Справа № 2а-2765/10/0770
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2016 р. м. Київ К/800/65110/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря Титенко М.П.

представників сторін:

позивача Майор І.В.

відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-4»
на постановуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року
у справі№2а-2765/10/0770
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-4»
доДержавної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-4» (далі по тексту - позивач, ТОВ «БК «Комфортбуд-4») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 06 липня 2010 року №42/0.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року позов задоволено.

За результатами перегляду рішення суду першої інстанції Львівським апеляційним адміністративним судом 25 листопада 2014 року винесено постанову, якою постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року скасовано, а в задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року та залишити в силі постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу просив у її задоволенні відмовити.

Під час розгляду справи Вищим адміністративним судом України представник позивача уточнив вимоги касаційної скарги та просив постанову Львівським апеляційним адміністративним судом 25 листопада 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у період з 14 червня 2010 року по 25 червня 2010 року проведена документальна невиїзна податкова перевірка ТОВ «БК Комфортбуд-4» щодо правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

За наслідками перевірки 25 червня 2010 року складено Акт перевірки №1496/17-318.

Згідно з висновками вказаного акта, перевіркою встановлено порушення позивачем підпунктів підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4, пункту 7.1 статті 7, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8, підпункту «б» пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 689360,62 грн. та встановлено порушення в частині невключення до податкових розрахунків за формою 1 ДФ відомостей про виплачені суми додаткових виплат найманим працівника, а також суми виплат громадянам за цивільно-правовими угодами.

У зв'язку з виявленням зазначених порушень 06 липня 2010 року податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 2068081,82 грн., з яких 689360,62 грн. - за основним платежем та 1378721,20 грн. - штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем визначено податкове зобов'язання позивача не на підставі первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, а шляхом застосування непрямого методу визначення суми податкового зобов'язання.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, Львівський апеляційний адміністративний суд зазначив про підтвердження первинними документами визначеної позивачу суми податкового зобов'язання.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що касаційна скарга, з урахуванням усної заяви представника позивача про її уточнення, підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 1.7, підпункту 2.3.4 пункту 2.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року №327, що був чинним на момент проведення перевірки, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання.

Всупереч наведеним нормам законодавства зазначений акт перевірки позивача містить необґрунтовані дані, а також суб'єктивні припущення осіб, які проводили перевірку, без посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів щодо виплати позивачем оподатковуваного доходу фізичним особам та неутримання і неперерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем визначено податкове зобов'язання позивача не на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Крім того, наявною у матеріалах справи копією висновку №7480/9013/9014/10-19 судово-економічної експертизи у кримінальній справі №1600110 підтверджується, що наявними у кримінальній справі матеріалами щодо виплати заробітної плати найманим працівникам готівкою (без відображення по бухгалтерському обліку) не видається за можливе встановити чи підтверджується документально встановлене за висновками акту перевірки №1496/17-318 від 25 червня 2010 року ТОВ «БК «Комфортбуд-4» донарахування податку з доходів фізичних осіб на суму 689360,62 грн.

Викладене спростовує твердження відповідача та суду апеляційної інстанції щодо підтвердження висновків акту перевірки первинними документами, наявними в кримінальній справі №1600110.

За таких обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, а рішення суду апеляційної інстанції є помилковим та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 210, 214, 215, 220, 221, 223, 226, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комфортбуд-4» задовольнити частково.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року у справі №2а-2765/10/0770 скасувати.

3. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року у справі №2а-2765/10/0770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна