Справа № 2а-2888/10/0670
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"02" лютого 2016 р. Справа № 2а-2888/10/0670

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Шведюк М.М.,

за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" листопада 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспассервіс" до Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспассервіс" звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області щодо відмови у здійсненні відшкодування витрат за перевезення пасажирів, які мають пільги на проїзд;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області прийняти реєстри проданих пільгових квитків за період з жовтня 2008 року по грудень 2009 року;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспассервіс" витрати, понесені перевізником внаслідок перевезення пільгових категорій громадян за період з жовтня 2008 року по грудень 2009 року в розмірі 34877, 58 грн..

В обгрунтування позову зазначалось, що Товариство здійснює перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування, у тому числі пільгових категорій. З метою отримання компенсації втрат внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів за період з жовтня 2008 року по грудень 2009 року в сумі 34877, 58 грн, відповідачу подавалися реєстри проданих пільгових квитків. Однак, Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області таку компенсацію не здійснило, посилаючись на п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29 січня 2003 року, згідно з яким, товариство повинно було подати не реєстри, а розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам, за формою "2-пільга". З вказаним підприємство не погоджується, оскільки п.4 Додаткової угоди №1 від 08.01.2008, укладеної з Управлінням праці, передбачено, що відшкодування за пільгові перевезення на міжміських перевезеннях має проводитись відповідачем згідно реєстрів проданих пільгових квитків, чого враховано не було. Зважаючи на викладене, Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації не мало права вимагати від ТОВ "Транспассервіс" надання інформації щодо перевезених пільгових категорій згідно з формою "2-пільга".

Справа розглядалась судами різних інстанцій.

23 вересня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспассервіс" задоволено частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2011 року у даній справі було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду перешої інстанції.

Підставою скасування слугувало те, що висновки судів щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у зв"язку знедотриманням позивачем вимог Полодження про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, в частині обов"язку надання розрахунків за формою "2-пільги" - є необгрунтованими.

Суд зазначив, що право позивача на компенсацію витрат внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів передбачено ст.7 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Порядок відшкодування за пільгові перевезення врегульовано додатковою угодою між позивачем та відповідачем від 08.01.2008 року до договору №10/30 від 05.07.2007 року "Про перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування"

На виконання вимог зазначеної угоди позивачем і надавалися відповідні реєстри проданих пільгових квітків за спірний період.

Зазначені обставини судами враховані не були, а так як у суда касаційної інстанції відсутні повноваження досліджувати докази, встановлювати та вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судовому рішенні, та вирішувати питання щодо дростовірності таких доказів то зазначене і стало підставою для направлення справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляду, постановою Жимтомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області щодо відмови у відшкодуванні витрат на перевезення пасажирів, які мають пільги на проїзд, ТОВ " Транспассервіс" неправомірними.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ТОВ " Транспассервіс" витрати, понесені перевізником внаслідок перевезення пільгових категорій громадян за період з жовтня 2008 року по грудень 2009 рік в розмірі 34235,74 грн..

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з такого.

Згідно з ч.1 ст.37, ч.2 ст.7 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-III, пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів (керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення) ведуть облік за видами пільг (пункт 8 Порядку).

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, запроваджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, положення про який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 (Положення, ЄДАРП).

Пунктом 10 Положення передбачено, що підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Підприємства та організації, що надають послуги з проїзду в міському та приміському транспорті, у разі неможливості подати розрахунки за формою "2-пільга" надсилають уповноваженому органу розрахунки за формою, що встановлюється договором на перевезення пільгових категорій громадян.

Суд дійшов висновку, шо безпосередньо сам порядок компенсації автомобільним перевізникам витрат наслідок перевезень пільгових категорій пасажирів, законодавством не врегульовано та фактично покладається на сторін - замовника та перевізника - за їхнім взаємним погодженням.

Відповідно до матеріалів справи, замовленням в розумінні ч.4 ст.37 Закону України "Про автомобільний транспорт" є укладена додаткова угода №1 від 08.01.2008, в якому визначений порядок відшкодування збитків від перевезень пільгових категорій населення шляхом подачі реєстрів проданих пільгових квитків.

ТОВ "Транспассервіс" подав відповідні реєстри за грудень 2009 року (а.с.21-28), листопад 2009 року (а.с.30-36), жовтень 2009 року (а.с.38-45), вересень 2009 року (а.с.47-50), серпень 2009 року (а.с.52-55), липень 2009 року (а.с.57-60), червень 2009 року (а.с.62-65), травень 2009 року (а.с.67-72), квітень 2009 року (а.с.74-81), березень 2009 року (а.с.83-90), лютий 2009 року (а.с.92-98), січень 2009 року (а.с.100-106), грудень 2008 року (а.с.108-114), листопад 2008 року (а.с.116-124), жовтень 2008 року (а.с.126-133) на загальну суму 34877,58 грн. В реєстрах містяться дані про дату продажу квитка; пільговика, який придбав квиток; рейс автобуса та ціну квитка.

Суд вважав, що вказані реєстри є узгодженим порядком відшкодування витрат перевізника в силу дійсності додаткової угоди №1, проте відповідач, безпіставно, взяв до уваги та оплатив витрати лише частково на суму коригування - 641,84 грн. (а.с.147-155).

Суд зазначив, що представник відповідача на змогла пояснити таку вибірковість відшкодування управлінням понесених втрат перевізником за перевезення пільгових категорій населення.

Суд вважав безпідставною прив'язку відповідачем по відшкодуванню витрат на перевезення пільговиків в залежності від їхнього місця проживання (реєстрації на території Бердичівського району), оскільки вищезазначеними нормативними актами не встановлено обов'язку з боку перевізника зазначати у реєстрах місце проживання осіб, які користуються правом на пільгові перевезення. Тому, з урахуванням часткової сплати відповідачем втрат за перевезення пільгової категорії населення в сумі 641,84 грн., за період з жовтня 2008 року по грудень 2009 року з Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспассервіс", на думку суду, до відшкодування підлягала сума у розмірі 34235,74 грн. (34877,58 грн. - 641,84 грн.).

Колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що 05 липня 2007 року між Житомирською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспассервіс» (перевізник) укладено договір №10/30 про перевезення пасажирів автобусами, у тому числі і їх пільгових категорій, на рейсах маршрутів: Безпечна-Житомир, Бердичів-Овруч, Молочки-Житомир, Бердичів-Ємільчине, Стетківці-Житомир, Житомир-Ружин на період з 05 липня 2007 року по 05 липня 2010 року (а.с.9).

Підпунктом 6.1 п.6 договору передбачено, що перевезення пільгових категорій пасажирів здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства; перевізнику укласти додаткову угоду з відповідним районним управлінням соціального захисту населення на предмет фінансування пільгових перевезень.

На вимогу вищезазначеного відповідач уклав з позивачем додаткову угоду №1 від 8 січня 2008 року, якою передбачено, що відповідач зобов'язується здійснювати відшкодування витрат за перевезення пасажирів, які мають пільги на проїзд, згідно графіку надходження коштів в сумі 10000,00 грн. на рік. На міжміських перевезеннях відшкодування за пільгове перевезення проводиться згідно реєстрів проданих пільгових квитків.

Позивач направив до УПСЗН Бердичівської РДА Житомирської області реєстри проданих пільгових квитків за період з жовтня 2008 року по грудень 2009 року на загальну суму 34877,58 грн..

Листом від 15.10.2008 № 1833/05, відповідач повідомив товариство про те, що Управління праці та соціального захисту населення для контролю за відомостями, які подаються підприємствами, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, використовує інформацію, що міститься в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (ЄДАРП), положення про який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117. Відповідно до п. 10 цієї постанови, перевізник зобов'язаний подати до управління розрахунки вартості послуг, наданих пільговикам згідно з формою "2-пільга". Крім того, відповідно до п.7 статей 12-15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пільги ветеранам війни на безоплатний проїзд залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів надаються в межах області за місцем проживання (а.с.11).

Суд рахував даний лист, як відмову ТОВ "Транспассервіс" у компенсації втрат внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про автомобільний транспорт" органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані забезпечувати компенсацію втрат автомобільному перевізнику внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів та регулювання тарифів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вказував, що законодавство не містить зобов'язання з боку позивача, щодо зазначення у реєстрах місця проживання осіб, які користуються пільговим перевезенням, а містить лише зобов'язання з боку відповідача вести персоніфікований облік отримувачів за видами пільг.

Відповідно до пунктів 1, 2 Постанови КМ України від 29.01.2003 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України. До Реєстру включається така інформація: загальні відомості про пільговика (прізвище, ім'я та по батькові, число, місяць, рік народження, ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, адреса зареєстрованого місця проживання (або адреса фактичного місця проживання), склад сім'ї, характеристика житла), реквізити паспорта та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами він реально користується.

Враховуючи, що за рахунок бюджетних коштів відшкодування витрат підприємствам перевізникам за пільгове перевезення на міжміських маршрутах здійснюється лише за осіб, які мають право на пільги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідач має право вимагати від перевізника розрахунок за встановленою формою з визначенням, зокрема, місця проживання, що є ознакою, яка дозволяє звіряти інформацію, подану перевізниками, з Єдиним державним автоматизованим реєстром осіб, які мають право на пільги.

Позивач, направляючи Управлінню розрахунки про надані пільги, не дотримався вимог форми "2-пільга", а саме: не вказав прізвище, ім"я, по батькові пільговика, його місце проживання.

Відсутність вказаної інформації позбавляє Управління можливості з"ясувати питання, чи підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним витрати саме позивачем.

До того ж, як слідує з долучених до справи реєстрів, до них включено не тільки осіб, які мають право на пільги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» а і інших пільговиків, за перевезення яких не повинно проводитись зазначене відшкодування.

Перевірити наявність права на пільги у кожної з осіб, відповідно до наданих позивачем реєстрів УПСЗН Бердичівської РДА Житомирської області для відшкодування витрат за перевезення пасажирів не є можливим. Тому колегія вважає, що у даному випадку відповідач, відмовляючи позивачу в компенсації втрат автомобільному перевізнику внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів, діяв правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки позивач не надав відповідачу розрахунки щодо вартості послуг за встановленою формою.

Посилання позивача на те, що відповідно до абзацу другого п.10 вказаного вище Положення він мав право надсилати відповідачу розрахунки за формою, що встановлюється договором на перевезення пільгових категорій громадян, у разі неможливості подати розрахунки за формою "2-пільга", колегія суддів вважає безпідставним, оскільки позивач здійснює перевезення міжміським автобусним маршрутом, а вказана норма стосується перевізників, які надають послуги з проїзду в міському та приміському транспорті.

Враховуючи викладене, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" листопада 2015 р. скасувати та прийняти нову постанову, якою, в задоволенні позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "02" лютого 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспассервіс" вул. Короленка, 41-Т,м.Бердичів,Житомирська область,13312

3- відповідачу/відповідачам: Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області вул. Садова,3,м.Бердичів,Житомирська область,13312

- ,