Справа № 826/20976/13-а
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Київ К/800/25863/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря Титенко М.П.

представників сторін:

позивача не з'явився

відповідача Шкодич Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві
на постановуКиївського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року
у справі№826/20976/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Євроінвест-Консалт»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроінвест-Консалт» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Євроінвест-Консалт») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 09 липня 2008 року №/0 та №/0, від 29 вересня 2008 року №/1 та №/1, від 08 грудня 2008 року №/2 та №/2, від 16 грудня 2008 року №/3 та №/3.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

За результатами перегляду названого судового рішення постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2015 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Євроінвест-Консалт» про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві від 09 липня 2008 року №/0, від 29 вересня 2008 року №/1, від 08 грудня 2008 року №/2 та від 16 грудня 2008 року №/3 у частині нарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток на загальну суму 884557 грн. 00 коп., з яких 409190 грн. 00 коп. - за основним платежем та 475367 грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції та податкових повідомлень-рішень від 09 липня 2008 року №/0, від 29 вересня 2008 року №/1, від 08 грудня 2008 року №/2 та від 16 грудня 2008 року №/3 у частині зменшення суми бюджетного відшкодування на 512883 грн. 33 коп. та позов у відповідній частині задоволено. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2015 року залишено без змін.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2015 року.

Позивач в письмових запереченнях на касаційну скаргу просив в її задоволенні відмовити.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем було проведено виїзну планову перевірку ТОВ «Компанія «Євроінвест-Консалт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

За підсумками перевірки 20 червня 2008 року складено акт №327/23-9/31989918, в якому встановлено порушення позивачем, зокрема:

- пункту 4.1 статті 4, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.5 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого позивачем занижено валовий дохід за 9 місяців 2007 року на 1855003,00 грн., за 2007 рік на 2991945,00 грн., та податок на прибуток за 9 місяців 2007 року на 462751,00 грн., за 2007 рік на 747986,00 грн.;

- підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого позивачем завищено значення графи 26 декларації по податку на додану вартість (далі - ПДВ) за вересень 2007 року на 12915,00 грн. та жовтень 2007 року на 6704,00 грн., а також позивачем не підтверджено суму бюджетного відшкодування у грудні 2007 року на 513212,00 грн., яка на дату складання акту не відшкодована.

З урахуванням адміністративного (досудового) оскарження, на підставі акта перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- від 09 липня 2008 року № /0, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 1392750,00 грн. (за основним платежем - 747986,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 644764,00 грн.);

- від 09 липня 2008 року № /0, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 513212,00 грн.;

- від 29 вересня 2008 року № /1, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 1392750,00 грн. (за основним платежем - 747986,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 644764,00 грн.);

- від 29 вересня 2008 року № /1, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 513212,00 грн.;

- від 08 грудня 2008 року № /2, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 1392750,00 грн. (за основним платежем - 747986,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 644764,00 грн.);

- від 08 грудня 2008 року № /2, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 513212,00 грн.;

- від 16 грудня 2008 року № /3, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 1392750,00 грн. (за основним платежем - 747986,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 644764,00 грн.);

- від 16 грудня 2008 року № /3, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 513212,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач зобов'язаний був сплатити податок на прибуток із доходу, отриманого у вигляді безоплатно наданих товарів. Також суд першої інстанції зазначив, що позивачем порушено порядок ведення податкового обліку і не надано до перевірки реєстру отриманих та виданих накладних, що унеможливило здійснення перевірки правильності декларування від'ємного значення різниці між сумами податкового зобов'язання та податкового кредиту.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, Київський апеляційний адміністративний суд зазначив, що саме по собі невірне відображення стану розрахунків між ТОВ «Компанія «Євроінвест-Консалт» та ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» у бухгалтерському обліку не може бути підставою для нарахування позивачу податкових зобов'язань. Крім того, надання позивачем доказів фактичної сплати протягом листопада 2007 року суми податку на додану вартість у розмірі 512883 грн. 33 коп., стало підставою для встановлення правомірності заявлення відповідної суми до відшкодування.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі документами, що між ТОВ «Компанія «Євроінвест-Консалт» та ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» були укладені договори № 11 від 30 січня 2006 року, № 5/1 від 05 січня 2006 року, № 30 від 27червня 2005 року, № 33 від 28 вересня 2005 року, № 35 від 01 листопада 2005 року про поставку заготовок для виготовлення запасних частин до сільськогосподарської техніки.

Згідно видаткових накладних від 12 квітня 2006 року, 17 квітня 2006 року, 01 червня 2006 року та 02 червня 2006 року ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» поставило позивачу товар, обумовлений договорами поставок, на загальну суму 1636760 грн. 81 коп.

Під час проведення перевірки податковим органом встановлено, що за даними бухгалтерського обліку ТОВ «Компанія «Євроінвест-Консалт» зазначений товар є неоплаченим. Перевіряючими також було встановлено, що ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» ліквідоване 24 жовтня 2006 року.

Тим часом, позивачем надано копії додаткових угод до договорів поставок, згідно яких сторони дійшли згоди про те, що ТОВ «Компанія «Євроінвест-Консалт» здійснює оплату товару шляхом емітування та передачі ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» простих векселів відповідною номінальною вартістю.

На підтвердження фактичної передачі векселів своєму контрагенту, позивач надав суду копії актів приймання-передачі векселя №№ 1-5 від 25 травня 2006 року та № 6 від 15 червня 2006 року, а також копії простих векселів.

Із копій зазначених векселів вбачається, що у подальшому їх було передано наступним суб'єктам господарювання:

- від ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» до ТОВ «АНТА», від ТОВ «АНТА» до ТОВ «Форейтор»;

- від ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» до ТОВ «Кетралонг», від ТОВ «Кетралонг» до ТОВ «Форейтор»;

- від ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» до ТОВ «Морплавторг», від ТОВ «Морплавторг» до ТОВ «Антарес Р»;

- від ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» до ПП «ТП «Пінгер», від ПП «ТП «Пінгер» до ТОВ «Антарес Р»;

- від ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» до ТОВ «Морплавторг», від ТОВ «Морплавторг» до ТОВ «Антарес Р».

Також позивач надав суду докази того, що ТОВ «Компанія «Євроінвест-Консалт» виконало свої зобов'язання щодо здійснення платежу по вказаних векселях, а саме: акти вексельного платежу від 31 січня 2007 року та 02 березня 2007 року, акт пред'явлення векселя до платежу від 05 грудня 2008 року, а також копії платіжних доручень та виписок із рахунку в банку.

Відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року №664/94-ВР з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №334/94-ВР) валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України «Про списання вартості несплачених обсягів природного газу».

Поняття безоплатно отриманих товарів наведене у пункті 1.23 статті 1 вказаного Закону. Вказана норма права передбачає, що безоплатно надані товари (роботи, послуги) - це:

- товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод;

- роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості;

- товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому або господарському обороті.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про помилковість позиції податкового органу щодо віднесення товарів, отриманих позивачем від ТОВ «Промисловий альянс «Схід-Захід» до безоплатно отриманих.

Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР з наступними змінами та доповненнями, в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Законом України №168/97-ВР) бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.1 статті 7 названого Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відтак, податковим законодавством передбачено сальдовий метод визначення податкових зобов'язань та кредиту із цього податку. Цей метод передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку (разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку), так і витрат цього платника на сплату сум податку на додану вартість у складі ціни товарів (послуг).

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.2 статті 7 Закону України №168/97-ВР якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг), а залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Наведеними правовими нормами закріплені обов'язкові критерії, яким повинні відповідати суми ПДВ, які підприємство використовує при розрахунку сум бюджетного відшкодування: включені до складу податкового кредиту попереднього податкового періоду; сплачені постачальникам товарів (робот, послуг) у попередніх податкових періодах.

За таких обставин судом апеляційної інстанції зроблено правильний висновок про безпідставне зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з огляду на надання доказів на підтвердження факту оплати такої суми у складі вартості придбаних товарів.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 210, 214, 215, 220, 221, 223, 224, 230, 231, 236, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі №826/20976/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна