Справа № 2а-16543/10/0470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Київ К/9991/42120/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2012 року

у справі № 2а-16543/10/0470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамма-Медіка»

до Дніпропетровської митниці Державної митної служби (правонаступником якої є Дніпропетровська митниця Міндоходів)

про визнання недійсними податкових повідомлень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гамма-Медіка» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач) про визнання недійсними податкових повідомлень від 29 листопада 2010 року № 128 та № 129.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року позов був задоволений повністю. Визнано недійсними податкові повідомлення рішення форми «Р» Дніпропетровської митниці від 29 листопада 2010 року № 128, № 129.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2012 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Дніпропетровська митниця Державної митної служби, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - Дніпропетровську митницю Державної митної служби його правонаступником - Дніпропетровською митницею Міндоходів, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 26 квітня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Протягом 2009 - 2010 років ТОВ «Гамма-Медіка» ввозило на митну територію України товар: молоковідсмоктувачі Gamma: GM-1, GM-2 (країна виробництва Китай, виробник - GABET (HONG KONG) INTERNATIONAL TRADING CO. by order of seelifre). Зокрема, згідно вантажних митних декларацій № 110000011/2009/110565 від 27 квітня 2009 року, №110000011/2010/100713 від 22 січня 2010 року, № 110000011/2010/118674 від 30 серпня 2010 року позивачем були ввезені молоковідсмоктувачі Gamma: GM-1, GM-2 (країна виробництва Китай, виробник - GABET (HONG KONG) INTERNATIONAL TRADING CO. by order of seelifre) за кодом товару УКТ ЗЕД (арк. справи 35-40). Правильність та достовірність визначення позивачем вказаного вище коду була підтверджена свідоцтвом № 8043/2008 серії DС № 011844 про державну реєстрацію молоковідсмоктувачів Gamma: GM-1, GM-2, GM-4 за кодом товару згідно УКТ ЗЕД , виданим Державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення Міністерства охорони здоров'я, яке було додане до вантажних митних декларацій (арк. справи 34).

Дніпропетровською митницею була проведена камеральна перевірка ТОВ «Гамма-Медіка» з питань додержання вимог законодавства України при митному оформленні товару «молоковідсмоктувачів GM-1 та GM-2 торгівельної марки «Gamma»» за вантажними митними деклараціями № 110000011/2009/110565 від 27 квітня 2009 року, №110000011/2010/100713 від 22 січня 2010 року, № 110000011/2010/118674 від 30 серпня 2010, за результатами якої складений акт від 01 листопада 2010 року № К54/10/110000000/003044375.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги Закону України «Про Митний тариф України», підпункту 5.1.7 пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про податок на додану вартість», постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік лікарських засобів та виробів медичного призначення, операції з продажу яких звільняються від обкладання податком на додану вартість» від 17 грудня 2003 року № 1949 в частині неправольного визначення та декларування коду товару, що, в свою чергу, призвело до несплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 605043,04 грн. та ввізного мита на суму 59317,95 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що позивач неправомірно декларував молоковідсмоктувачі Gamma: GM-1, GM-2 за кодом згідно УКТ ЗЕД - прилади, пристрої для відсмоктування та вливання, кало- та сечоприймачі, контрацептиви внутрішньо маткові, із застосуванням 0% ставки ввізного мита та звільненням від оподаткування податком на додану вартість відповідно до статті 5 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки згідно відповіді Державної митної служби України від 05 жовтня 2010 року № 11/7-10.16/11346-ЕП вакуумні насоси класифікуються у товарній підпозиції 841410 відповідно до вимог УКТ ЗЕД.

29 листопада 2010 року Дніпропетровська митниця на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення форми «Р» № 128, яким згідно з підпунктом «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «Гамма-Медіка» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, у розмірі 62283,85 грн., у тому числі: 59317,95 грн. - за основним платежем, 2965,90 грн. - за штрафними санкціями.

29 листопада 2010 року Дніпропетровська митниця на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення форми «Р» № 129, яким згідно з підпунктом «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «Гамма-Медіка» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 635295,19 грн., у тому числі: 605043,04 грн. - за основним платежем, 30252,15 грн. - за штрафними санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що митним органом не доведена наявність об'єктивних підставі вважати, що на момент митного оформлення товарів мало місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи, зокрема, не встановлено притягнення до відповідальності посадових осіб митного органу, які здійснювали митне оформлення спірного товару, з урахуванням того, що позивачем були сплачені до бюджету усі необхідні обов'язкові платежі. Також, суд виходив з того, що по оспорюваним вантажним митним деклараціям між суб'єктом господарювання та митним органом не було протиріч щодо визначення коду товару УКТ ЗЕД, який був внесений позивачем до цієї вантажної митної декларації на підставі чинного свідоцтва про державну реєстрацію № 8043/2008 серії DС № 011844, виданого Державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення Міністерства охорони здоров'я.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно пункту 35 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

У пункті 19 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) наведено визначення терміна «митні процедури» - це операції, пов'язані із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Відповідно до статті 265 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Абзацом 2 статті 25 Закону України «Про Єдиний митний тариф» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що мито, не сплачене у строки, на які було надано відстрочку та розстрочку сплати, а так само не сплачене в результаті інших дій, що спричинили його недобір, стягується за розпорядженням митних органів України у безспірному порядку.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

Разом з цим, як встановлено судами попередніх інстанцій, під час митного оформлення товарів згідно вказаних вище вантажних митних декларацій порушень в оформленні чи недостовірних відомостей у вантажних митних деклараціях митним органом встановлено не було.

Відповідно до підпункту 16 пункту 3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 квітня 2005 року № 314 України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при прийнятті вантажної митної декларації для оформлення здійснюється перевірка правильності класифікації та кодування товарів.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2004 року № 1497 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ввезення на митну територію, реалізація та застосування в Україні медичних виробів дозволяється тільки після їх державної реєстрації, крім випадків, визначених Міністерством охорони здоров'я у встановленому порядку.

При державній реєстрації медичних виробів видається свідоцтво про державну реєстрацію Міністерством охорони здоров'я України за формою згідно з додатком до Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2004 року № 1497 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до якого на підставі висновку Торгово-промислової палати України вноситься код УКТ ЗЕД.

Пунктом 3 розділу 1 Переліку подання документів, які підтверджують право суб'єктів підприємницької діяльності на користування встановленими законодавством податковими пільгами під час митного оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться з митної території України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 22 червня 2006 року № 514 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що документом, що підтверджує право на використання пільг зі сплати податку на додану вартість, є оригінал свідоцтва про державну реєстрацію або його нотаріально засвідчена копія, або підтвердження державної реєстрації виробів медичного призначення, видане Міністерством охорони здоров'я України, згідно з переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2003 року № 1949 «Про перелік лікарських засобів та виробів медичного призначення, операції з продажу яких звільняються від обкладення податком на додану вартість».

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, код товару на молоковідсмоктувачі Gamma: GM-1, GM-2 (країна виробництва Китай, виробник - GABET (HONG KONG) INTERNATIONAL TRADING CO. by order of seelifre) за УКТ ЗЕД , був внесений позивачем до вантажних митних декларацій на підставі свідоцтва про державну реєстрацію № 8043/2008 серії DС № 011844, виданого Державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення Міністерства охорони здоров'я, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин. Рішення про анулювання державної реєстрації або припинення дії вказаного свідоцтва не приймалися.

За змістом пункту 10.3 статті 10 Закону України від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платники податку, які імпортують товари (супутні послуги) на митну територію України для їх використання або споживання на митній території України, відповідають за дотримання правил надання інформації для розрахунку бази оподаткування (суми податку, належного до сплати) митному органу.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми в порядку, встановленому зазначеним Законом.

Згідно з цим підпунктом контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі, якщо внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Відповідно до статті 88 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на декларанта покладено обов'язок надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що якщо митний орган, приймаючи вантажні митні декларації, відніс товар до певного коду товарної номенклатури та пропустив товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за виключенням випадку коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема, зазначення у вантажних митних деклараціях недостовірних відомостей.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Дніпропетровської митниці Міндоходів підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна