Справа № 816/4641/15
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/4641/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом
позивача ОСОБА_1
до відповідача Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2015 року ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області (надалі відповідач, Інспекція), з урахуванням заяви від 25 січня 2016 року, просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області від 22 жовтня 2015 року №187-ос "Про звільнення ОСОБА_1В.";

визнати звільнення ОСОБА_1 незаконним;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління контролю за використанням і охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області з 26 жовтня 2015 року;

виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 жовтня 2015 року по 28 січня 2016 року в сумі 13785,25 грн;

у частині стягнення заробітної плати за один місяць у сумі 2434,77 грн допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звільненні ОСОБА_1 відповідачем допущені порушення вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України. Позивач наголошував на тому, що не пізніше як за два місяці про наступне вивільнення попереджений не був: у період з 06.06.2015 по 30.08.2015 безперервно знаходився на лікарняному, а тому не міг розписуватись на будь-яких наказах. Також позивач вважає, що має переважне право залишення на роботі, передбачене законодавством, оскільки має значний трудовий стаж, значні показники в роботі та є почесним землевпорядником України. Позивач зазначив, що йому, як особі, що підлягає скороченню, не пропонувалась інша робота в рамках кваліфікації, спеціальності та досвіду роботи на тому ж самому підприємстві.

Позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали, просили суд адміністративний позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнали, у задоволенні позову просили відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов /30-39/.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 06 червня 2012 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, що підтверджується копією трудової книжки позивача /а.с. 13/.

Наказом голови комісії з ліквідації Інспекції першого заступника начальника Інспекції ОСОБА_4 від 22 жовтня 2015 року №187-ос ОСОБА_1, начальника Управління контролю за використанням та охороною земель Інспекції, звільнено з 23 жовтня 2015 року у звязку з ліквідацією, згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України /а.с. 13, 14/.

ОСОБА_1 не погодився з наказом про звільнення, у звязку з чим звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Статтею 30 Закону України "Про державну службу" визначено, що державна служба припиняється за загальними підставами, передбаченими Кодексом законів про працю України, а також з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Кодексу законів про працю України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Державна інспекція сільського господарства в Полтавській області є територіальним органом Державної інспекції сільського господарства України та їй підпорядковується. Державна інспекція сільського господарства в Полтавській області у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Премєр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства, його першого заступника та заступника, наказами Державної інспекції сільського господарства України, дорученнями Голови Державної інспекції сільського господарства України, актами місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, іншими актами законодавства України та Положенням про Державну інспекцію сільського господарства в Полтавській області, затвердженого наказом Голови Державної інспекції сільського господарства України від 28.02.2012 №116.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади та відповідно до пунктів 9 і 9-1 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України постановив: ліквідувати, зокрема Державну інспекцію сільського господарства, поклавши функції із здійснення реєстрації та обліку машин на Міністерство внутрішніх справ, функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині експлуатації та технічного стану машин - на Державну службу з безпеки на транспорті, функції із здійснення сертифікації насіння і садивного матеріалу - на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів на Державну екологічну інспекцію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2015 року №389-р "Про утворення комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства" визначено утворити комісію з ліквідації Державної інспекції сільського господарства України та затвердити головою комісії першого заступника Голови Державної інспекції сільського господарства ОСОБА_5.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року №447 "Про ліквідацію територіальних органів Державної інспекції сільського господарства" постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної інспекції сільського господарства за переліком згідно з додатком (пункт 1 постанови).

Пунктом 2 зазначеної постанови установлено, що територіальні органи, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують виконання своїх функцій і повноважень до їх передачі відповідним органам виконавчої влади.

Згідно з пунктом 1.15 наказу Державної інспекції сільського господарства України від 07 липня 2015 року №3 "Про утворення комісій з ліквідації територіальних органів Державної інспекції сільського господарства України" прийнято рішення утворити Комісію з ліквідації Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області.

Склад ліквідаційної комісії Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області та план заходів з її ліквідації затверджено наказом Інспекції №1 від 08 липня 2015 року (зі змінами) /а.с. 40-45, 47, 48-52/.

Відповідно до наказу Державної інспекції сільського господарства України від 09 жовтня 2015 року №8 "Про внесення змін до наказу Державної інспекції сільського господарства України від 07 липня 2015 року №3", наказу Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області від 09 жовтня 2015 року №7 "Про внесення змін до наказу Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області від 08 липня 2015 року №1" першим заступником начальника та одночасно головою комісії з припинення Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області призначено ОСОБА_4 /а.с. 50/.

З огляду на норми чинного законодавства ліквідація це форма припинення діяльності юридичної особи, за якою перестають існувати всі її права та обовязки без переходу прав та обовязків у порядку правонаступництва до інших юридичних осіб, як, зокрема визначено статтею 104 Цивільного кодексу України.

Ліквідація підприємства, установи, організації, як один із видів змін в організації виробництва і праці у розумінні пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, може слугувати підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Порядок здійснення заходів, повязаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтням 2011 року №1074 (надалі Порядок №1074).

Згідно з пунктом 17 Порядку №1047 у разі функціонування в органі виконавчої влади територіальних органів: міністр, керівник іншого центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, у десятиденний строк з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України про припинення органу виконавчої влади вносить Кабінетові Міністрів України подання про реорганізацію або ліквідацію територіальних органів із статусом юридичної особи публічного права (далі - територіальні органи); міністр, керівник центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через відповідного міністра, керівник іншого центрального органу виконавчої влади у десятиденний строк з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України про припинення відповідного органу виконавчої влади приймає в установленому порядку за погодженням з Кабінетом Міністрів України (а керівник центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через відповідного міністра, також за погодженням з таким міністром) рішення про реорганізацію або ліквідацію територіальних органів, які не мають статусу юридичної особи. Голова комісії з припинення органу виконавчої влади після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про припинення територіальних органів утворює відповідні комісії, затверджує їх голів та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації. Головою комісії з припинення територіального органу призначається керівник або заступник керівника такого органу, який затверджує її персональний склад.

Відповідно до пункту 18 Порядку №1047 до комісії з припинення органу виконавчої влади або територіального органу (далі - комісія) з моменту затвердження її персонального складу переходять повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів, пов'язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідно органу виконавчої влади або територіального органу.

Право підписувати документи щодо припинення органу виконавчої влади або територіального органу надається голові комісії з моменту його затвердження до дня внесення запису про державну реєстрацію припинення органу виконавчої влади або територіального органу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Для здійснення своїх повноважень голова комісії видає накази, використовуючи бланки органу виконавчої влади або територіального органу, що припиняється (пункт 19 Порядку №1047).

Згідно з пунктом 20 Порядку №1047 комісія публікує у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації повідомлення про припинення органу виконавчої влади або територіального органу та строк заявлення вимог його кредиторами, що становить не менш як два місяці з моменту такої публікації; складає перелік підприємств, установ та організацій, які належать до сфери управління органу виконавчої влади, що припиняється, звертається у разі відсутності правонаступника до Кабінету Міністрів України щодо необхідності визначення суб'єкта управління зазначеними підприємствами, установами та організаціями; здійснює заходи, пов'язані з: виявленням кредиторів та задоволенням відповідно до законодавства їх вимог; одержанням дебіторської заборгованості; закриттям рахунків в органах Казначейства та переведенням залишків коштів правонаступникові або до державного бюджету в установленому законодавством порядку; здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Повноваження голови комісії визначено пунктом 21 Порядку №1047, у якому зазначено, що голова комісії затверджує у семиденний строк після утворення комісії план заходів, пов'язаних з реорганізацією або ліквідацією органу виконавчої влади або територіального органу, та кошторис витрат, пов'язаних з роботою комісії; утворює комісію з інвентаризації майна органу виконавчої влади або територіального органу; визначає у разі потреби з числа членів комісії уповноваженого представника, який представляє на підставі його доручення комісію у відповідних підприємствах, установах та організаціях; забезпечує дотримання порядку звільнення працівників, зокрема тих, що є членами комісії, у тому числі письмово попереджає їх не пізніше ніж за два місяці до звільнення, повідомляє державну службу зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності, звільняє працівників і забезпечує своєчасний розрахунок з ними під час звільнення, видає відповідні накази та підписує необхідні документи; подає державному реєстраторові в установленому законодавством порядку документи, необхідні для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про припинення органу виконавчої влади або територіального органу; звертається до органу державної податкової служби та органу Пенсійного фонду України з метою одержання відповідно довідки про відсутність заборгованості із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) та довідки про відсутність заборгованості; затверджує передавальний акт чи розподільчий або ліквідаційний баланс; подає державному реєстраторові документи, необхідні для державної реєстрації припинення органу виконавчої влади або територіального органу; забезпечує в установленому законодавством порядку на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про проведення державної реєстрації припинення органу виконавчої влади або територіального органу знищення печаток і штампів такого органу; передає виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про проведення державної реєстрації припинення органу виконавчої влади або територіального органу та документацію такого органу його правонаступникові, а у разі його відсутності - державній архівній установі в установленому Мін'юстом порядку; надсилає розподільчий баланс чи передавальний акт правонаступникові органу виконавчої влади або територіального органу.

Аналізуючи вищезазначене, суд зазначає, що голова ліквідаційної комісії наділена повноваженнями вирішувати питання щодо здійснення заходів, повязаних з ліквідацією органу до моменту її повного завершення, та вирішувати будь-які інші питання, що стосуються функціонування органу в цілому, в тому числі щодо звільнення працівників такого органу.

Пунктами 24-26 Порядку №1047 визначено, що під час провадження діяльності комісія користується рахунками в органах Казначейства, печаткою, бланками органу виконавчої влади або територіального органу, що припиняється. Комісія утримується за рахунок і в межах коштів, передбачених на утримання органу виконавчої влади або територіального органу, що припиняється. Фінансування заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією органів виконавчої влади або територіальних органів, здійснюється в межах коштів, передбачених на їх утримання законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Порядок вивільнення працівників визначено статтею 49-2 Кодексу законів про працю України.

Частиною першою зазначеної статті передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (частина третя статті 49-2 Кодексу законів про працю України).

Абзацом четвертим пункту 21 Порядку №1047 передбачено, що голова комісії забезпечує дотримання порядку звільнення працівників, зокрема тих, що є членами комісії, у тому числі письмово попереджає їх не пізніше ніж за два місяці до звільнення, повідомляє службу зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності, звільняє працівників і забезпечує своєчасний розрахунок з ними під час звільнення, видає відповідні накази та підписує необхідні документи.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року №317 затверджено форму звітності №4-ПН "Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці" та Порядок її подання.

Пунктом 1 вказаного Порядку визначено, що форма звітності №4-ПН "Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці" заповнюється підприємствами, установами та організаціями у разі запланованого масового вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2015 року Інспекцією до територіального органу Державної служби зайнятості подано звітність "Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці" форми №4-ПН, зі змісту якої вбачається дата запланового вивільнення 10 вересня 2015 року /а.с. 59/.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, після оформлення вищевказаних документів кадровою службою Інспекції оформлені письмові попередження про наступне звільнення для кожного працівника Інспекції персонально.

Суд зазначає, що такі дії відповідача відповідають вимогам статті 49-2 Кодексу законів про працю України та Порядку №1047.

Відповідачем складено попередження стосовно ОСОБА_1В, у якому повідомлено про скорочення штату працівників через ліквідацію; зазначено, що посада, яку займає ОСОБА_1, підлягає скороченню; також вказано про те, що після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання цього попередження ОСОБА_1 підлягає звільненню з роботи за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України /а.с. 56/.

Позивач у судовому засіданні заперечує факт повідомлення його про скорочення штату працівників через ліквідацію, посилаючись на перебування на лікарняному в період з 06 червня по 30 серпня 2015 року.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що на дату попередження працівників Інспекції про наступне вивільнення у звязку з ліквідацією Інспекції ОСОБА_1 перебував на лікарняному, на підтвердження чого суду надані копії листків непрацездатності позивача /а.с. 62-65/.

Представник відповідача у судовому засіданні також поясним наступне: про факт оформлення зазначеного попередження ОСОБА_1 повідомлено за телефоном і наголошено на необхідності зявитись для письмового засвідчення ознайомлення його з попередженням; позивач не зявився для ознайомлення з попередженням у потрібний день, а в подальшому, коли позивач приходив на роботу в період перебування на лікарняному, уникав спілкування з членами ліквідаційної комісії; 27.07.2015 позивач особисто зявився до Інспекції з метою здачі листка непрацездатності, серії АГЧ №014251, на оплату (про факт здачі лікарняного листка на оплату зроблено запис в журналі обліку листків непрацездатності за номером 376 /а.с. 53-54/), йому було оголошено попередження про майбутнє вивільнення та запропоновано поставити свій підпис у даному попередженні; від підписування попередження про звільнення позивач відмовився.

У підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 27.07.2015 з попередженням про наступне звільнення та його відмови засвідчити ознайомлення своїм підписом комісією в складі: начальника відділу фінансів, бухгалтерського обліку та економічних розрахунків ОСОБА_6, заступника начальника відділу декларування, моніторингу, аналізу та звітності Управління контролю якості сільськогосподарської продукції ОСОБА_4, провідного економіста відділу фінансів, бухгалтерського обліку та економічних розрахунків ОСОБА_7, провідного фахівця відділу кадрового забезпечення ОСОБА_8, 27.07.2015 складено відповідний акт /а.с. 57/.

Зі змісту наданого відповідачем акта №2 від 27.07.2015 вбачається, що ОСОБА_1 попереджено про майбутнє вивільнення у звязку з ліквідацією згідно з наказом №1 від 08.07.2015 "Про затвердження складу комісії з ліквідації та плану заходів з ліквідації Державної інпекції сільського господарства в Полтавській області". Цим же актом засвідчено, що ОСОБА_1 відмовився поставити підпис для підтвердження того, що він ознайомлений з попередженням про майбутнє звільнення /а.с. 57/.

Інших доказів у спростування вказаних обставин, крім особистих пояснень, позивачем не надано, а судом не встановлено.

З огляду на викладені обставини, ОСОБА_1 попереджено про майбутнє звільнення 27.07.2015.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" чинне законодавство не передбачає виключення зі строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або періоду тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про наступне вивільнення, з дотриманням строку, визначеного статтею 49-2 Кодексу законів про працю України, не пізніше ніж за два місяці (позивача звільнено з 23.10.2015).

У судовому засіданні представник позивача наголошував на тому, що при звільненні ОСОБА_1В відповідачем не дотримані вимоги частини другої статті 49-2 Кодексу законів про працю України щодо переважного права позивача залишення на роботі як особи, яка має значний трудовий стаж, 31 рік, більш високу кваліфікацію і продуктивність та значні показники в роботі: ОСОБА_1 є почесним землевпорядником України.

Однак, суд не бере до уваги дані твердження представника позивача з огляду на те, що при ліквідації державної установи перестають існувати всі її права та обовязки без переходу прав та обовязків у порядку правонаступництва до інших юридичних осіб, а отже, у державної установи відсутня можливість перевести працівника на іншу роботу, оскільки одночасно нову установу, яка буде виконувати ті ж повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не створено.

Крім того, позивач не відноситься до окремих категорій працівників за Кодексом законів про працю України, які підлягають обов'язковому працевлаштуванню у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації.

Твердження представника позивача про незаконність звільнення позивача з огляду на те, що станом на дату звільнення ОСОБА_1 не внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення Інспекції, суд вважає необґрунтованим з урахуванням наступного.

Згідно з частиною другою статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Однак, внесенню до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи передує здійснення ряду заходів, передбачених чинним законодавством.

Так, у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" зазначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дані про перебування юридичної особи в процесі припинення; дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення.

10 липня 2015 року державним реєстратором до Єдиного державного реєстру внесено запис щодо Інспекції: "в стані припинення".

Зазначена обставина не є підставою для визнання незаконним наказу Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області від 22 жовтня 2015 року №187-ос "Про звільнення ОСОБА_1В.", оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства.

Отже, з огляду на те, що у даній справі наявний юридичний факт змін в організації виробництва і праці (ліквідація) державної установи та судом встановлено додержання відповідачем вимог законодавства, що регулює вивільнення працівників, відсутність можливості у відповідача перевести позивача на іншу роботу на тому ж підприємстві, а також те, що ОСОБА_1В попереджений про вивільнення за два місяці, суд вважає, що відповідач при прийнятті спірного наказу від 22 жовтня 2015 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, протиправності в його діях судом не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна