Справа № 808/4752/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/35745/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „РІСТ" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі № 808/4752/14 за позовом товариство з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „РІСТ" до Запорізької митниці Міндоходів, Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „РІСТ" звернулося в суд з позовом до Запорізької митниці Міндоходів, Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправною бездіяльність митниці та зобов'язати відповідача визнати дійсними сертифікати про походження товару форми СТ-1 №RU UA , №RU UA від 25.04.2013 року, №RU UA від 27.12.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем до митного органу надані відповідні МД, а також сертифікати СТ-1 для застосування преференційного режиму. Після отримання пільгового режиму, третьої особою проведена перевірка, під час якої встановлене неправомірне надання (отримання) пільг позивачу. Підставою для таких висновків податкового органу стало невизнання відповідачем дійсними сертифікатів про походження товару форми СТ-1, що в свою чергу призвело до прийняття третьою особою податкових повідомлень-рішень, якими позивачу донараховане ввізне мито та ПДВ. Позивач вважає, що дії відповідача щодо визнання недійсними сертифікатів форми СТ-1 є неправомірними. Також відповідач міг звернутися до вповноваженого органу, що засвідчив сертифікат СТ-1 із запитом про надання відповідних відомостей. Проте відповідач цього не зробив.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями товариство з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „РІСТ" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем на митну територію України ввезений товар: пластик, та текстильні матеріали, покриті пластмасами та полівінілхлоридом, який заявлений до митного оформлення 29.04.2013 року по митних деклараціях №112050000/2013/010206, №112050000/2013/010190, 30.12.2013 року по митній декларації №112050000/2013/035985, для застосування преференційного режиму сплати податку надані сертифікати форми СТ-1 №RU UA , №RU UA від 25.04.2013 року, №RU UA від 27.12.2013 року.

Зазначений товар пройшов митне оформлення 29.04.2013 року, 30.12.2013 року та випущений митним органом у вільний обіг.

ГУ Міндоходів у Запорізькій області 18.04.2014 року проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ „НВП „РІСТ" вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при ввезені товарів на митну територію України, за результатами якої складно акт №н/004/14/08-01/ від 18.04.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків по поставкам товару, розмитнення яких здійснене 29.04.2013 року, 30.12.2013 року, позивачем для застосування преференційного режиму нульової ставки податку надані сертифікати форми СТ-1 №RU UA , №RU UA від 25.04.2013 року, №RU UA від 27.12.2013 року, які при проведенні перевірки визнані не дійсними, що призвело до неправомірного отримання пільг ТОВ „НВП „РІСТ".

На підставі акту перевірки ГУ Міндоходів у Запорізькій області прийняте податкове повідомлення - рішення №016 від 15.05.2014 року, яким позивачу донараховане ввізне мито за основним платежем у розмірі 51 475,41 грн., штрафними санкціями у розмірі 25 737,71 грн., податкове повідомлення - рішення №015 від 15.05.2014 року, яким позивачу донараховано податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 10 295,08 грн., за штрафними санкціями у розмірі 5 147,55 грн.

Позивач вважає, що підставою для винесення податкових повідомлень-рішень стали висновки відповідача про недійсність сертифікатів форми СТ-1, у зв'язку із чим ТОВ "НВП "РІСТ" звернулося до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав, свобод та інтересів, яким є оскарження податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно п.6.7 Розділу 6 Правил визначення країни походження товарів у СНД (далі Правил), прийнятих відповідною Угодою від 20.11.2009 року встановлено, що для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1.

У разі виникнення сумнівів стосовно бездоганності сертифіката форми СТ-1 або відомостей, які в ньому містяться, митний орган країни ввезення товару може звернутися до вповноваженого органу, що засвідчив сертифікат форми СТ-1, або до компетентних органів країни походження товару з мотивованим проханням повідомити додаткові або уточнювальні відомості, у тому числі прохання, пов'язані з простими вибірковими перевірками сертифікатів форми СТ-1, відповідь на яке повинна бути надана протягом 6 місяців з дати звернення.

Судами встановлено, що в сертифікаті СТ-1 №RU UA від 25.04.2013 року у графі 9 (країна походження) заявлена літера „П" (повністю вироблено), проте серед інших документів на товар, що надавались для митного оформлення надано лист виробника ТОВ „Завод шаруватих пластиків" (Російська Федерація, м. Санк-Петербург) з інформацією про використання у виробництві товару фенолформальдегідних термореактивних смол, країною походження яких є Фінляндія (виробник фірма „Kotrfmills Oy"), для з'ясування цього питання відповідач надсилав до торгово-промислової палати м. Кольчугіно та Кольчугінського району Володимирської області лист від 16.07.2013 року №071-02-10/1236 з проханням провести перевірку наданих заявником документів для видачі сертифікату, про результати перевірки повідомити митницю.

Судами встановлено, що торгово-промисловою палатою м.Кольчугіно та Кольчугінського району Володимирської області проведена експертиза сертифіката походження товару, результати якої викладені в акті №3 від 25.04.2013 року, за змістом якого у графі 9 сертифікату замість „П" слід вважати „Д8307" - достатня переробка для товарної позиції 8307 ТНЗЕД, до якої розмитнений товар Пластик декоративний шарів важкогорючий: Слопласт ТГ не відноситься, що свідчить про порушення оформлення зазначеного сертифікату.

Також, у сертифікатах від 25.04.2013 року №RU UA та від 27.12.2013 року №RU UA графа 8 містить відомості (скорочення), які не дозволяють провести ідентифікацію товару.

Оскільки Правилами передбачене право митного органу на звернення до компетентних органів щодо отримання додаткових відомостей по сертифікатам СТ-1, а не його обов'язок, є вірним висновок судів про відсутність бездіяльності відповідача, та наявність права органу доходів і зборів не визнавати вищезазначені сертифікати для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі.

Судами встановлено, що визнання недійсними сертифікатів форми СТ-1 відповідачем здійснене після розмитнення товару в пільговому режимі, що стало підставою для винесення третьою особою податкових повідомлень-рішень, якими позивачу донараховане ввізне мито та податок на додану вартість.

Суди вірно зазначили, що позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав, свобод та інтересів, яким є оскарження податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „РІСТ" відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: