Справа № 815/7017/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7017/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Андрухів В.В., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області про зобовязання проведення розрахунку та виплати суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, в якому позивач, з урахуванням уточнень до позову від 29.12.2015 року, просить: зобов'язати провести розрахунок та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу без врахування необхідних до сплати платежів до бюджету за період з 06.04.2011 року по день прийняття рішення по цій справі, стягненути моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Розмір середнього заробітку, який належить йому до сплати, позивач визначив у розрахунку від 29.01.2016 року в сумі 123770,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2011 року по справі №2-а-17/10/1505 на користь ОСОБА_1 стягнуто з Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 48537,48 грн., без врахування необхідних до оплати платежів - податків та моральну шкоду у сумі 5000 грн. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року зазначену постанову звернуто до негайного виконання. Позивач зазначає, що в порушення норм законодавства відповідач не повністю виконує вищезазначене судове рішення, що свідчить про порушення трудових прав позивача, пов'язаних з поновленням його на посаді заступника начальника управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області. Провадження в частині вимог заяви про негайне виконання, наданої до суду апеляційної інстанції, щодо стягнення з відповідача суми середнього заробітку з дати прийняття рішення Одеським апеляційним адміністративним судом по дату прийняття вищезазначеного рішення - закрито та розяснено право на звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в загальному порядку. Як вказує позивач, відповідач фактично не виконав судове рішення в частині поновлення його на посаді на протязі досить тривалого часу та не проводив розрахунку середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи це скороченням посади. Тривале невиконання відповідачем судового рішення призвело до порушення нормального укладу життя позивача у звязку постійним зверненнями до відповідача та інших державних органів з приводу усунення порушення його трудових прав та інтересів, повязаних з неправомірним припиненням роботи на публічній службі, погіршенням стану здоровя та матеріального стану, що є, на думку позивача, підставою для стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги з наведених вище підстав.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, з причини, визнаної судом не поважною, тому суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача, який є суб'єктом владних повноважень.

Крім того, до суду надійшов лист Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 29.12.2015 року за № 2997/01-33/1/6541, в якому відповідач пояснив, що після винесення постанови Одеського апеляційного адміністративного суду відповідачем вживалися всі належні та можливі заходи щодо поновлення працівника на посаді. Після скорочення посади заступника начальника-головного інженера управління агропромислового розвитку райдержадміністрації відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 04.03.2008 року № 628/А-2008, з якої звільнено позивача, виконати рішення суду в частині поновлення на посаді не можливо. З метою виконання судового рішення 21.10.2011 року позивачу було запропоновано наявну в штатному розписі вакантну посаду головного спеціаліста відділу рослинництва і тваринництва управління агропромислового розвитку райдержадміністрації. Головним фінансовим управлінням райдержадміністрації штатний розпис погоджено не було і надано висновок від 04.04.2012 року № 02.04-17/1103 про те, що введення такої посади не відповідає вимогам постанови КМУ від 12.03.2005 року № 179 та не відповідає назві посад, затверджених постановою КМУ від 09.03.2006 року № 268. Листом від 05.04.2012 року № 0-1986 позивачу запропоновано іншу вакантну посаду, проте останній на нього не відреагував і до райдержадміністрації не зявився, у звязку з чим було складено відповідний акт від 24.04.2012 року. Пізніше позивачу було повторно надіслано лист, у звязку з чим 24.04.2012 року ОСОБА_1 в присутності працівників райдержадміністрації дав згоду на поновлення його на посаді, однак підписати відповідну заяву відмовився, що зафіксовано актом від 24.04.2012 року. Через неможливість виконати рішення суду, райдержадміністрація звернулась до суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, але у звязку з відкриттям касаційного провадження розгляд даної заяви було зупинено до вирішення справи Вищим адміністративним судом України, після розгляду якої лише 16.11.2015 року у задоволенні заяви було відмовлено. На даний час через відсутність відповідної посади виконати рішення суду є неможливо. З незалежних від райдержадміністрації обставин, справа судом касаційної інстанції та заява про встановлення способу та порядку виконання рішення суду розглядалась протягом чотирьох років. Відповідачу необхідний певний час для вирішення питання щодо внесення змін до штатного розпису.

Керуючись ч.6 ст.128 КАС України, оскільки до суду з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши в порядку письмового провадження надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 15/к від 08.02.2008 року, ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника - головного інженера управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації за п.2 ст.40 КЗпП України, у звязку з невідповідністю займаній посаді.

Своє звільнення ОСОБА_1 оскаржив до суду.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року по справі № 2-а-17/10/1505 скасовано рішення суду першої інстанції, позов ОСОБА_1 задоволено частково: поновлено позивача на посаді заступника начальника - головного інженера управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області з 08 лютого 2008 року, та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 48537,48 гривень, без врахування необхідних до сплати платежів - податків, та моральну шкоду у сумі 5000 гривень.

З метою виконання судового рішення 21.10.2011 року позивачу було запропоновано наявну в штатному розписі вакантну посаду головного спеціаліста відділу рослинництва і тваринництва управління агропромислового розвитку райдержадміністрації.

Згідно акту Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 21.10.2011 року ОСОБА_1 відмовився від запропонованої йому посади головного спеціаліста відділу рослинництва і тваринництва управління агропромислового розвитку райдержадміністрації.

Листом від 05.04.2012 року № 01986 ОСОБА_1 було запропоновано посаду начальника управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області.

Згідно акту від 18.04.2012 року, складеного працівниками Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_1 не відреагував на лист від 05.04.2012 року № 01986, до райдержадміністрації не зявився.

У звязку з викладеними обставинами Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області звернулася до Одеського апеляційного адміністративного суду з заявою про про встановлення способу і порядку виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року.

13.10.2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року відмовлено у задоволенні заяви Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області про встановлення способу і порядку виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області про встановлення способу і порядку виконання, суд апеляційної інстанції зазначив, що при розгляді трудових спорів щодо поновлення особи на посаді, суд, у разі задоволення позову, повинен поновити особу саме на тій посаді, з якої її незаконно звільнено, незалежно від того - чи скорочено дану посаду станом на момент винесення судового рішення. При цьому відповідач має змогу належним чином виконати судове рішення - поновивши позивача на посаді, яку зазначено судом, та будь-яких непереборних обставин з цього приводу судом не встановлено.

Також, 16.11.2015 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року звернено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - головного інженера управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області з 08 лютого 2008 року, та в частині стягнення з Білгород - Дністровської районної державної адміністрації Одеської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 48537,48 гривень, без врахування необхідних до сплати платежів - податків.

Частиною 2 ст.14 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з п.2 і п.3 ч.1 та п.1 ч.2 ст.256 КАС України - негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною 2 ст.257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

З аналізу наведених норм, та враховуючи, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року, якою позивача поновлено на посаді та на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 48537,48 гривень, без врахування необхідних до сплати платежів - податків, набрала законної сили 06.04.2011 року, відповідач повинен був негайно виконати дане судове рішення, проте цього зроблено не було.

Викладені у письмових поясненнях відповідача доводи щодо причин невиконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2011 року суд не бере до уваги, враховуючи ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року, згідно якої відповідач має змогу належним чином виконати судове рішення - поновивши позивача на посаді, яку зазначено судом, та будь-яких непереборних обставин з цього приводу судом не встановлено.

Згідно ст.236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2011 року у справі № 2-а-17/10/1505 виконана лише частково, а саме: на підставі вказаного рішення було сплачено позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу до 06.04.2011 року, проте не поновлено позивача на посаді, з якої його було незаконно звільнено, що в подальшому позбавило позивача можливості отримувати заробітну плату, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом стягнення з Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки виконання вказаної постанови суду.

Виходячи з вимог п.п.5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100, суд визначає середній заробіток наступним чином.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року обчислено розмір одноденного середнього заробітку позивача за один день вимушеного прогулу 60,37 грн.

Згідно вимог ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому суд не бере до уваги розрахунок, наданий позивачем 29.01.2016 року, оскільки одноденний розмір середнього заробітку згідно цього розрахунку складає 84,52 грн., що суперечить визначеному розміру одноденного середнього заробітку в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року, який розраховано на підставі довідки відповідача про заробітну плату.

Крім того, посилання позивача в розрахунку від 29.01.2016 року на застосування коефіценту коригування заробітної плати "1,7" не обгрунтоване та не підтверджене належними доказами.

Таким чином, оскільки рішення, яким поновлено позивача на посаді, набрало чинності 06.04.2011 року, стягненню з відповідача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу (затримки виконання рішення суду) з 07.04.2011 року по 02.02.2016 року.

Кількість робочих днів за період з 07.04.2011 року по 02.02.2016 року складає 1209 днів. Середній заробіток за час затримки складає 72987,33 грн. (60,37 грн. х 1209 днів).

Беручи до уваги, що у відносинах щодо поновлення незаконно звільненого працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу саме стягується з відповідача, а не покладається на відповідача обов'язок сплатити середній заробіток, суд з урахуванням вимог ч.2 ст.11 КАС України з метою повного захисту прав позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення, а не покладати обов'язок з нарахування та виплати цих сум на відповідача, оскільки останній спосіб лише ускладнить виконання судового рішення та відновлення порушеного права позивача.

Вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди, згідно ст.237-1 КЗпП України, у сумі 20000 гривень, підлягає частковому задоволенню, так як судом дійсно встановлено протиправність затримки виконання судового рішення про поновлення незаконно звільненого позивача. Враховуючи обставини справи, втрату позивачем нормальних життєвих звязків та необхідність докладання ним додаткових зусиль для відновлення порушених трудових прав та організації свого життя, суд вважає, що сума в 5000 грн. є розумною та справедливою компенсацією моарльних страждань позивача.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 71, 86, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки виконання судового рішення, без врахування необхідних для сплати платежів до бюджету, за період з 07.04.2011 року по 02.02.2016 року у сумі 72987,33 грн. (сімдесят дві тисячі дев'ятсот вісімдесят сім гривень 33 копійки).

Стягнути з Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч гривень).

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Андрухів