу засновників (учасників) юридичної особи за рішенням органу, уповноваженого на це установчими документами, отримали у власність об'єкт нерухомого майна, переданий їм; 6) реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об'єкти нерухомого майна; 7) у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів; 8) фізичним та юридичним особам на об'єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені з житлових у нежитлові і навпаки; 81) фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування; 9) в інших випадках, встановлених законом.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень, у відповідності до частини першої статті 15 Закону, проводиться в такому порядку:

Прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

Встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

Прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

Внесення записів до Державного реєстру прав;

Видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

Надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 16 Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Судом першої інстанції було встановлено, що 31 липня 2015 року до реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області звернувся ОСОБА_4 з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 12611688, щодо реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом першим частини другої статті 9 Закону визначено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Перелік документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб визначає пункт 50 Порядку.

Таким чином, зазначеним пунктом передбачено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає:

документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо);

у разі придбання безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром є одиниця нерухомості, документами, що підтверджують набуття у власність закріпленого за особою об'єкта будівництва, є договір купівлі-продажу облігацій та в разі наявності документ, згідно з яким відбулося закріплення відповідного об'єкта інвестування за власником облігацій (договір резервування, бронювання тощо);

довідку (виписку) із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва та за якими здійснюється державна реєстрація прав, видану особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), про участь заінтересованої особи в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва (у тому числі шляхом купівлі-продажу майнових прав);

технічний паспорт на об'єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо);

документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася).

Судом першої інстанції було встановлено, що під час розгляду заяви № 12611688 державним реєстратором встановлено, що ОСОБА_4 до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень доданий вищезазначений перелік документів, з завіреними позивачем копіями.

Про вказане свідчать також копії матеріалів реєстраційної справи щодо державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що наявні в матеріалах даної справи.

Окрім цього, в Акті прийому-передачі житлового приміщення АДРЕСА_1 від 28 березня 2014 року зокрема зазначено, що «підписанням даного акту Сторони підтверджують повне виконання взаємозобов'язань згідно Попереднього договору та жодних претензій по будівництву та опорядженню квартири одна до одної не мають» (Т.1, а.с. 96).

Крім того судом першої інстанції встановлено, що в наданому третьою особою до реєстраційної служби Акті прийому-передачі житлового приміщення від 28.03.2014 року, вказано адресний номер квартири АДРЕСА_1

При цьому, колегія суддів погоджуєтьсяз критичним сприйняттям судом першої інстанції тверджень позивача про те, що ОСОБА_4 не було подано державному реєстратору завірену належним чином Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, рішення Ірпінської міської ради від 30.12.2014 року та рішення Ірпінської міської ради про присвоєння поштової адреси від 21.11.2014 року; договору оренди землі від 31.03.2008 року, який підтверджує виникнення та перехід речових прав на земельну ділянку, акту прийому-передачі квартири, оскільки вказані документи наявні в реєстраційній справі.

Щодо тверджень позивача про надання довідки (виписки) із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництв, то судом першої інстанції встановлено, що ПП «Білдгрупменеджмент» жодному інвестору не видавало таку довідку, оскільки така довідка надається у випадку, якщо проводиться державна реєстрація права власності на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, у разі діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу. ПП «Білдгрупменеджмент» не входить до переліку таких забудовників, а тому і не має права надавати таку довідку.

Відповідно до приписів частини другої статті 9 Закону, яка встановлює права та обов'язки державного реєстратора, він не вправі надавати правову оцінку наданим у його розпорядження документам, будь-яким чином їх тлумачити чи роз'яснювати, а лише зобов'язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно пункту 20 Порядку, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

В той же час, стаття 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить виключний перелік підстав, згідно яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заявлене право вже зареєстровано.

З аналізу викладених норм вбачається, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень має встановити, в першу чергу, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документів.

В той же час, за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації державний реєстратор зобов'язаний провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Враховуючи, що заявником були подані всі документи, необхідні для проведення державної реєстрації прав, визначені Порядком, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що 12 серпня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Тимофеев Олександр Анатолійович було правомірно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23620785, згідно якого він вирішив провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справі на об'єкт нерухомого майна.

Пунктом 21, 22 Порядку, передбачено, що на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав щодо об'єкта нерухомого майна, право власності на який заявлене вперше, державний реєстратор відкриває відповідний розділ у Державному реєстрі прав, присвоює реєстраційний номер такому об'єкту та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства. Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить записи до Державного реєстру прав.

Відповідно до вимог п. 24 Порядку, у випадках, установлених законом, державний реєстратор органу державної реєстрації прав після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, відкриття відповідного розділу Державного реєстру прав та/або внесення записів до зазначеного Реєстру формує свідоцтво про право власності на нерухоме майно (далі - свідоцтво). Свідоцтво оформляється у двох примірниках, один з яких долучається до реєстраційної справи, а другий видається заявникові. У разі коли заявник виявив бажання отримати свідоцтво виключно в електронній формі та зазначив про це в заяві, свідоцтво оформляється в одному примірнику. Свідоцтво у паперовій формі оформляється на бланку, зразок та опис якого встановлює Мін'юст. У разі коли свідоцтво виготовляється державним реєстратором, він підписує обидва примірники такого свідоцтва та засвідчує їх печаткою. У разі коли свідоцтво, сформоване державним реєстратором, виготовляється особою, зазначеною у пункті 1 цього Порядку, на ньому проставляється напис «Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Напис скріплюється підписом особи, яка виготовила свідоцтво, із зазначенням її посади, прізвища та ініціалів і засвідчується її печаткою.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на підставі зазначеного рішення від 12 серпня 2015 року № 23620785 Реєстраційною службою Бучанського управління юстиції Київської області, зокрема, державним реєстратором Бойко В.Г. було правомірно відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на об'єкт нерухомого майна - квартиру за адресою : АДРЕСА_1, площею 48. 3 кв.м., присвоєно реєстраційний номер такому об'єкту, сформовано реєстраційну справу та видано ОСОБА_7 13.08.2015 року Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 42209962 від 13.08.2015 року.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України, а тому оскаржувані дії та рішення відповідачів щодо державної реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності прав, відкриття відповідного розділу у Державному реєстрі прав та їх обтяжень, присвоєння реєстраційного номеру та формування реєстраційної справи є правомірними, підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23620785 від 12 серпня 2015 року відсутні.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби Бучанського управління юстиції Київської області та Державного реєстратора Реєстраційної служби Бучанського управління юстиції Київської області - Бойко Вікторію Григорівну внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, то вказана вимога не підлягає задоволенню у зв'язку з відсутністю підстав для задоволенні вказаних вище вимог, а також з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 9 Закону передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень по межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Зазначена позиція підтверджується численною судовою практикою, зокрема у мотивувальній частині ухвали Вищого адміністративного суду України від 31.07.2014 року по справі № К/800/62158/13, за змістом якої суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Також, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за № 1429/20167.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, винесення судового рішення про скасування рішення державного реєстратора є підставою для автоматичного скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі прав у відповідності до вимог Порядку, тому у разі оскарження рішення державного реєстратора немає необхідності одночасно заявляти позовні вимоги щодо скасування запису про державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав.

Винесення судового рішення щодо скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не потребується, оскільки законодавством чітко визначено механізм та порядок скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі прав.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Крім того, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо видачі свідоцтва про право власності, відкриття відповідного розділу у Державному реєстрі прав, та присвоєння реєстраційного номеру такому об'єкту та формування реєстраційної справи і зобов'язання вчинити певні дії є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, а тому відмова у задоволенні первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» - Накутної Софії Олександрівни - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 04.02.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.