Справа № 804/15484/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" про стягнення заборгованості в сумі 694868, 78 грн.,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2015 відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду на 27.11.2015.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов. Відповідач зазначив, що до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій включені громадяни України, які ніколи не працювали на ПАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив". Відповідач є правонаступником ДП "Амофос" та ДП "Агрофос", які у свою чергу є правонаступниками ДП "Придніпровський хімічний завод" лише в частині прав та обовязків щодо майна, переданого згідно з розподільчими балансами. Відповідно до п. 5 наказів Мінпаливенерго № 298 від 04.08.2000 "Про створення державного підприємства "Амофос" та № 299 від 04.08.2000 "Про створення державного підприємства "Агрофос" зазначені підприємства є правонаступниками ДП "Придніпровський хімічний завод" лише в частині прав і обовязків щодо майна, переданого згідно з розподільчими балансами. Заборгованість перед бюджетом, яка зазначена у розподільчих балансах, що є додатками до наказів, не може бути витратами по виплаті та доставці пільгових пенсій, оскільки її розмір не відповідає розміру позову; на момент складання розподільчих балансів у підприємств був відсутній обовязок щодо відшкодування органу, який виплачує пенсію, фактичних витрат з її виплати та доставки, оскільки Закон України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" був прийнятий 09.07.2003. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано суду доказів фактичної сплати пенсії пенсіонерам, які вказані у розрахунках.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, Приватне акціонерне товариство "Дніпровський завод мінеральних добрив" є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Суми нарахованих коштів підтверджуються розрахунками органів Пенсійного фонду України в області щодо фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених, відповідно до пунктів «а», «б-з» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за серпень вересень 2015 року.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991, який вступив в дію з 01.01.1992, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і тяжкими умовами праці по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, визначені ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Ст.1, п. 1 ст. 2 та п. 1 ст. 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400 (далі - Закон № 400) передбачено покриття витрат на відшкодування і доставку пільгових пенсій та встановлено, зокрема, що суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності є платниками збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (чоловіки -60 років, жінки - 55 років) за ставкою збору 100 відсотків від вказаних витрат.
Статтею 3 цього Закону передбачено, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України.
З 01.04.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) пунктом 2 Розділу ХV Прикінцевих положень якого передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених їх працівникам відповідно до п. «а» та п. «б» - «з» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Порядок відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, регламентується Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003№ 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. п. 6.4., 6.5, 6.8. Інструкції розмір сум до відшкодування за поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (додаток 6 до Інструкції), які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Ці розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України. Підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Судом відхиляються доводи відповідача з наступних причин.
Відповідач - ПрАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив", є правонаступником ЗАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив", який, в свою чергу, був правонаступником ДП "Агрофос" та ДП "Амофос" на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України № 472 від 05.08.2002 р.
Згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України № 299 від 04.08.2000 р. "Про створення підприємства "Агрофос" реорганізовано ДП "Придніпровський хімічний завод" шляхом виділення цеху № 17 і створення на базі майна цього цеху ДП "Агрофос", у звязку з чим зазначено про необхідність складення розподільчого балансу станом на 01.07.2000 та здійснення приймання-передачу майна та зобов'язань згідно з розподільчим балансом. Також наказом визначено, що ДП "Агрофос" є правонаступником ДП "Придніпровський хімічний завод" в частині прав і обов'язків щодо майна, переданого згідно з розподільчим балансом.
Наказом ВО "Придніпровський хімічний завод" № 609 від 31.12.1996 цеха № № 4, 22 з 01.01.1997 було реорганізовано у цех по виробництву мінеральних добрив № 17. Правонаступником ВО "Придніпровський хімічний завод" є ДП "Придніпровський хімічний завод".
Згідно з наказом № 298 від 04.08.2000 Міністерства палива та енергетики України "Про створення підприємства "Амофос" реорганізовано ДП "Придніпровський хімічний завод" шляхом виділення цехів № 1, № 10, № 15 і створення на базі майна цих цехів ДП "Амофос", у звязку з чим зазначено про необхідність складання розподільчого балансу станом на 01.07.2000 та здійснення приймання-передачу майна та зобов'язань згідно з розподільчим балансом. Також наказом визначено, що ДП "Амофос" є правонаступником ДП "Придніпровський хімічний завод" в частині прав і обов'язків щодо майна, переданого згідно з розподільчим балансом.
Відповідно до статутів ДП "Агрофос" та ДП "Амофос", затверджених 23.08.2000 р., ДП "Агрофос" та ДП "Амофос" є правонаступниками ДП "Придніпровський хімічний завод" за розподільчим балансом.
Згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України № 472 від 05.08.2002 р. ДП "Амофос" та ДП "Агрофос" припинили діяльність у зв'язку із реорганізацією шляхом злиття цілісних майнових комплексів державних підприємств та включенням їх до складу Закритого акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив".
Нормами частин 5 та 6 статті 34 Закону України "Про підприємство в Україні", який був чинним на момент реорганізації зазначених підприємств (у відповідній редакції), встановлено, що у разі злиття підприємства з іншим підприємством усі майнові права та обов'язки кожного з них переходять до підприємства, яке виникло в результаті злиття.
При приєднанні одного підприємства до іншого до останнього переходять усі майнові права та обов'язки приєднаного підприємства. У разі поділу підприємства до нових підприємств, які виникли в результаті цього поділу, переходять за роздільчим актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства.
При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства.
У звязку з набуттям чинності Законом України "Про акціонерні товариства" Закрите акціонерне товариство "Дніпровський завод мінеральних добрив" перейменовано у Приватне акціонерне товариство "Дніпровський завод мінеральних добрив" згідно з наказом № 247 від 01.12.2009 р.
Чинним законодавством передбачено правонаступництво за усіма правами та обов'язками кожного з підприємства до підприємства, яке виникло в результаті злиття або поділу, за роздільчим актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства, в тому числі і обов'язки перед органами Пенсійного фонду України щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
ДП "Придніпровський хімічний завод", дійсно, є ліквідованим, проте до його ліквідації відбулось злиття та поділ на інші підприємства, які є окремими юридичними особами від ДП "Придніпровський хімічний завод".
Окрім того, всі довідки пенсіонерам про підтвердження трудового стажу надавав саме відповідач.
Суд критично оцінює доводи відповідача про недоведеність реальності понесення позивачем витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки жодною нормою Закону або приписами нормативно-правових актів не встановлений обовязок органу Пенсійного фонду направлення підприємствам довідок про фактично виплачені кошти по кожному пенсіонеру.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
У відповідності до ч. 2 ст. 88 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
За вказаних обставин, оскільки позивачем не сплачено судовий збір у встановлений судом строк, то останній підлягає стягненню з позивача за наслідками розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 88, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за серпень вересень 2015 року в сумі 694868, 78 грн. задовольнити повністю.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" на користь Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області суму заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за серпень вересень 2015 року в сумі 694868 (шістсот девяносто чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім гривень) грн. 78 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1