Справа № 441/439/14-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 лютого 2016 року м. Київ К/800/1753/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Чумаченко Т.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду

від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 23 травня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області зарахувати ОСОБА_1 у пільговий стаж період роботи з 08 вересня 1986 року по 02 жовтня 2000 року на посаді газоелектрозварювальника ручного електродугового зварювання у державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20 січня 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачені ним судові витрати у розмірі 68 грн. 80 коп.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року постанову Городоцького районного суду Львівської області від 23 травня 2014 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення комісії по призначенню пенсії управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області від 29 січня 2014 року щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи на посаді газоелектрозварювальника ручного електродугового зварювання у державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

з 08 вересня 1986 року по 20 серпня 1992 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи на посаді газоелектрозварювальника ручного електродугового зварювання у державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

з 08 вересня 1986 року по 20 серпня 1992 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Скаржником усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Разом з тим, у відкритті провадження за вищезазначеною касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга

є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що атестація робочого місця позивача на підприємстві в період, який позивач просить включити до свого пільгового стажу

(з 1986 року по 2000 рік) не проводилась, разом з тим, обов'язок проведення атестації виник з моменту набрання чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, а відтак - задоволенню підлягають лише позовні вимоги з 08 вересня 1986 року по 20 серпня 1992 року.

Виходячи з норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 01 серпня 1992 року №442, необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або додатком такого витягу.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 02 червня 2015 року № 21-572а14, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, яке відповідає усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки наведені обґрунтування позбавлені правового забезпечення відповідними правовими нормами, які відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни чи скасування судового рішення, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Відповідно до частини 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про повернення касаційної скарги або про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається у суді касаційної інстанції.

За таких обставин та відповідно до приписів процесуального закону у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою - слід відмовити, а додані до скарги матеріали повернути скаржнику.

Керуючись статтями 13, 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.А. Чумаченко