Справа № 815/455/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/455/16

Справа № 815/455/16

У Х В А Л А

04 лютого 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративної позовної заяви Управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області до СВК «Прикордонник» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

До позовної заяви додано клопотання, в якому позивач просить звільнити його від сплати судового збору у зв'язку із неможливістю сплатити судовий збір через відсутність коштів, оскільки

бюджет Пенсійного фонду України на 2015 р. затверджено постановою Кабінетів Міністрів України від 25.02.2015 р. № 67, якою в 2015 р. кошти на сплату судового збору не передбачені, а також лімітною довідкою про бюджетні асигнування та кредитування на І квартал 2016 р. витрати по сплаті судового збору не передбачені. Крім того вказав, що за практикою ЄСПЛ нова редакція Закону України «Про судовий збір» не може розглядатися як закон, оскільки в зазначеному нормативно-правовому акті відсутнє законодавче визначення ціни позову та її складових.

Згідно з ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

01 вересня 2015 року вступила в дію редакція Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої Пенсійний фонд України та його територіальні органи виключені з переліку осіб на яких поширюються пільги щодо сплати судового збору.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У клопотанні сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище, та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути документи про рівень доходу позивача; документи про заборгованість перед іншими особами, наприклад, за комунальні послуги; документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження тощо.

З урахуванням вищезазначених правових норм, умовою зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат є незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони, незалежно від того, чи є сторона фізичною особою чи юридичною. При цьому суд позбавлений можливості надати оцінку майновому стану територіальному органу Пенсійного фонду України, а надана позивачем копія кошторису на 2015 р. не є доказом відсутності коштів в територіальному управлінні Пенсійного фонду України.

Також суд відхиляє посилання теруправління ПФУ України на затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 р. № 67 бюджет УПФ України, яким в 2015 році не передбачено коштів на сплату судового збору, оскільки позивач звернувся до суду із вказаним позовом 29.01.2016 р.

При цьому суд враховує, що згідно з пунктом 2 Перехідних положень Закону України від 22 травня 2015 року №484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 1 вересня 2015 року, зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

В той же час суд зазначає про помилкове посилання позивача, який звернувся до суду адміністративної юрисдикції в якості суб’єкта владних повноважень, на окремі акти ЄСПЛ, оскільки зазначений орган створений для забезпечення та підвищення ефективності захисту прав і основних свобод людини (протокол N 11, ратифікований 17.07.97 р.; набрав чинності 01.11.98 р.). Завданням ж адміністративного судочинства, в силу ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду позов. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зазначає, що подання адміністративного позову суб’єктом владних повноважень не є безумовною підставою для звільнення його від сплати судового збору у зв’язку з відсутністю коштів, оскільки ст.5 Закону України «Про судовий збір» чітко встановлює пільги щодо сплати судового збору. В той же час, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не обов’язком.

При цьому в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» від 23.01.2015 р. № 2 зазначено, що якщо бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Також суд зазначає, що пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, встановлюється ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, - тобто правова норма є чіткою, послідовною, не передбачає неоднозначного тлумачення, а тому посилання позивача на відсутність законодавчої бази обчислення судового збору в аспекті практики ЄСПЛ, як джерела права, є необґрунтованими. При цьому нова редакція Закону України «Про судовий збір» є чинною, її окремі норми у встановленому порядку неконституційними не визнавалися, а тому останні є обов’язковими для всіх суб’єктів правового регулювання вказаного нормативного акту.

Крім того, необґрунтоване звільнення від сплати судового збору суб’єктів владних повноважень утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб’єктів звернення до суду за захистом, в тому числі фізичних та юридичних осіб, тоді як відповідно до п.3 ч.1 ст.7 КАС України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність встановлених законом підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 88, 106 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя І.В. Завальнюк