Справа № 816/4355/15
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 р. Справа № 816/4355/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання: Городової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. по справі № 816/4355/15 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА

06 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Полтавській області про зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надати її в користування (оренду).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити дії було задоволено.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надати її в користування (оренду).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. та прийняти нове судове рішення.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 28.01.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.02.2015 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надати її в користування (оренду) терміном на 49 років.

Рішенням Головного управління Держкомзему у Полтавській області від 04.03.2015 №31-16-0.4-2454/2-15 повідомлено позивача про те, що:

- назва документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (НВ- 015 від 17.02.2015) не відповідає назві виготовленої документації із землеустрою;

- мають місце розбіжності щодо площ та суміжних землекористувачів в поданому проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки та витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку;

- у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки потребують уточнення дані щодо віднесення (не віднесення) земельної ділянки до особливо цінних земель визначених пунктом "г" частини першої статті 150 Земельного кодексу України (а.с. 79).

Листом Головного управління Держкомзему у Полтавській області від 23.03.2015 №31-16-0.4-3108/2-15 повідомлено позивача, що зазначені у попередньому листі зауваження ОСОБА_2 не враховано, а також відсутня позначка Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа (а.с. 80).

16.04.2015 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, з виправленими недоліками, вказаними у листах від 04.03.2015 №31-16-0.4-2454/2-15 та від 23.03.2015 №31-16-0.4-3108/2-15 (а.с. 81).

Однак, листом Головного управління Держкомзему у Полтавській області від 30.04.2015 №31-16-0.4-4685/2-15 повідомлено позивача, що в представленій на розгляд землевпорядній документації потребують уточнення дані:

- щодо землекористувача земельної ділянки ТОВ "Пирятин-зернопродукт", а саме, відсутня засвідчена нотаріально письмова згода землевласника (землекористувача);

- пунктів 6, 12, 16 у висновку відділу Держземагентства у Чорнухинському районі Полтавської області від 17.02.2015 №19-1626-3.0-1565/2-15 про погодження проектів землеустрою щодо цільового призначення земельних ділянок, законодавчої бази та державної реєстрації земельних ділянок;

- щодо цільового призначення земельних ділянок зазначеного в завданні на виконання робіт від 19 грудня 2014 року (стор. 4);

- щодо площ земельних ділянок зазначених в висновках ПП «Інститут агрономії» від 22.12.2014 № 1337, 1333, 1334, 1330 та від 12.01.2015 № 02 про якісну характеристику ґрунтів земельних ділянок площами 52.4009 га, 19.2002 га, 5.4558 га, 25.4002 га та 9.4000 га;

- щодо суміжних власників (землекористувачів) земельних ділянок, а саме, долучити їх погодження у відповідності до вимог ст. 198 Земельного кодексу країни.

Крім того, зазначено про відсутність позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа та не додано проект договору оренди земельної ділянки підписаної позивачем та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (а.с. 82-83).

26.05.2015 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, з виправленими недоліками, вказаними у листі від 30.04.2015 №31-16-0.4-4685/2-15 (а.с. 84).

За результатами розгляду даного клопотання, 02.06.2015 Головним управлінням Держкомзему у Полтавській області листом №5624/2-15 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через те, що до проекту землеустрою необхідно долучити: матеріали погодження проекту землеустрою; матеріали геодезичних вишукувань, землевпорядного проектування, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) в повному обсязі, а також, додати проект договору оренди земельної ділянки підписаної позивачем та витяг з Державного земельного кадастру по вказаній земельній ділянці (а.с. 85).

14.07.2015 позивачем подано клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, з виправленими недоліками, вказаними у листі від 02.06.2015 №№5624/2-15 (а.с. 86).

Проте, листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01.09.2015 №1955/0/72-15 повідомлено позивача про відсутність позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа, згідно п. 75 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" та про те, що представлені на розгляд проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок необхідно доопрацювати з урахуванням вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 із змінами.

В представленій на розгляд землевпорядній документації потребують уточнення дані щодо суміжних власників (землекористувачів) земельних ділянок, долучити їх погодження у відповідності до вимог статті 198 Земельного кодексу України.

Акти приймання - передачі межових знаків на зберігання привести у відповідність вимог Інструкції.

Матеріали перенесення меж земельних ділянок в натуру (на місцевість), а саме, креслення перенесення в натуру меж земельних ділянок надати з прив'язкою до пунктів державної геодезичної мережі, підтвердити легітимність отримання вихідних даних у відповідності до статті 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" (а.с. 87).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що вимоги позивача до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області є обґрунтованими, в свою чергу відповідач не довів правомірність своїх дій.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

У відповідності до абз.1-2 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Абзацами 3 та 4 частини 1 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною РадоюАвтономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

При цьому, земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування (абз. 5 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України).

Абзацом 1 частини 2 вказаної статті Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Так, у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (абз. 2 ч. 2 ст. 123 ЗК України).

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 123 ЗК України умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом МіністрівУкраїни.

Згідно з ч. 4 вказаної статті проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Проаналізувавши вищевказані правові положення, колегія суддів зазначає, що статтею 123 Земельного кодексу України чітко визначено процедуру надання земельних ділянок у користування. Зокрема, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення повинна звернутися з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного суб'єкта владних повноважень, визначеного статтею 122 цього Кодексу. В свою чергу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за результатом розгляду такого клопотання надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмовляє у його наданні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, з метою отримання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області (а.с. 47).

За результатами розгляду вказаного клопотання наказом ГУ Держземагенства у Полтавській області від 03.12.2014 року №5072-СГ позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 48).

Приватним підприємством "Чорнухинський центр земельного кадастру" на замовлення ОСОБА_2 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 5,4000 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності на території Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с.42-44).

Відповідно до ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

При цьому, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч. 10 ст. 123 ЗК України).

Згідно з ч. 13 вказаної статті ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

При цьому, відповідно до абз. 1-2 ч. 8 ст. 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій-третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем неодноразово подавався на затвердження відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Однак, відмовляючи у затвердженні документації із землеустрою щодо відведення позивачеві земельної ділянки, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області кожного разу вказувало на нові невідповідності документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Так, як вище зазначено, останнім листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01.09.2015 року №1955/0/72-15 повторно повідомлено позивача про відсутність позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа згідно з пунктом 75 постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" та про те, що представлені на розгляд проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок необхідно доопрацювати з урахуванням вимог Інструкції.

У листі зазначено, що у представленій на розгляд землевпорядній документації потребують уточнення дані щодо суміжних власників (землекористувачів) земельних ділянок, потрібно долучити їх погодження відповідно до вимог статті 198 Земельного кодексу України; акти приймання - передачі межових знаків на зберігання привести у відповідність вимог Інструкції; матеріали перенесення меж земельних ділянок в натуру (на місцевість), а саме: креслення перенесення в натуру меж земельних ділянок, надати з прив'язкою до пунктів державної геодезичної мережі, підтвердити легітимність отримання вихідних даних відповідно до статті 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" (а.с. 87).

Положеннями статті 50 Закону України "Про землеустрій" визначено перелік складових проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, у проекті землеустрою позивачем були надані клопотання замовника; завдання на розроблення проекту землеустрою; наказ ГУ Держземагенства у Полтавській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; довідка з державної статистичної звітності про наявність земель (форми 6 -зем); креслення перенесення меж земельної ділянки в натуру; журнал теодолітної (тахеометричної) зйомки, відомості про наявні пункти ДГМ, відомості про обчислення теодолітних (тахеометричних) ходів, відомості щодо середньоквадратичної похибки; план зон обмежень і сервітутів земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; висновок відділу Держаземагенства у Чорнухинському районі про погодження проекту землеустрою; висновок про якісну характеристику грунтів; висновок археологічної експертизи; викопіювання земельної ділянки з кадастрової карти /збірний кадастровий план земельної ділянки/; акт прийому-передачі межових знаків на зберігання; схема встановлення меж земельної ділянки; відомості про обчислення площі земельної ділянки/каталог координат; абрис польових вимірів кутів поворотів межі земельної ділянки; копію кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника.

Таким чином, у проекті землеустрою надані матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, підписаний власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Отже, проект землеустрою позивача відповідає вимогам статті 50 Закону України "Про землеустрій".

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій", а тому відсутність підтвердження легітимності отримання вихідних даних креслення перенесення в натуру меж земельних ділянок з прив'язкою до пунктів державної геодезичної мережі відповідно до статті 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" не може бути підставою для непогодження відповідачем проекту землеустрою.

Статтею 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" визначено порядок користування топографо-геодезичними і картографічними матеріалами та не визначено умови і порядок підтвердження легітимності даних топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Стосовно відсутності позначки Державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа як підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою, варто зазначити наступне.

Згідно з п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Кабінету України від 17.10.2012 року № 1051, (далі - Порядок № 1051) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

У відповідності до абз. 1 п. 111 Порядку № 1051 державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

Згідно з абз. 2 п.111 вказаного Порядку за результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: - за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; - відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); - робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; - надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: - невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства; - розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; - розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; - подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Відповідно до п. 75 Порядку № 1051 у разі відповідності поданих документів, зазначених у пункті 69 цього Порядку, вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку, та електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, державний кадастровий реєстратор: робить на титульному аркуші документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15; присвоює за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру земельній ділянці, що реєструється, кадастровий номер та у випадках, зазначених у пунктах 107 - 161 цього Порядку, відкриває Поземельну книгу (вносить відповідні записи до неї).

Пунктом 87 вищезазначеного Порядку передбачено, що на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки державний кадастровий реєстратор на безоплатній основі надає витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Однак, зі змісту абзацу 1 пункту 73 Порядку № 1051 вбачається, що державний кадастровий реєстратор може приймати рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки в разі: невідповідності поданих документів вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів не в повному обсязі.

Згідно з абз. 2 п. 73 Порядку № 1051 у таких випадках державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення.

Судом розглядом встановлено, що на підставі наданих ОСОБА_2 всіх необхідних документів державним кадастровим реєстратором проведено опрацювання поданих документів та видано позивачу витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державним кадастровим реєстратором не зроблено на титульному аркуші матеріалів документації із землеустрою позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15.

Так, державний кадастровий реєстратор центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, не вчинив визначених чинним законодавством обов'язкових дій, передбачених пунктом 75 Порядку, проте, даний факт не ставить під сумнів дії Державного кадастрового реєстратора щодо перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Отже, мотиви вчиненої відповідачем відмови у погодженні проекту землеустрою є недоведеними та недостатньо обґрунтованими.

Тобто, право позивача на погодження проекту землеустрою щодо відведення для ведення фермерського господарства земельної ділянки порушено і таке право підлягає захисту.

Таким чином, відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01.09.2015 року №1955/0/72-15 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, та надання її в користування (оренду), є протиправною, а тому колегія судів вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати вказану відмову протиправною та скасував її.

Разом з тим, колегія суддів вважає не вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, та надання її в користування (оренду), оскільки суд не може перебирати на себе повноваження та функції уповноваженого органу, втручаючись при цьому у внутрішньо - організаційну специфіку роботи.

Отже, суд не вправі зобов'язувати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із вищезазначеним земельним законодавством України можуть здійснюватися лише за його розсудом.

Окрім цього, колегія суддів, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає можливим вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 14.07.2015 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надати її в користування (оренду).

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового закріпленні в ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, колегія судів вважає за необхідне, відповідно до ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2015р. по справі № 816/4355/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01.09.2015 № 1955/0/72-15 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області, та надання її в користування (оренду).

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 14.07.2015 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 5,4000 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Мокиївської сільської ради Полтавської області та надати її в користування (оренду).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. Пянова Я.В.

Повний текст постанови виготовлений 02.02.2016 р.