Справа № 22-а-18014/11
Суддя: Мережко М. В.
Дата ухвалення: 2011-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 серпня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Оношко Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

15.07.2010 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області про визнання неправомірними дій та зобовязання провести перерахунок розміру її пенсії, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона являється потерпілою від наслідків аварії на ЧАЄС 1-ої категорії та інвалідом 2-ої групи внаслідок захворювання, пов»язаного з Чорнобильською катастрофою, і відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір державної пенсії, яку вона отримує, повинен бути не менший 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, не менший 75% від мінімальної пенсії за віком від встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» мінімальної пенсії за віком на момент виплати та підвищення до пенсії у розмірі однієї мінімальної зарплати як непрацюючому пенсіонеру, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Відповідачем же всупереч вищевказаних вимог закону пенсія позивачці виплачується в значно нижчому розмірі, що остання вважає порушенням гарантованих їй прав та охоронюваних інтересів, в зв»язку з чим і просила суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов»язати його здійснити перерахунок розміру її пенсійного забезпечення не виплачуваного в повному обсязі відповідно до ст.ст. 50, 54, 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 31 жовтня 2006 року за виключенням періоду з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (основної та додаткової) та виплату доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.ст. 50, 54, 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, 75% мінімальної пенсії за віком та однієї мінімальної зарплати, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Зобов»язано управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату основної, додаткової пенсії, виплату доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення починаючи з 15 липня 2007 року. відповідно до ст.ст. 50, 54, 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, 75% мінімальної пенсії за віком та однієї мінімальної зарплати, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в позові в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Ірпінським міським судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є непрацюючим пенсіонером, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та є інвалідом 2-ої групи внаслідок захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі: інвалідам 2-ої групи 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.39 вказаного Закону пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю підвищуються на одну мінімальну заробітну плату.

Позивачка ОСОБА_1, оспорюючи дії відповідача, вважала, що вона отримує державну, додаткову пенсію та доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст.ст. 50, 54, 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв»язку з чим і звернувся до суду за захистом своїх прав. Посилалась на те, що відповідачем безпідставно при нарахуванні пенсії застосовуються не норми вищевказаного закону, а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані її відповідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.ст. 50, 54 , 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України № 654 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст.ст. 50, 54, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп та від 22.05.2008 року за № 10-рп було визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 та 2008 рік», зокрема Закону, яким було внесено зміни на 2007 та 2008 рік до ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині визначення розміру державної та додаткової пенсії по другій групі інвалідності, пов»язаної з наслідками аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9"Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами і при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим суд першої інстанції при постановленні рішення допустив помилку при визначенні періоду, за який належить зобов»язати відповідача перерахувати та виплатити позивачці недоплачені суми, оскільки рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп та від 22.05.2008 року за № 10-рп було визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 та 2008 рік» то перерахунок та стягнення виплат недоплаченої суми повині проводитись відповідно з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року , з 01.01.2009 року по 31.10.2010 року.

За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2010 року - змінити в частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок державної пенсії.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області провести перерахунок державної пенсії ОСОБА_1, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок неправильного обчислення, а також проводити щомісчно виплату державної основної та додаткової пенсії згідно ст. 54, 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 , та з 01.01.2009 року по 31.10.2010 року.

В іншій частині постанову залишити без змін.ґ

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: