Справа № 358/1584/15-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 358/1584/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Корбут В.М. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Богуславської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач - ОСОБА_3, звернувся до Богуславського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Богуславської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_4, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просить:

визнати незаконним та скасувати рішення відповідача № 1200-59-VI від 31 липня 2015 року, яким відмовлено ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності Богуславської міської ради для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2;

визнати незаконним та скасувати рішення відповідача № 1246-63-VI від 23 жовтня 2015 року, яким надано дозвіл третій особі на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності Богуславської міської ради площею до 0,005 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2;

зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву від 23 липня 2015 року про надання дозволу на відведення у приватну власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража за адресою АДРЕСА_2.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 рішення Богуславської міської ради Київської області п'ятдесят дев'ятої сесії шостого скликання № 1200-59-VI від 31 липня 2015 року, згідно якого рекомендовано ОСОБА_3 побудувати гараж на присадибній земельній ділянці, яка відводиться йому у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, після оформлення у встановленому законодавством порядку права власності на зазначену земельну ділянку. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Богуславського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволення позовних вимог суд першої інстанції враховуючи те, що суду не надано заяву ОСОБА_4 про добровільну відмову від використання наданої йому земельної ділянки; письмового попередження про усунення виявлений порушень; матеріалів про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення земельного законодавства; акту та висновку про необхідність припинення права на земельну ділянку, складених Богуславською місцевою радою; рішення суду про припинення права на земельну ділянку, дійшов висновку, що у відповідача не було законних підстав для задоволення заяви позивача від 23 липня 2015 року про надання дозволу на відведення у приватну власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2, оскільки дана земельна ділянка не була вільною, а перебувала у користуванні ОСОБА_4 у відповідності до рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області № 235 від 20 грудня 1995 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимоги позивача про визнання незаконним та скасування пункту 1 рішення відповідача № 1200 від 31 липня 2015 року-59-VI, слід відмовити.

Також суд вирішив, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання незаконним та скасувати рішення відповідача № 1246-63-VI від 23 жовтня 2015 року, яким надано ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності Богуславської міської ради площею до 0,005 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2. Послався на необґрунтованість таких вимог, відсутність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, згідно рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області № 235 від 20 грудня 1995 року ОСОБА_4 надано земельну ділянку розміром 30 кв.м. під будівництво гаража розміром 5х6 м. по вул. АДРЕСА_2 за рахунок вільних земель міськвиконкому. ОСОБА_6 замовив та отримав будівельний паспорт на земельну ділянку під будівництво гаража.

23 липня 2015 року позивач звернувся до міського голови із заявою про надання дозволу на відведення у приватну власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2.

31 липня 2015 року Богуславська міська рада Київської області п'ятдесят дев'ята сесія шостого скликання прийняла рішення №1200-59-VI, згідно якого пунктом 1, відмовлено позивачу у наданні дозволу на відведення у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2, так як, зазначена заявником земельна ділянка надавалась для будівництва індивідуального гаража іншій особі.

Крім того, із інформації виконавчого комітету Богуславської міської ради №2076 від 09 вересня 2015 року вбачається, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 в 1995 році надавалась для будівництва гаража гр. ОСОБА_4

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Положеннями частини 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі, виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Приписами частини 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 2 статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Виконавчого комітету Богуславської міської ради Народних депутатів від 20 грудня 1995 року №235 було надано ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 30 квадратних метрів під будівництва гаража розміром 5х6 метрів по АДРЕСА_2 за рахунок вільних земель міськрайону. Зобов'язано закінчити будівництво гаража на протязі двох років.

Таким чином, на момент звернення позивача із заявою від 23 липня 2015 року про надання дозволу на відведення у приватну власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража в межах АДРЕСА_2, вказана земельна ділянка перебувала у користуванні іншої особи - ОСОБА_4

Доказів припинення права користування ОСОБА_4 зазначеною земельною ділянкою матеріали справи не містять.

Таким чином, у відповідача не було правових підстав для прийняття рішення про надання дозволу на відведення у приватну власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража в межах АДРЕСА_2.

Позивач, посилаючись на приписи пункту 8 частини 1 статті 27 Земельного кодексу України 18.12.1990 №561-ХІІ, вважає, що право користування земельною ділянкою ОСОБА_4 припинилося у зв'язку з невикористання ним зазначеної земельної ділянки протягом двох років - для несільськогосподарських потреб.

Так, відповідно до частини 1 статті 27 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-ХІІ, в редакції чинній на момент прийняття рішення від 20 грудня 1995 року №235, право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; 4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; 5) нераціонального використання земельної ділянки; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; 7) використання землі не за цільовим призначенням; 8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1-8 частини першої та частиною третьою цієї статті, провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні, якої, є район, Радою народних депутатів, а у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої цієї статті, - за рішенням Ради народних депутатів, що має право вилучати земельні ділянки.

Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 5-9 частини першої цієї статті, в разі незгоди землекористувача провадиться у судовому порядку.

Згідно із частин 2 та 3 статті 29 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-ХІІ, у разі виявлення випадків використання землі не за цільовим призначенням, нераціонального використання або способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів і забруднення, систематичного невнесення платежів за землю органи державного контролю за використанням і охороною земель або фінансові органи письмово попереджають власників землі і землекористувачів про необхідність усунення цих порушень у місячний строк; якщо порушення за цей час не будуть усунуті, на винних накладається адміністративне стягнення у встановленому порядку і надається додатково місячний строк для усунення порушень. Якщо порушення і в цей строк не будуть усунуті, вказані органи передають відповідній місцевій Раді народних депутатів або власнику землі, який надав земельну ділянку в користування, акт і свій висновок про необхідність припинення права на земельну ділянку.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції в тому, що, оскільки, відсутні докази про добровільну відмову ОСОБА_4 від використання наданої йому земельної ділянки, письмового попередження про усунення виявлений порушень; матеріалів про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення земельного законодавства; акту та висновку про необхідність припинення права на земельну ділянку, складених Богуславською місцевою радою; рішення суду про припинення права на земельну ділянку, у відповідача не було законних підстав для задоволення заяви позивача від 23.07.2015 року про надання дозволу на відведення у приватну власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2, оскільки дана земельна ділянка не була вільною, а перебувала у користуванні ОСОБА_4 у відповідності до рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області № 235 від 20 грудня 1995 року.

Також суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції в частині відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення відповідача № 1246-63-VI від 23 жовтня 2015 року, яким надано ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності Богуславської міської ради площею до 0,005 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 23 вересня 2015 року звернувся до Богуславської міської ради із заявою про надання дозволу на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0,005 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2, яка виділялась йому, рішенням виконкому № 235 від 20 грудня 1995 року.

Позивачем не надано доказів, що подана третьою особою до відповідача заява та додані до неї матеріали не відповідають встановленим вимогам, а рішення відповідача прийнято не в межах наданих йому повноважень та не у відповідності до норм чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Богуславського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 02.02.2016 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.