Справа № 441/1729/15-а
Суддя: Ференц О. І.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Постанова

І м е н е м У к р а ї н и

04.02.2016 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Ференц О.І.

при секретарі Сорока М.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2015р. позивачка звернулася до суду із вказаною заявою, покликаючись на те, що 23.06.2012р. з високою мірою втрати здоров'я народився її син - ОСОБА_2. Дитина потребувала постійного диспансерного нагляду, самостійно не їла, не дихала, не справляла інших фізіологічних потреб. Фактично вона з сином з дня його народження постійно проживала у педіатричному відділенні Городоцької районної лікарні, що підтверджується медичними довідками. Її син помер 31.10.2014р.. Згідно медичного висновку ЛКК ОСОБА_2 був визнаний дитиною-інвалідом віком до 18 років. 14.06.2013р. вона звернулася із заявою до відповідача про призначення їй державної соціальної допомоги на дитину-інваліда. долучивши пакет відповідних документів. З 14.06.2013р. Управління почало виплачувати їй державну соціальну допомогу у розмірі, визначеному чинним законодавством.

Вказувала, що 15.08.2013р. ЛКК КЗ "Городоцька центральна районна лікарня" оформила та скерувала до Управління новий медичний висновок № 59 на дитину-інваліда віком до 18 років із рішенням про встановлення ОСОБА_2 підгрупи А. Підставою для цього була виключно висока міра втрати здоров'я та надзвичайна залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду, фактична нездатність до самообслуговування. Згідно п.2.7 Порядку нарахування державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам у разі зміни категорії у дитини-інваліда державна соціальна допомога виплачується законному представнику дитини-інваліда з дня зміни категорії у дитини-інваліда, якщо така зміна приводить до збільшення розміру. Перерахунок розміру державної соціальної допомоги у зв'язку зі зміною категорії у дитини-інваліда місцеві органи з питань соціального захисту населення здійснюють без подання заяви законним представником дитини-інваліда на підставі медичного висновку про дитину-інваліда.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" надбавка за догляд за дитиною-інвалідом підгрупи А встановлюється на дитину-інваліда підгрупи А віком до 6 років в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. 27.06.2014р. вона звернулася до Управління із питанням про нарахування їй надбавки на догляд за дитиною-інвалідом підгрупи А і відповідач почав нараховувати їй таку надбавку, проте лише з 27.06.2014р., а не з моменту оформлення нового висновку ЛКК 15.08.2013р., мотивуючи такі дії тим, що вона 14.06.2013р. подавала заяву про відмову від надбавки. Проте така заява була подана нею за 2 місяці до оформлення нового висновку ЛКК. Згідно ст.12 Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум інвалідом чи його офіційним представником з поважних причин виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата державної соціальної допомоги за минулий час здійснюється виходячи із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з компенсацією за несвоєчасну її виплату.

З огляду на наведене, просила суд зобов'язати визнати дії Управління соціального захисту населення Городоцької РДА із ненарахування ОСОБА_1 надбавки на догляд за дитиною-інвалідом підгрупи А за період з 15.08.2013р. по 26.06.2014р. неправомірними та зобов'язати відповідача зробити перерахунок соціальної допомоги, наданої ОСОБА_1, з урахуванням надбавки на догляд за дитиною інвалідом підгрупи А за вказаний період.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги поданого позову в повному обсязі. Додатково пояснила, що при подачі нею заяви про призначення державної соціальної допомоги на дитину-інваліда в управлінні соціального захисту населення Городоцької РДА їй роз'яснили, що виплачувати надбавку за догляд за дитиною-інвалідом їй не будуть, оскільки вона працевлаштована, і саме працівники управління вказали їй на обов'язковість відмови від такої набавки. Хоча на той час вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і зарплати відповідно не отримувала. Вона подавала працівникам управління розпорядження про надання їй відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проте таке не було взято до уваги. Уже коли в лікарні їй пояснили, що вона має право на таку надбавку, вона повторно звернулася до управління, там визнали, що вона таке право має, проте відмовилися виплатити їй надбавку за попередній час і почали виплачувати лише з дати звернення, тобто з 27.06.2014р..

Представник відповідача - Управління соціального захисту населення Городоцької РДА, в судове засідання не з'явився, проте 04.02.2016р. подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому свого ставлення до пред'явленого позову не висловив.

Заслухавши пояснення позивача та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.06.2012р. народився ОСОБА_2, син позивача.

Згідно медичного висновку ЛКК ОСОБА_2 був визнаний дитиною-інвалідом віком до 18 років. 14.06.2013р. ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації про призначення їй державної соціальної допомоги на дитину-інваліда, долучивши пакет відповідних документів. З 14.06.2013р. Управління почало виплачувати їй державну соціальну допомогу у розмірі, визначеному чинним законодавством. У поданій заяві ОСОБА_2 вказала, що за надбавкою на догляд не звертається, оскільки, як роз'яснили їй в управлінні соціального захисту населення Городоцької РДА, вони з чоловіком працевлаштовані. Зі слів позивача вказаний запис був зроблений нею за вказівкою працівника управління соціального захисту населення Городоцької РДА як обов'язковий.

Станом на момент подання даної заяви ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку згідно розпорядження Переможненської сільської ради Городоцького району Львівської області № 81 від 14.09.2012р., який міститься в матеріалах особової справи на ОСОБА_1, і фактично здійснювала догляд за ОСОБА_2, що підтверджується корінцем медичного висновку № 59 про дитину-інваліда віком до 18 років від 15.08.2013р. (а.с.6) та довідкою КЗ Городоцької районної ради "Городоцька центральна районна лікарня" від 24.06.2015р., згідно якої ОСОБА_2, 23.06.2012р.н., перебував на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні "Городоцької ЦРЛ" з 22.10.2012р. по 17.07.2014р. (а.с.5).

15.08.2013р. ЛКК КЗ "Городоцька центральна районна лікарня" оформила та скерувала до Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації новий медичний висновок № 59 на дитину-інваліда віком до 18 років із рішенням про встановлення ОСОБА_2 підгрупи А. Підставою для цього була виключно висока міра втрати здоров'я та надзвичайна залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду, фактична нездатність до самообслуговування.

27.06.2014р. ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації із заявою про нарахування їй надбавки на догляд за дитиною-інвалідом підгрупи А. З 27.06.2014р. Управління соціального захисту населення Городоцької РДА почало виплачувати ОСОБА_1 надбавку за догляд за дитиною-інвалідом підгрупи А.

31.10.2014р. ОСОБА_2 помер.

Листом від 08.09.2015р. № 4002/5/123-15 Міністерство соціальної політики України, розглянувши звернення ОСОБА_1, фактично визнало право такої на призначення надбавки на догляд за дитиною-інвалідом з 14.06.2013р., проте через відсутність іншого законодавчого механізму рекомендувало ОСОБА_1 звернутися до суду (а.с.15-16).

Згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" № 2109-ІІІ від 16.11.2000р. з наступними змінами і доповненнями (далі - Закон) надбавка на догляд за дитиною-інвалідом підгрупи А віком до 6 років встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. За ч.5 цієї ж статті надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом. Надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років також призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати, у разі якщо дитина-інвалід потребує домашнього догляду, і вони фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом. Вказане положення закріплено також у п.3.9 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства фінансів України № 226/293/169 від 30.04.2002р. (далі - Порядок).

Згідно п.2.7 вказаного Порядку у разі зміни категорії у дитини-інваліда державна соціальна допомога виплачується законному представнику дитини-інваліда з дня зміни категорії у дитини-інваліда, якщо така зміна призводить до збільшення розміру. Перерахунок розміру державної соціальної допомоги у зв'язку зі зміною категорії у дитини-інваліда місцеві органи з питань соціального захисту населення здійснюють без подання заяви законним представником дитини-інваліда на підставі медичного висновку про дитину-інваліда.

Статтею 23 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до повноважень в галузі соціального забезпечення та соціального захисту населення місцевих державних адміністрацій віднесено сприяння розвитку соціального забезпечення соціально незахищених громадян, в тому числі інвалідів та інших громадян, які внаслідок недостатньої матеріальної забезпеченості потребують допомоги та соціальної підтримки з боку держави, правильному та своєчасному призначенню і виплати державних пенсій та допомоги, поданню адресної соціальної допомоги та підтримки, призначенню та виплаті цільової грошової допомоги, інших компенсаційних заходів соціального характеру.

При цьому згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.4.10 Порядку призначені суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум інвалідом чи його законним представником з поважних причин (поважною причиною є перебування інваліда на лікуванні та інші причини, які фізично унеможливили своєчасне витребування призначених сум державної соціальної допомоги, або інші об'єктивні обставини, коли інвалід чи його законний представник не могли звернутися за їх отриманням), виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата державної соціальної допомоги за минулий час здійснюється, виходячи із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з компенсацією за несвоєчасну її виплату.

Відповідно до п.71 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 20.10.2011р. у заяві № 29979/04 "Рисовський проти України" принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу". Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

За вимогами ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Своїми правами сторони розпорядилися на власний розсуд. Представник відповідача не подав суду заперечення проти даного позову, в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому свого ставлення до заявленого позову не висловив. Викладених у поданій до суду заяві та в усних поясненнях в судовому засіданні тверджень позивача представник відповідача не спростував, а тому такі в повній мірі враховуються судом при винесенні постанови.

Оскільки, всупереч чинному на той час законодавству, при прийнятті від ОСОБА_1 заяви про призначення їй соціальної допомоги на дитину-інваліда працівниками управління соціального захисту населення Городоцької РДА помилково роз'яснено заявниці, що вона не має права на отримання надбавки на догляд за дитиною-інвалідом, оскільки працевлаштована, а фактично ОСОБА_1 на той час перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і фактично здійснювала догляд за дитиною-інвалідом, що давало їй право на виплату такої надбавки, суд приходить до переконання, що такими діями відповідач суттєво обмежив права позивача в галузі соціального забезпечення, яка гарантується і забезпечується державою, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ч.1 ст.94 КАС України підлягають стягненню в користь позивача понесені нею судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.3 Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" № 2109-ІІІ від 16.11.2000р. з наступними змінами і доповненнями, ст.23 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", п.п.2.7, 3.9, 4.10 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства фінансів України № 226/293/169 від 30.04.2002р., ст.ст.6, 11, 17, 71, 86, 94, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати неправомірними дії управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації щодо ненарахування ОСОБА_1 надбавки на догляд за дитиною-інвалідом підгрупи А за період з 15.08.2013р. по 26.06.2014р..

Зобов'язати управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації здійснити перерахунок соціальної допомоги, яка виплачувалася ОСОБА_1, з урахуванням надбавки на догляд за дитиною-інвалідом підгрупи А за період з 15.08.2013р. по 26.06.2014р..

Понесені ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп. компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації.

Оригінал особової справи на ОСОБА_1 № 681328, який зберігається в матеріалах справи, повернути управлінню соціального захисту населення Городоцької РДА після набрання даною постановою законної сили.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Городоцький районний суд Львівської області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ференц О.І.