Справа № 2-а-5577/09/2170
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 р.Справа № 2-а-5577/09/2170

Категорія: 8.1.1Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Домусчі С.Д., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Гречаного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2009 року за адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні, головних державних податкових ревізорів-інспекторів Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання незаконними дій посадових осіб ДПІ при проведені перевірки позивача, про скасування акту перевірки та визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

03 березня 2009 року ПП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання незаконними дій посадових осіб ДПІ головного державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області ОСОБА_2 та старшого державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області ОСОБА_3 при проведені перевірки позивача, про скасування акту перевірки від 28.07.2008 року № 21190079/2306/450 та визнання нечинним рішення ДПІ у м. Херсоні № НОМЕР_1 від 20 серпня 2008 року про застосування штрафних санкцій.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2009 року ПП ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні цього позову.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, ПП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити її позов.

В звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції встановлено, що 28.07.08 р. посадовими особами ДПІ у Скадовському районі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі направлень № 306 та № 307 від 28.07.08 року була проведена перевірка дотримання вимог Законів «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та інших законів приватним підприємцем ОСОБА_1, яка здійснювала торгівлю в палатці на території оптового ринку смт. Лазурне, вул. Торгова, Скадовського району Херсонської області. Перевірка здійснена згідно з графіком перевірок суб'єктів підприємницької діяльності на липень 2008 року, який затверджено начальником ДПІ у Скадовському районі Херсонської області (а.с. 22). Перевіркою було встановлено порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. ст. 11-1, 15 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: проведення розрахункової операції на суму 10 грн. (куплено 1 пачка тютюну для кальяну із змістом нікотину 0,5 %, країна виробництва «Єгипет»вартістю 10 грн.) без застосування реєстратора розрахункових операцій. У підприємця було відсутні КОРО, РК, РРО, відповідна ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на пачці тютюну була відсутня марка акцизного збору.

За наслідками перевірки складено акт, який підписано позивачем без зауважень (а.с. 21). На підставі акту перевірки ДПІ у м. Херсоні були прийняті рішення про застосування штрафних, фінансових санкцій від 20.08.08 року № НОМЕР_2 на суму 50 грн. та № НОМЕР_1 про застосування 3400 грн. штрафу, в тому числі 1700 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії та 1700 грн. за реалізацію та зберігання на місці торгівлі тютюнового виробу без марки акцизного збору (а.с. 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, має право на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтями 8, 9, 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»визначено функції органів державної податкової служби, до яких, зокрема, належать здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому порядку. Відповідно до п. 2 ст. 11 зазначеного Закону, органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку. Контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із приписами Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які не вимагають попередження про проведення перевірки за 10 днів. Закон про РРО не регламентує детальний порядок проведення планової перевірки таких суб'єктів підприємницької діяльності, як позивач, зазначаючи, що планові або позапланові перевірки здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. У відповідності до сьомої частини статті 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Частиною восьмою статті 111 встановлено, що позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом. У відповідності до положень статті 112 посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності: 1) підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Ненадіслання платнику податків за 10 днів повідомлення про проведення планової перевірки не є порушенням порядку проведення перевірки, оскільки в розумінні статті 11-1 Закону «Про державну податкову службу в Україні»вона є позаплановою. Віднесення до позапланових даної перевірки означає, що необхідність застосування підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону «Про державну податкову службу в Україні»не обов'язкове, оскільки за текстом цієї статті підстави проведення позапланових перевірок направлених на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати податків, зборів (обов'язкових платежів). Позивач помиляється при визначенні необхідності здійснення перевірок податковими органами, визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із дотриманням порядку та підстав, визначених в статтях 11-1 та 11-2 Закону «Про державну податкову службу в Україні». Надання наказу про проведення планової перевірки з питань дотримання порядку проведення розрахункових операцій за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів та ліцензій ні Закон № 509, ні Закон про РРО не передбачають.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що до перевірки посадові особи ДПІ були допущені, акт перевірки підписаний приватним підприємцем без зауважень. Таким чином, позивач сприйняв дану перевірку як таку, що здійснюється на законних підставах.

Всі факти порушення норм Закону про РРО, інших нормативно-правових актів, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби, оформляються актом перевірки, в якому викладається зміст порушення з посиланням на норми законодавчих актів та вказуються конкретні статті та пункти. Акт перевірки порядку застосування РРО, розрахункових книг, КОРО, наявності торгових патентів та інших питань повинен бути оформлений у відповідності до норм Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17 березня 2001 року № 110, наказу ДПА України № 327 від 10 серпня 2005 р. «Про порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства»та Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердж. наказом ДПА України від 21.06.2001 № 253. Акт перевірки від 28.07.08 складено у відповідності до вищевказаних нормативних актів. Колегія суддів не вбачає порушень з боку посадових осіб податкового органу щодо проведення перевірки та вважає, що перевірку було проведено відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погодиться з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість посилання позивача на те, що тютюн для кальяну не відноситься до тютюнових виробів, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» під терміном «тютюнові вироби» слід розуміти сигарети, цигарки, сигари, сигарили, люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн та інші вироби з тютюну і його замінники, що впливають на фізіологічний стан людини під час їх вживання.

Законом України від 06.02.96 «Про ставки акцизного збору і ввізного мита на тютюнові вироби»встановлено ставки акцизного збору на тютюнові вироби відповідно до кодів виробів за Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Тобто, згідно із зазначеним, до тютюнових виробів включено не лише тютюн, а його замінники, що впливають на фізіологічний стан людини під час їх вживання.

Згідно ст. 15 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів роздрібна торгівля тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Отже, у разі реалізації тютюну суб'єкт господарювання повинен сплатити акцизний збір з такого виробу та маркувати його маркою акцизного збору, а також мати ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Та обставина, що позивач є суб'єктом господарювання, який знаходиться на спрощеній системі оподаткування, не звільняє його від відповідальності за вищезазначені порушення законодавства. Згідно п. 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування , обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»фізична особа-суб'єкт господарювання, яка здійснює реалізацію тютюну для кальяну, не може застосовувати спрощену систему оподаткування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про застосування штрафних санкцій були прийняті правомірно та в межах компетенції керівника ДПІ у м. Херсоні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивачка надала суду доказів про незаконність дій посадових осіб відповідача. Отже суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними дій податкових ревізорів-інспекторів та про визнання нечинним рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 20.08.08 № НОМЕР_1 не підлягають задоволенню.

Згідно з абз. 2 п. 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства № 327, акт службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, акт фіксує дії посадових осіб податкової служби при проведенні перевірки. В зазначеному пункті Порядку № 327 мова йде саме про акт як джерело інформації для прийняття рішення податковим органом за результатами проведеної ним перевірки, а не судового рішення. Акт перевірки не має юридичного характеру, оскільки безпосередньо не стосується прав і обов'язків платника податків, не містить обов'язкового для нього припису, а відтак не є правовим актом індивідуальної дії та не може бути оскаржений до адміністративного суду. Тому вимоги позивача по скасуванню акту перевірки суд не розглядає, оскільки він не є рішенням суб'єкта владних повноважень, якими порушуються права, свободи та законні інтереси позивача.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правомірно закрито провадження по справі в частині позовних вимог про скасування акту перевірки.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень органів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права, правильно встановив обставини справи при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга ПП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 200, 205 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 червня 2009 року за адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні, головних державних податкових ревізорів-інспекторів Державної податкової інспекції у Скадовському районі Херсонської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання незаконними дій посадових осіб ДПІ при проведені перевірки позивача, про скасування акту перевірки та визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення може бути подана безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О. Скрипченко

Суддя С.Д. Домусчі

Суддя Л.П. Шеметенко