Справа № 826/4634/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 січня 2016 року № 826/4634/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційне науково-виробниче підприємство «ЙОД» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Консультаційне науково-виробниче підприємство «ЙОД» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі також - відповідач), в якому просило:

- визнати Наказ ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 29.10.2014 № 1553 «Щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» протиправним та скасувати його;

- визнати неправомірними дії ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Старксервіс», податковий номер 38292311, за період травень, липень, жовтень 2013 року;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 25.11.2014 № та № у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що наказ від 29.10.2014 №1553 прийнято безпідставно в порушення приписів податкового законодавства, з огляду про що має бути скасований. Поряд з цим, оскільки податкова перевірка проведена як зазначав позивач на підставі неправомірного наказу, дії щодо її проведення є протиправними. При цьому, в обґрунтування неправомірності оспорюваних податкових повідомлень - рішень покликався на відсутність у своїх діях порушень податкового законодавства.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем 29.10.2014 на підставі пп.75.1.2. п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст.79 Податкового кодексу України, видано наказ №1553 про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційне науково-виробниче підприємство «ЙОД» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово - господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Старксервіс» за період травень, липень, жовтень 2013 року.

В подальшому, на підставі наказу №1553 відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод», податковий номер 32829015, з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Старксервіс», податковий номер 38292311, за період травень, липень, жовтень 2013 року.

За результатами вказаної перевірки, відповідачем складено акт від 11.11.2014 №1630/26- 59-22-01/32829015.

В ході перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем:

- п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст.198, ст.185 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість який підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на суму 56405 грн. в тому числі по періодам: за травень 2013 року на суму 19800,0 грн., за липень 2013 року на суму 19935,0 грн., за жовтень 2013 року на суму 16670,0 грн.;

- п. 138.1, п.138.12 ст. 138, п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств який підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на суму 53585,0 грн., в тому числі по періодам: 2013 рік на суму 53585,0 грн.

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем 25.11.2014р. прийняті податкові повідомлення - рішення №№:

- , яким позивачеві збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 66 981,00 грн., в т.ч. 53 585,00 грн. за основним платежем та 13 396,00 грн. штрафних санкцій;

- , згідно якого позивачеві збільшено грошове зобов'язання з ПДВ, що підлягає сплаті, на загальну суму 70 506,00 грн., в т.ч. 56 405,00 грн. за основним платежем та 14 101,00 грн. штрафних санкцій.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю наказу про проведення перевірки, правовірності дій щодо її проведення та податкових повідомлень - рішень №№, , звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно положень ст. 75 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби документальних позапланових виїзних перевірок встановлено статтями 78, 81 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з обставин, перелічених у цій статті.

Зокрема, пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, у разі якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно пунктів 78.4. та 78.5. вказаної статті про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу №1009 від 20.05.2015 року, правовою підставою для його винесення відповідач визначив пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно пп. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених ним Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: - направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску бо перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Матеріали справи свідчать, що 11.11.2015р. на підставі наказу №1553 відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод», податковий номер 32829015, з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Старксервіс», податковий номер 38292311, за період травень, липень, жовтень 2013 року.

За результатами вказаної перевірки, відповідачем складено акт від 11.11.2014 №1630/26- 59-22-01/32829015 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод», податковий номер 32829015, з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Старксервіс», податковий номер 38292311, за період травень, липень, жовтень 2013 року.

В аспекті наведеного, суд звертає увагу на те, що згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L. T. D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Таким чином, правові наслідки оспорюваного наказу, в наведеному випадку, є вичерпаними, його оскарження не сприяє відновленню порушених прав товариства, що, відповідно, виключає можливість задоволення позовних вимог у даному випадку.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на викладену правову позицію Верховного Суду України, приймаючи до уваги приписи ст. 244-2 КАС України, та враховуючи факт допуску посадовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю «Консультаційне науково-виробниче підприємство «ЙОД» перевіряючих до проведення перевірки на підставі наказу від 29.10.2015р. №1553, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу від 29.10.2015р. №1553.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання неправомірними дій ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Старксервіс», податковий номер 38292311, за період травень, липень, жовтень 2013 року, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Зі змісту викладеного випливає, що дії з оформлення результатів перевірки актом про результати документальної позапланової виїзної перевірки не створюють будь-яких правових наслідків. Проведення перевірок є лише процедурним заходом зі збору податковим органом інформації щодо дотримання платником податкового законодавства у рамках податкового контролю.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Оскільки дії з проведення документальної позапланової виїзної перевірки та зі складення акту за наслідком її проведення, відображення у ньому відповідних висновків посадової особи контролюючого органу щодо порушень того чи іншого нормативно - правового акту, не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків, та враховуючи, що податковий орган має законодавчо визначене право на проведення таких перевірок, то дії щодо проведення вказаної перевірки, оформлення її результатів, у тому числі і відображення у акті перевірки суджень посадової особи контролюючого органу щодо порушень платником податків приписів закону, не можуть вважатись протиправними.

Зокрема, суд наголошує на тому, що акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Разом з тим, висновки, викладені в акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки, є лише відображенням фактичних висновків податкових інспекторів-ревізорів щодо відповідності діяльності відповідного платника податків вимогам закону.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку проте, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Старксервіс», податковий номер 38292311, за період травень, липень, жовтень 2013 року, є такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо правомірності податкових повідомлень - рішень від №№, , суд виходив із наступного.

Як встановлено матеріалами справи, та не заперечувалось відповідачем, позивач у перевіряємому періоді мав господарські правовідносини з ТОВ «Старксервіс» згідно Договору №75 від 07.05.2013р. про надання послуги з виготовлення поліграфічної продукції.

Так, за умовами вказаного Договору, Виконавець (ТОВ «Старксервіс») надає Замовнику (ТОВ «Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод») послугу: виготовлення рекламно-інформаційних листівок подальшому - Продукція), згідно замовлення та характеристик, що зазначаються в Додатках до цього Договору, які підписується обома Сторонами і становлять його невід'ємну частину.

Пунктом 2.1. вартість робіт по Договору становить: 163170,00 (Сто шістдесят три тисячі сто сімдесят гри 00 коп.).

Згідно п.2.3. Замовник сплачує Виконавцю вартість послуги, передбачену п. 2.1. цього Договору на поточний рахунок Виконавця, згідно виставленого рахунку-фактури.

Під час прийому Замовником продукції, складається Акт (накладна) здачі - прийому продукції, який підписується представниками сторін. Роботи за кожним Додатком вважаються виконаними з моменту підписання Акту здачі - прийому продукції, за виключеннях Робіт, до яких Змовник має претензії (п. 7.2. Договору).

На виконання вказаного договору, сторонами укладені Додатки №1 від 07.05.2013р., №2 від 04.07.2013р., №3 від 01.10.2013; контрагентом виписано видаткові накладні №1391 від 28.05.2015р. на суму 59220,00 грн.; №2151 від 16.07.2013р. на суму 59850, 00грн.; №3176 від 16.10.2013 на суму 44100, 00грн.; видані податкові накладні від 28.05.2013р. №448 на суму 59220, 00грн., від 31.05.2013р. №634 на суму 59580,00грн.; від 16.07.2013 №204 на суму 59850,00грн., від 31.07.2013 №205 на суму 59760,00грн.; від 16.10.2013 №177 на суму 44100, 00грн.; від 31.10.2013р. №178 на суму 55920, 00грн.; оформлені Акти №РА-0001498 здачі - прийняття робіт (надання послуг) (загальна вартість робіт - 59580,00грн., №РА-0002151 здачі - прийняття робіт (надання послуг) (загальна вартість робіт - 59760,00грн.), №РА-0003524 здачі - прийняття робіт (надання послуг) (загальна вартість робіт - 55920,00грн.). На підтвердження здійснення оплати за отримані послуги позивачем до суду подані копії платіжних доручень №120 від 11.06.2013р. на суму 7 190, 00грн., №4446 від 20.06.2013 на суму 52030, 00грн., №4523 від 09.08.2013 на суму 14951, 25 грн., №4530 від 14.08.2013 на суму 20000,00 грн., №168 від 15.08.2013 на суму 15 000, 00грн., №4531 від 15.08.2013 на суму 9898, 75 грн., №180 від 20.08.2013 на суму 59 760,00грн., №239 від 11.11.2013р. на суму 12502, 50грн., №241 від 11.11.2013 на суму 31 597, 50 грн.

Також позивачем подані копії Виписок по банківським рахункам та копію Реєстру платіжних документів.

Водночас, матеріали справи свідчать, що між позивачем та ТОВ «Старксервіс» 07.05.2013 укладено Договір про надання послуг №751, за умовами якого Виконавець (ТОВ «Старксервіс») зобов'язується за замовленням Замовника (ТОВ «Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод») протягом визначеного в Договорі строку надавати за плату рекламні послуги, а Замовник зобов'язується оплачувати послуги, визначені цим Договором.

Детальна інформація щодо послуг, які надаються за цим Договором, міститься у додатках до даного Договору.

Загальна вартість рекламних послуг по Договору - 175260, 00грн.

Згідно п. 3.2. Договору, розрахунок за надані послуги проводиться шляхом перерахування коштів з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Виконавця в розмірах і строки, передбачені у додатках до даного Договору.

Надання послуг та приймання їх результатів оформлюються Актом приймання - передачі надання послуг, який підписується повноважними представниками.

В подальшому, сторонами 07.05.2013 укладені Додаткові угоди:

- №1, за якою Виконавець (ТОВ «Старксервіс») забезпечує надання рекламної послуги - організація проведені - промоакцій для Замовника (ТОВ «Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод») з 28 травня 2013 р. по 31 травня 2013 року на території магазинів Фуршет розташованими за наступними адресами: м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21; м. Київ, вул. Братіславська,14-6; м. Київ, вул.Інженерна,1; м. Київ, вул. Вишгородська,21; м. Київ, вул. Вереснева, 3; смт.Баришівка, Київської обл., вул. Леніна, 23; м. Ірпінь, вул.Ленінградська,6; Обухів, вул.Київська,107; м. Київ, вул., Луначарського 22; м. Київ, вул., Старовокзальна, 23; м. Київ, вул. Вербицкого 30. Вартість послуг - 59580,00грн.

№2, за умовами якої Виконавець (ТОВ «Старксервіс») забезпечує надання рекламної послуги - організація проведення промоакцій для Замовника (ТОВ «Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод») з 19 липня 2013 р. по 31 липня 2013 року на території магазинів Фуршет розташованими за наступними адресами: м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21; м. Київ, вул. Братіславська,14-6; м. Київ, вул. Інженерна, 1; м. Київ, вул.Вишгородська,21; м. Київ, вул. Вереснева 3; смт. Баришівка, Київської обл., вул. Леніна 23; м. Ірпінь, вул. Ленінградська,6а; м. Обухів, вул.Київська,107, м. Київ, вул. Луначарського 22; м. Київ, вул. Старовокзальна , 23; м. Київ, вул. Вербицького, 30. Вартість послуг - 59760,00грн.

- №3, за якою Виконавець (ТОВ «Старксервіс») забезпечує надання рекламної послуги - організацію проведення промоакцій для Замовника (ТОВ «Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод») з 24 жовтня 2013 р. по 31 жовтня 2013 року на території магазинів Фуршет розташованими за наступними адресами: м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21; м. Київ, вул. Братіславська,14-6 м. Київ; вул. Інженерна,1; м. Київ, вул. Вишгородська,21; м. Київ, вул. Вереснева, 3; смт.Баришівка, Київської обл., вул. Леніна 23; м. Ірпінь, вул. Ленінградська,6а; м. Обухів, вул. Київська, 107; м. Київ, вул. Луначарського 22; м.Київ,вул,Старовокзальна,23; м. Київ, вул. Вербицкого 30. Вартість послуг - 55920,00грн.

На підтвердження виконання договірних зобов'язань за договором №751 від 07.05.2013, позивачем подані, зокрема: Звіти про проведення рекламної кампанії для Бренду «Козаченьки»; копій платіжних доручень №4447 від 20.06.2013 на суму 59580,00грн., №4656 від 11.11.2013 на суму 5920,00грн., №242 від 11.11.2013 на суму 50 000,00 грн.

Згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджена наказом Мінфіну від 24.05.1995 р. № 88. Даним положенням встановлено, що первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За наслідком розгляду справи суд прийшов до висновку проте, що податкові та первинні бухгалтерські документи по операціях позивача з ТОВ «Старксервіс» були складені своєчасно та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Натомість, матеріли справи свідчать, що в ході перевірки, відповідач дійшов до висновку про порушення ТОВ «Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод» при взаємовідносинах з ТОВ «Старксервіс», зокрема: п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст.198, ст.185 Податкового кодексу України та п. 138.1, п.138.12 ст. 138, п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що такі доводи контролюючого органу ґрунтуються виключно на інформації, що міститься у акті від 03.04.2014 № 1066/26-55-22-08/38292311 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Старксервіс» () щодо підтвердження господарських взаємовідносин із платниками податків за період діяльності з 01.09.2012 р. по 28.02.2014 р.» щодо непідтвердження фактичного здійснення господарських операцій ТОВ «Старксервіс» із всіма контрагентами за період з 01.09.2012 по 28.02.2014 року та вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2013 по справі №761/22932/13-к, згідно якого громадянина ОСОБА_1 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України.

Суд відхиляє такі доводи відповідача, зважаючи на наступне.

Так, при встановленні факту здійснення господарської операції дослідженню підлягають усі первинні документи, які належать складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Перевірці підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, зокрема: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо, можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідності строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Так, в акті перевірки відсутній ґрунтовний аналіз первинної документації оформленої за наслідком вчинення господарських операції, а лише з врахуванням наведених вище документів, а саме акту про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Старксервіс» та вироку по справі №761/22932/13-к, встановлено, що операції позивача по взаємовідносинам не мали реального характеру. Фактично перевіркою встановлено документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку, які стосуються лише факту перерахування грошових коштів.

Таким чином, відповідач дійшов до висновку проте, що ТОВ «Консультаційне науково-виробниче підприємство «Йод» перераховувались кошти без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків.

В аспекті наведеного суд зазначає наступне.

Особливості виникнення, зміни та припинення договірних зобов'язань, вимоги до правочинів, умови та наслідки їх недійсності регламентовані нормами Цивільного кодексу України.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є лише правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до частини 1 статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності).

Крім того, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, яке викладене у постанові від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - нікчемними є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Частиною першою ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити, зокрема, моральним засадам суспільства. Отже, правочин, укладений з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, суперечить і моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п'ята ст. 203 ЦК України). Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) цієї вимоги є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. При цьому вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно з частиною третьою ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину, податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Також суд вважає за доцільне зазначити, що акт від 03.04.2014 № 1066/26-55-22-08/38292311 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Старксервіс» () щодо підтвердження господарських взаємовідносин із платниками податків за період діяльності з 01.09.2012 р. по 28.02.2014 р.» не може слугувати належним доказом порушення позивачем норм податкового законодавства, позаяк лише відображенням фактичних висновків податкових інспекторів-ревізорів щодо відповідності діяльності відповідного платника податків, а саме контрагента позивача - ТОВ «Старксервіс», вимогам закону.

Крім того, судом встановлено, що у період з 01.11.2012 по 28.02.2014 директором ТОВ «СТАРКСЕРВІС» був Мостовий Денис Ігорович, який жодним чином не причетний до обставин, встановлених вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2013 по справі № 761/22932/13-к, а відтак посилання відповідача на дане судове рішення як доказу відсутності реального характеру господарських операцій позивача з ТОВ «СТАРКСЕРВІС» є необґрунтованими та не носять правового підґрунтя.

Відповідно до пп. "а" п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.

У відповідності до положень п.200.1. ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пп. "е" п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити, зокрема, опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг.

Відтак, з системного аналізу наведених вище норм податкового законодавства, суд приходить до висновку про протиправність оспорюваних податкових повідомлень - рішень, а як наслідок наявність правових підстав для їх скасування.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність спірних податкових повідомлень - рішень.

Керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 25.11.2014 № та № у повному обсязі.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур