Справа № 826/26533/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову

04 лютого 2016 року м. Київ № 826/26533/15 (ДМ 145)

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., розглянувши за матеріалами клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову по справі

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2015 р. відкрито провадження у справі №826/26533/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.03.2016 р.

Пунктом 7 цієї ухвали позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 2 Закону України "Про судовий збір".

Водночас позивачем після відкриття провадження у справі скеровано до суду клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії п.п. 1, 4-7 додатку до рішення КМР від 28.05.2015 р. №567/1431 до набрання законної сили остаточним рішенням суду у цій адміністративній справі.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що серед позовних вимог з мотивів не відповідності Конституції та законам України позивач просить суд визнати п.п. 1, 4-7 Додатку до рішення КМР від 28.05.2015 р. №567/1431 "Про внесення змін до рішення КМР від 17.02.2011 р. №19/5406 "Про затвердження міської цільової програми "Турбота. Назустріч киянам" на 2011-2015 р." протиправними та скасувати їх.

Разом з тим, посилаючись на положення ст. 144 Конституції України, позивача стверджує, що вказані вище оскаржувані ним положення рішення КМР вважаються зупиненими з 04.12.2015 р., зв"язку із зверненням позивачем із позовом у даній справі до суду. Відштовхуючись від даного переконання, позивач стверджує, що Управлінням праці та соціального захисту населення Солом"янської райдержадміністрації листом від 11.12.2015. р. №260-8048/33 з посиланням на оскаржуване рішення, поінформовано позивача, що на підставі цього ж рішення працівникам міліції заблоковано транспортний додаток в системі "Картка киянина" та пільга на купівлю лікарських засобів КП "Фармація".

Дана обставина, на переконання позивача, зумовлює необхідність забезпечення позову шляхом зупинення дії п.п. 1, 4-7 оскаржуваного рішення КМР.

Положеннями статті 117 КАС України передбачено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень (ч. 1).

Ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції (ч. 2).

Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання (ч. 3).

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії (ч. 4).

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ч. 1). Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду (ч. 2).

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16.04.2009 р. №7-рп/2009 Справа №1-9/2009, зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Згідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 р. №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" суд не може, застосувавши Конституцію як акт прямої дії, визнати неконституційними закони чи правові акти, перелічені в ст. 150 Конституції, оскільки це віднесено до виключної компетенції Конституційного Суду України.

Разом з тим суд може на підставі ст. 144 Конституції визнати такими, що не відповідають Конституції чи законам України, рішення органів місцевого самоврядування, а на підставі ст. 124 Конституції - акти органів державної виконавчої влади: міністерств, відомств, місцевих державних адміністрацій тощо. Звернення до Конституційного Суду України в такому разі не вимагається.

В той же час, як вбачається зі змісту Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 р. №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", подання позовної заяви до суду зупиняє дію оскаржуваного правового акта органу місцевого самоврядування.

Таким чином, як вбачається з аналізу наведених вище законодавчих положень та роз"яснень, підставою для зупинення у встановленому законом порядку рішення органу місцевого самоврядування є, зокрема, факт звернення заінтересованої особи до суду з позовом з мотивів невідповідності такого рішення Конституції чи законам України.

А відтак, з огляду на наведене, зосереджуючи при цьому увагу на пряму дію норми ст. 144 Конституції України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову у цій справі, адже, враховуючи звернення позивача 04.12.2015 р. до суду із позовною заявою в тому числі про скасування п.п. 1, 4-7 Додатку до рішення КМР від 28.05.2015 р. №567/1431, дія даного рішення КМР в цій частині згідно до ч. 2 ст. 144 Конституції України є зупиненою з одночасним зверненням позивача як заінтересованої особи до суду.

Керуючись статтями 117, 118 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська