Справа № 813/6627/14
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 876/11975/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Краснопольської Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі за його позовом до Львівської митниці ДФС про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці ДФС (далі - Митниця) № 889-о від 29.07.2014 року «Про звільнення ОСОБА_2.», поновити його на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів з 30.07.2014 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року у справі № 813/6627/14 у задоволенні позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену постанову суду скасувати та ухвалити нову про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що пройшов конкурсний відбір на заміщення вакантних посад державних службовців у Львівській митниці Міндоходів і наказом № 331-о від 11.03.2014 року призначений на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» із встановленням 2-місячного випробувального терміну.

Наказом Львівської митниці Міндоходів № 337-о від 17.03.2014 року йому було встановлено наставництво та визначено наставником ОСОБА_5 У подальшому до цього наказу були внесенні зміни щодо терміну наставництва з 12.03.2014 року по 10.07.2014 року.

Під час допиту в якості свідка в суді першої інстанції ОСОБА_5 ствердив, що ОСОБА_2 проявив себе позитивно, претензій та скарг за період роботи до нього не надходило.

За результатами наставництва ОСОБА_5 оформив висновок-звіт про результати наставництва, у якому вказано, що ОСОБА_2 зарекомендував себе сумлінним, здібним працівником, добросовісно ставився до виконання роботи пов'язаної з індивідуальним планом завдань, значну увагу приділяє підвищенню свого професійного рівня, здатний самостійно примати рішення. Рекомендовано поглиблювати знання законодавства України з питань державної митної справи з метою застосування їх у практиці.

Відповідно до наказу Львівської митниці Міндоходів № 889-0 від 29.07.2014 року «Про звільнення ОСОБА_2.» він був звільнений 29.07.2014 року із займаної посади, як такий що не витримав випробування. Підставою для прийняття наказу зазначено доповідну записку від 17.04.2014 року, службову записку від 29.07.2014 року № 13-70-04/45-432, залікову відомість.

Щодо доповідної записки він 17.04.2014 року ОСОБА_5, то апелянт наголошує на тому, що доповідна записка датована ще 17.04.2014 року, тобто через місяць роботи на посаді і відповідно до індивідуального плану наставництва через місяць роботи на посаді він лише почав вивчати Митний кодекс України та Податковий кодекс України, а допуск до практичних завдань був передбачений лише з 18.06.2014 року.

Щодо службової записки від 29.07.2014 року № 13-70-04/45-432 24-25, то у ній немає жодної вказівки щодо невідповідності позивача роботі, на яку його прийняли.

Окрім того, перевірка знань мала проводитись у два етапи: перший - складання тестів, а другий - усна співбесіда. Суд першої інстанції не взяв до уваги показань свідка ОСОБА_6 про те, що 29.07.2014 року їх викликали до керівництва митниці для проведення усної співбесіди, однак співбесіди з ними не було проведено, а лише вручено наказ про звільнення.

Одночасно апелянт наполягає на тому, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що оспорюваний наказ було видано у день, коли він перебував на лікарняному, а отже звільнення, проведене за ініціативою власника, є незаконним.

Позивач та його представник у ході апеляційного розгляду підтримали апеляційні вимоги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

Представник Митниці у судовому засіданні апеляційного суду заперечила обґрунтованість доводів апелянта, просила залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивача було прийнято на службу в митні органи із встановленням випробувального терміну спершу на два місяці з 12.03.2014 року по 13.05.2014 року, який згодом на підставі доповідної записки його наставника від 17.04.2014 року було продовжено до 10.07.2014 року.

По завершенні випробувального терміну і терміну наставництва було проведено перевірку знань працівників, прийнятих на посаду вперше, в тому числі ОСОБА_2 Попри позитивні відгуки свого наставника, перевірки знань позивач успішно не пройшов і комісія, що проводила перевірку, оцінила результат його роботи під час випробувального терміну «не зараховано». На цій підставі ОСОБА_2 був звільнений із займаної посади як такий, що не пройшов випробування.

Доводи позивача щодо упередженого ставлення до нього не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи. Порушень під час проведення перевірки знань позивача, які б свідчили про сумнівність її результатів, судом не встановлено.

Позитивні відгуки наставника про свого підопічного, як і відсутність на нього скарг, не є достатнім свідченням того, що працівник за своїм кваліфікаційним рівнем відповідає займаній посаді і такі доводи не спростовують результатів оцінювання, проведеного спеціально створеною для цього комісією.

Щодо покликань позивача про недопустимість звільнення під час тимчасової непрацездатності, то у випадку звільнення працівника на підставі ст. 28 КЗпП України правила, визначені ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не поширюються.

Крім того, на момент фактичного ознайомлення із оскаржуваним наказом позивач не повідомляв про те, що перебуває на лікарняному, натомість про цю обставину керівництву стало відомо вже через місяць, після того, як позивач вдруге прибув у відділ кадрового забезпечення Львівської митниці за вказаною вище адресою.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянтів, викладеним у апеляційних скаргах, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 569 Митного кодексу України (далі - МК України) правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Приписами ст. 18 Закону України «Про державну службу» передбачено, що при прийнятті на державну службу може встановлюватися випробування терміном до шести місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) метою випробування при прийнятті на роботу є перевірка відповідності працівника роботі, яка йому доручається.

Як передбачено ч. 2 ст. 28 КЗпП України, якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що ОСОБА_2 наказом Львівської митниці Міндоходів № 331-о від 11.03.2014 року було призначено на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів із випробувальним терміном два місяці, а наказом №337-о від 12.03.3014 року «Про встановлення наставництва» йому було встановлено наставника - ОСОБА_5, головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів та встановлено термін наставництва з 12.03.2014 року по 13.05.2014 року.

У подальшому 17 квітня 2014 року на підставі доповідної записки ОСОБА_5 наказом Львівської митниці Міндоходів від 17.04.2014 року № 730-о «Про внесення змін до наказів Львівської митниці Міндоходів» до наказу № 337-о від 12.03.3014 року «Про встановлення наставництва» було внесено зміни, термін наставництва встановлено з 12.03.2014 року по 10.07.2014 року, на наставника покладено обов'язок в термін до 11.07.2014 року подати у відділ персоналу Львівської митниці Міндоходів висновок-звіт про роботу позивача.

Крім того, наказом Львівської митниці Міндоходів № 439-о від 18.04.2014 року було внесено зміни до наказу «Про призначення ОСОБА_2.» та встановлено йому випробувальний термін до шести місяців.

За результатами наставництва ОСОБА_5 підготував висновок-звіт, у якому, окрім позитивних відгуків на адресу позивача, зазначив про необхідність поглиблення знань законодавства України з питань державної митної справи з метою застосування їх на практиці.

24.07.2014 року на підставі розпорядження начальника Львівської митниці Міндоходів №120-р від 21.07.2014 року «Про проведення заслуховування» радою по роботі з кадрами при Львівській митниці Міндоходів було проведено перевірку знань вперше прийнятих працівників та їх заслуховування разом із закріпленими за ними наставниками відповідно до затвердженого графіка.

Згідно із додатком 2 до вказаного розпорядження начальника Львівської митниці Міндоходів №120-р від 21.07.2014 року проведення перевірки знань ОСОБА_2 та його заслуховування разом із закріпленим за ним наставником було призначено на 10 год. 24.07.2014 року (а.с. 47-48 т.1).

У ході проведеної перевірки знань ОСОБА_2 показав негативний результат.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_7., начальника відділу персоналу Львівської митниці ДФС, перевірка складалась із двох частин: письмового тестування та усної співбесіди. У ході письмового тестування позивач показав низький рівень знань. При цьому усі працівники, які за результатами письмового тестування 24.07.2014 року показали незадовільний результат, серед яких був і позивач, того ж дня проходили ще усну співбесіду, після якої комісія робила остаточний висновок щодо рівня їх знань. Оскільки ОСОБА_2 письмового тестування не пройшов, з ним також було проведено усну співбесіду, після якої до відомості проведення 24.07.2014 року перевірки знань вперше прийнятих працівників внесено результат - «не зараховано».

При цьому судом апеляційної інстанції критично оцінюються покликання апелянта на показання свідка ОСОБА_6 про непроведення письмової співбесіди, оскільки його свідчення стосуються подій, які мали місце 29.07.2014 року, а перевірка знань позивача проводилася 24.07.2014 року. Окрім того, вказаний свідок також був звільнений відповідачем з аналогічних підстав з посади державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Грушів».

У службовій записці заступника начальника митниці Жук В.А. від 29.07.2014 року № 13-70-04/45-432 до в.о. начальника Львівської митниці Міндоходів Безсмертного І.І. за наслідками проведеної 24-25 липня 2015 року радою по роботі з кадрами при Львівській митниці Міндоходів перевірки знань працівників митниці було запропоновано щодо працівників, які не пройшли успішно перевірку знань, розглянути питання про їх звільнення з посади за результатами випробування, як таких, що не витримали випробування.

29.07.2014 року наказом Львівської митниці Міндоходів № 889-о ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів, як такого, що не витримав випробування у відповідності до ч. 2 ст. 28 КЗпП України на підставі доповідної записки від 17.04.2014 року, службової записки від 29.07.2014 року №13-70-04/45-432 та залікової відомості.

Щодо покликань позивача на те, що у період з 29.07.2014 року по 29.08.2014 року він перебував у стані тимчасової непрацездатності відповідно до листків непрацездатності АГЛ №436329 від 29.07.2014 року та АГЛ №436405 від 08.08.2014 року, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

Таким чином, при прийнятті позивача на роботу угодою сторін була передбачена можливість розірвання укладеного трудового договору у випадку, якщо той не витримає випробування.

З огляду на це, на переконання апеляційного суду, розірвання із ОСОБА_2 трудового договору на підставі приписів ст. 28 КЗпП України не можна вважати таким, що проведене за ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки позивач при прийнятті на роботу, погоджуючись на випробування, тим самим погодився і на можливість розірвання такого трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено його невідповідність роботі, на яку його було прийнято. Відтак, на позивача не поширюються обмеження щодо можливості звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у період тимчасової непрацездатності, що передбачені приписами ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

При цьому апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що при наданні оцінки оскарженому позивачем наказу відповідача суд не вправі перебирати на себе повноваження щодо оцінки кваліфікаційного рівня працівника та відповідності його займаній посаді, так як це виключна компетенція роботодавця.

Одночасно апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що доводи позивача у частині позитивної характеристики його наставником та відсутність скарг під час випробувального терміну самі по собі не можуть свідчити про те, що він за своїм кваліфікаційним рівнем відповідає займаній посаді, і при негативних результатах письмового тестування та усної співбесіди з позивачем у відповідача були належні правові підстави для прийняття оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_2 на підставі приписів ч. 2 ст. 28 КЗпП України.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі № 813/6627/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 04 лютого 2016 року.