Справа № 804/5345/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/5345/14

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Cороки М.О.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою комунального закладу „Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня” на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року у справі № 804/5345/14 за позовом комунального закладу „Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня” до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, за участю прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська про визнання протиправними та скасування пунктів вимог, попередження та листа-вимогу, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року комунальний заклад „Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня” звернувся в суд з позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, за участю прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати пункти 2, 3, 4, 5 вимоги Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області щодо усунення порушень №04-04-05-15/3287 від 02.04.2014 року, попередження Державної фінансової політики у Дніпропетровській області про неналежне виконання бюджетного законодавства №04-04-05-15/3304 від 02.04.2014 року, вимогу Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області про ініціювання цивільного позову №04-04-05-15/3288 від 02.04.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної планової ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року складений акт від 03.03.2014 року № 04-16/3 з відображенням виявлених порушень. На підставі вказаного акту відповідачем винесена вимога №04-04-05-15/3287 від 02.04.2014 року, попередження №04-04-05-15/3304 від 02.04.2014 року, вимогу №04-04-05-15/3288 від 02.04.2014 року, проте позивач з вказаними рішеннями не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 червня 2014 року позов задоволений. Визнані протиправними і скасовані п. 2, 3, 4, 5 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 02.04.2014 року № 04-04-05-15/3287, попередження Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 02.04.2014 року № 04-05-05-15/3304, вимогу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 02.04.2014 року № 04-04-05-15/3288.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції. В позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду комунальний заклад „Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня” звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.03.2014 року працівниками державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області складено акт № 04-16/3 ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального закладу „Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня” Дніпропетровської обласної ради за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року.

На адресу позивача 02.04.2014 року надіслана вимога № 04-04-05-15/3287, якою вимагалось, зокрема:

у пункті 2 зазначено, що лікарнею в порушення п. 2 Порядку проведення обов’язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2001 року № 559, п.2.5 Порядку проведення медичних працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров’я від 21.05.2007 року № 246, ст. 169 Кодексу законів про працю, абз. 2 п.8 “Переліку платних послуг, які можуть надаватися в державних закладах охорони здоров’я” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 року № 1138, Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог щодо виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, послуги з попередніх періодичних профілактичних медичних оглядів при прийнятті на роботу та послуги з відповідних періодичних профілактичних медичних оглядів працівників установ, підприємств, організацій та фізичних осіб, що використовують найманих працівників, надавалися на безоплатній основі, що призвело до недотримання лікарнею доходів спеціального фонду за 2012-2013 роки на загальну суму 830484,37 грн., у зв’язку з чим вимагається:

- нарахувати вартість послуг попередніх періодичних профілактичних медичних оглядів окремо по кожному укладеному договору відповідно до розрахункової вартості за 2012-2013 роки;

- відобразити дебіторську заборгованість у сумі 830484,37 грн. за підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовували найманих працівників, які укладали договори на проведення періодичних медичних оглядів;

- стягнути з підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовували найманих працівників, які укладали договори на проведення періодичних медичних оглядів кошти у сумі 830484,37 грн.

В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 830484,37 грн. з особи, з вини якої сталося порушення.

У пункті 3 вимоги зазначено, що внаслідок не відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги при приготуванні їжі для пацієнтів КЗ “Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 17” ДОР, правонаступником якої є комунальний заклад “Обласний шкірно-венерологічний диспансер” ДОР, та експлуатаційних витрат (заробітна плата кухарів) лікарнею за рахунок загального фонду покрито витрати сторонньої юридичної особи на загальну суму 79 886,37 грн., що є порушенням п.1, 2, 5, 19, 20, 22, 23, 29 Порядку складання, розглядання, затвердження та основні вимоги до виконання коштів бюджетних установ, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, п.1.2, п.2.2, п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, ст. 4, п.п. 1,5 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, у зв’язку з чим:

У пункті вимоги 4 зазначено, що ревізією законності нарахування орендної плати встановлено недоотримання орендної плати лікарнею та обласним бюджетом, внаслідок заниження орендованої площі ТОВ “Євро-Сервіс Україна” на загальну суму 9258,54 грн., що є порушенням ст. 5, ст. 2, п.4 ст. 10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, п.1, п.2.1 договору оренди, пп. 5, 19, 20, 23 “Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог щодо виконання кошторисів бюджетних установ”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, ст. 287 Господарського кодексу України, у зв’язку з чим:

- звернутися до Дніпропетровської обласної ради з метою переукладання договору з ТОВ “Євро-Сервіс Україна” у зв’язку зі зміною орендованої площі;

- донарахувати в повному обсязі та відобразити за даними бухгалтерського обліку лікарні орендну плату перед ТОВ “Євро-Сервіс Україна” у сумі 9258,54 грн. Стягнути з ТОВ “Євро-Сервіс Україна” кошти у сумі 9258,54 грн., з подальшим перерахуванням до обласного бюджету 30% орендної плати у сумі 2777,56 грн.

В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 9258,54 грн. з особи, з вини якої сталося порушення.

У пункті 5 зазначено, що завищення орендованої площі призвело до покриття за рахунок загального фонду лікарні витрат орендаря (ТОВ “Євро-Сервіс Україна”) за теплопостачання за період з 03.07.2013 року по 31.01.2014 року на загальну суму 1842, 92 грн. з ПДВ, що є порушенням п.п. 5, 19, 20, 23, 29 Порядку складання, розглядання, затвердження та основні вимоги до виконання коштів бюджетних установ, затвердженого поставною Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228 та п. 2.2, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995 року № 88, у зв’язку з чим:

- відобразити дебіторську заборгованість у сумі 1842,92 грн. за ТОВ “Євро-Сервіс Україна”

Стягнути з ТОВ “Євро-Сервіс Україна” кошти у сумі 1842,92 грн. з подальшим перерахуванням коштів у дохід обласного бюджету.

В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 1842,92 грн. з особи, з вини якої сталося порушення.

Відповідачем 02.04.2014 року направлене позивачу попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства № 04-05-05-15/3304, яким вимагалось у строк до 05.05.2014 року виконати порушення відображені в акті ревізії.

Крім того, 02.04.2014 року відповідачем надіслана вимога № 04-04-05-15/3288 про ініціювання цивільного позову. Вказаною вимогою запропоновано ініціювання цивільних позовів до комунального закладу “Обласний шкірно-венерологічний диспансер” ДОР та ТОВ “Євро-Сервіс Україна” із залученням державної фінансової інспекції до участі у розгляді справи в якості третьої особи.

Позивач, вважаючи неправомірними висновки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, викладені в акті ревізії стосовно зазначених вище порушень, звернувся до суду з позовом про скасування пунктів 2, 3, 4, 5 вимоги Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області щодо усунення порушень №04-04-05-15/3287 від 02.04.2014 року, попередження про ініціювання цивільного позову №04-04-05-15/3288 від 02.04.2014 року та вимогу про неналежне виконання бюджетного законодавства №04-04-05-15/3304 від 02.04.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість викладених в акті ревізії та вимозі висновків щодо допущення позивачем збитків, вказавши, що позивач діяв у відповідності до норм діючого законодавства та згідно підзаконних актів, що регулювали його діяльність.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі – Положення), Державна фінансова інспекція України (далі – Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення, Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечене виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред’являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред’являти обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов’язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведене свідчить про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов’язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов’язки для позивача.

В оскарженій вимозі вказується на виявлені збитки та їхній розмір, та зобов’язано позивача вчинити дії, направлені на відшкодування такої шкоди (збитків).

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постановах від 15.04.2014р у справі №21-40а14, від 20.05.2014р. у справі №21-93а14, від 18.09.2014р. у справі № 21-332а14.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу комунального закладу „Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня” відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: