Справа № 823/5262/15
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Черкаси

01 лютого 2016 року справа № 823/5262/15

13 год. 04 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1;

представника ГУ Держгеокадастру у Черкаській області ОСОБА_2;

представника прокуратури Черкаської області ОСОБА_3;

представника РЛП Трахтемирів ОСОБА_4;

представника ПП Землемір ОСОБА_5,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні питання щодо закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, треті особи прокуратура Черкаської області, РЛП Трахтемирів, департамент екології та природних ресурсів при Черкаській ОДА, ПП Землемір, ОСОБА_6, про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі-відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою від 17.07.2013 № ЧК/:01:001/00000325, що був наданий ОСОБА_6; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Черкаській області Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність від 26.09.2013 № ЧК/:01:4, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000га у власність ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Григорівської сільської ради.

01.02.2016 в судовому засіданні Головуючим на розгляд винесено питання щодо закриття провадження у справі № 823/5262/15 у звязку з не підсудністю даного предмету спору Черкаському окружному адміністративному суду, зокрема враховуючи правову позицію Верховного Суду України викладеній у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14).

Позивач, представник РЛП Трахтемирів та представник ПП Землемір заперечували щодо закриття провадження вважаючи що розгляд даної справи необхідно здійснювати в порядку адміністративного судочинства.

Представник ГУ Держгеокадастру у Черкаській області та представник прокуратури Черкаської області вирішення даного питання поклав на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження по справі.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України, адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Підставою позовних вимог позивач визначив незаконність актів індивідуальної дії - наказів Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність від 26.09.2013 № ЧК/:01:4, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000га у власність ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Григорівської сільської ради.

Тобто, даними вимогами позивач наголосив щодо порушення права останнього на отримання права володіння земельною ділянкою.

З огляду на викладені обставини спору та підстави позову, позовні вимоги у цій справі мають цивільно-правову природу, повязуються зі встановленням судом права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного Кодексу установлено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного Кодексу громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Тобто, відносини, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права користування (володіння) земельною ділянкою в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

В постанові від 09.12.2014 р. у справі № 21-308а14 Верховний Суд України висловив позицію, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14).

У відповідності до ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, оскільки, після винесення Головним управління Держгеокадастру у Черкаській області наказу Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність у ОСОБА_6 виникає право володіння земельною ділянкою тобто в даному випадку виникає спір про право, що у відповідності до норм ЦПК розглядається в цивільно-процесуальному порядку.

Керуючись ст. ст. ст. 51, 122, п. 1 ч. 1 ст. 157, 160, 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, треті особи прокуратура Черкаської області, РЛП Трахтемирів, департамент екології та природних ресурсів при Черкаській ОДА, ПП Землемір, ОСОБА_6, про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії.

Розяснити позивачу, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому ст. ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко

Повний текст ухвали виготовлено 02.02.2016