Справа № 22-а-13904/11
Суддя: Мережко М. В.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2011 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.,

Суддів - Оношко Г.М. , Семенцова Ю.В.

Провівши в порядку письмового провадження апеляційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про зобов»язання проведення доплати грошової допомоги на оздоровлення ,провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2009 року .

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року позивачка пред'явила в суді зазначений позов про стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, посилаючись, що їй, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 111 групи, належить до виплати щорічна допомога на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2009 року, позовні вимоги задоволено . Визнано протиправною відмову УСЗН у виплаті позивачу недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік та стягнуто на її користь зазначену допомогу в розмірі 2 090 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги УСЗН посилається на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятих ними рішень і ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивачка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії та інвалідом 111 групи.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідам !ІІ групи, виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до частини 7 цієї статті, визначається на момент її виплати.

У 2008 році УСЗН виплачувало щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На момент виплати позивачці у 2007 році щорічної допомоги на оздоровлення розмір мінімальної заробітної плати становив 400 гривень, а у 2008 році -515 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій УСЗН та стягнення на користь позивачки недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік , суд першої інстанції, виходив із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами та дійшов висновку, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закони України про Державний бюджет України на відповідні роки, якими визначався розмір мінімальної заробітної плати.

Відтак, задовольняючи позовні вимоги про стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, суд першої інстанцій обґрунтовано виходив з того, що розмір виплаченої позивачці грошової допомоги не відповідає розміру, встановленому статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому невиплачена в цей період сума допомоги підлягає стягненню у судовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанцій, всебічно і повно встановивши всі фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні відносини сторін, та не порушив норм процесуального права, а тому прийняте рішення, відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає залишенню в силі.

Керуючись статтями 197,198,200,205, 206 . Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2009 року . залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України.

Головуючий

Судді