Справа № 815/6990/15
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року 12год.40хв. м. Одеса Справа № 815/6990/15

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

секретар Сакара М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною відмову та зобовязання затвердити проект, та укласти договір оренди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру в Одеській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 130,0 га на умовах оренди ОСОБА_2 строком на 49 років для ведення фермерського господарства на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області; зобовязати ГУ Держгеокадастру в Одеській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 130,0 га на умовах оренди ОСОБА_2 строком на 49 років для ведення фермерського господарства на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області; зобовязати ГУ Держгеокадастру в Одеській області укласти з ОСОБА_2 договір оренди земельних ділянок загальною площею 130,0 га на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області строком на 49 років.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з метою укладення договору оренди земельних ділянок, 30.10.2015 року позивачем повторно було подано до відповідача на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 130,0 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області на умовах оренди строком на 49 років. Листом №ДС-19-15-7777.5-10945/22-15 від 16.11.2015 року відповідач повідомним позивача про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та укладанню договору оренди, відповідачем було зазначено, що ст.. 7 ЗУ «Про фермерське господарство» передбачає надання в користування земельної ділянки єдиним масивом, а не 4-ма як то передбачено проектом. Проте позивач вважає вказане рішення відповідача незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням та неправильним застосуванням норм чинного законодавства, а тому звернувся з позов до суду для захисту своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, проте надав до суду заперечення у письмовому вигляді, які мотивовані тим, що листом від 16.11.2015 року ГУ Держгеокадастру було відмовлено заявнику у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з посиланням на ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство», згідно якої для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. Земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем ті інших видів інженерної інфраструктури.

Вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, маючи намір отримати в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, в листопаді 2011 року у відповідності до приписів ст.123 Земельного кодексу України звернувся до Котовської районної державної адміністрації за дозволом на виготовлення проекту та Розпорядженням Котовської районної державної адміністрації Одеської області №1019/11 від 11.11.2011 року йому наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 130,0Га сільськогосподарських угідь із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області на умовах оренди терміном на 49 років (а.с.9).

Другим пунктом вказаного розпорядження його зобовязано в річний термін замовити та виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в ліцензованій землевпорядній організації, який подати на розгляд та затвердження в установленому законодавством порядку.

На виконання даного розпорядження позивач замовив документацію із землеустрою в ПП «Центр «Профі» та після її виготовлення подав на погодження до управління Держземагенства у Котовському орайоні Одеської області, яке 02.09.2013р. надало висновок щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 орієнтовною площею 130,0 га сільськогосподарських угідь із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області (а.с.11-12).

Фактично позивач просив надати згоду на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому пяти земельних ділянок загальною площею 130,0 га, які знаходяться у розпорядженні одного органу виконавчої влади.

05.10.2015 року на виконання положень ст.186 Земельного кодексу України до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області позивачем був поданий на погодження проект землеустрою виготовлений на замовлення ОСОБА_2, який був розглянутий відповідачем та надана письмова відмова з підстав того, що земельні ділянки, які пропонуються для передачі в оренду не розташовані єдиним масивом з посиланням на ст.7 Закону України «Про фермерське господарство».

В наступному, 30.10.2015 року позивачем на виконання положень ст.186 Земельного кодексу України до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області вдруге був поданий на погодження проект землеустрою виготовлений на замовлення ОСОБА_2, який був розглянутий відповідачем та 16.11.2015 року надана письмова відмова з підстав того, що земельні ділянки, які пропонуються для передачі в оренду не розташовані єдиним масивом з посиланням на ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» (а.с.34,35).

Спірні правовідносини регулюються Земельним Кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство», Законом України «Про землеустрій», Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації», «Про оренду землі».

Згідно із статтею 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам серед іншого для ведення фермерського господарства.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель.

Закон України «Про землеустрій» визначає, що землеустрій це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Відповідно до ст.14. Закону України від 22.05.2003 № 858-IV "Про землеустрій" (надалі Закон №858) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою, належать здійснення землеустрою, у тому числі забезпечення проведення державної інвентаризації земель; проведення державної експертизи документації із землеустрою у випадках та порядку, передбачених законом; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до ст..22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення має необмежений строк дії.

Згідно ст.30 вказаного Закону погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України №858 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають крім іншого матеріали погодження проекту землеустрою.

Частина 4 ст.15 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі" визначає, що договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Згідно ч.2 ст.16 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Згідно ст. 16 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі" розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.123 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Згідно ст.186 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Згідно частин 6-10 ст.123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідач як на підставу для відмови у погодженні проекту послався на ст. 7 Закону України від 19.06.2003 № 973-IV "Про фермерське господарство" в якій зазначено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Також в цій статті зазначено, що земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди.

Та аналіз цієї норми свідчить про те, що дійсно єдиним масивом для ведення фермерського господарства надаються тільки ті земельні ділянки, на яких розташовані водні джерела та лісові угіддя, наближені до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

При цьому, законодавство не забороняє громадянину отримати декілька земельних ділянок, на території різних сільських рад, без спільних меж, у разі відсутності на таких земельних ділянках обумовлених законом обтяжень.

До аналогічного висновку також дійшов Вищий адміністративний суд України під час розгляду справ № К/800/52188/15, К/800/24353/15 та К/800/130/15.

Відповідач не заперечує право особи отримувати в оренду декілька земельних ділянок за різними договорами, чи за одним договором але єдиним масивом.

Таким чином невірне трактування відповідачем норм Закону призводить до того, що заявник який має намір взяти в оренду більш ніж одну земельну ділянку, що знаходяться у розпорядженні одного органу виконавчої влади, повинен щодо кожної з них виготовляти документацію та проходити щодо кожної окремо процедуру погодження, замість одного разу щодо усіх, що зволікає та ускладнює вказану процедуру та фактично позбавляє в цьому випадку право сторін укласти договір оренди з надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування) які не розташовані єдиним масивом, що прямо передбачено частиною 4 ст.15 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі".

Таким чином суд погоджується, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у погодженні проекту, а тому оскаржуване рішення, викладене листом від 16.11.2015р., слід скасувати, та сторони у такому випадку повертаються у стан який існував до прийняття відмови, а саме стан розгляду проекту землеустрою для погодження, що є підставою для прийняття нового рішення з урахуванням висновків суду викладених у цій постанові.

При цьому суд не може перетягувати на себе повноваження субєкта владних повноважень, а тому вимога - зобовязати відповідача затвердити проект землеустрію щодо відведення земельної ділянки в цьому випадку не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача - зобовязати відповідача укласти з ним договір оренди земельних ділянок, то суд вважає її передчасною, з враховуванням положення ст.123 Земельного кодексу України, яка визначає порядок надання земельних ділянок державної власності у користування, та що укладання договору оренду відбувається після отримання погодженого проекту землеустрою, тобто це є наступною стадією після погодження.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст.35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" саме позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією.

Судом встановлено, що позивачу не відмовляли в укладанні договору оренди, а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що законодавство не забороняє громадянину отримати в користування декілька земельних ділянок без спільних меж, у разі відсутності на таких земельних ділянках обумовлених законом обтяжень, відповідач безпідставно відмовив позивачу у погодженні проекту, а також, те що позивачу не відмовляли в укладанні договору оренди, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 16.11.2015 року №ДС-19-15-7777.5-10945/22-15 у затверджені проекту щодо відведення земельних ділянок загальною площею 130,0Га на умовах оренди ОСОБА_2 строком на 49 років для ведення фермерського господарства на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 30.10.2015 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 130,0Га на умовах оренди для ведення фермерського господарства з урахуванням висновків даної постанови.

В решті позову відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету на користь ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20грн..

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 03 лютого 2016 року.

Суддя Е.А.Іванов