Справа № 807/1569/15
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

02 лютого 2016 рокум. Ужгород№ 807/1569/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Куля Т.Т.

за участю:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: Прокуратура Закарпатської області, представники - Ердик Н.М., Роман М.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Прокуратури Закарпатської області (далі - відповідач) про визнання дій при проведенні службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року неправомірними та зобов'язання повно, об'єктивно та всебічно розглянути питання, які слугували підставою для проведення службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року.

16.12.2015 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника відповідача, згідно яких останній просив суд закрити провадження по даній справі (а.с. 122-128).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подане клопотання про закриття провадження по даній справі, з мотивів викладених в наданих додаткових письмових пояснення, вказавши на наступне. Так, представник відповідача в судовому засіданні наголошував на тому, що даний спір не може бути вирішений за правилами КАС України. Представник відповідача зазначав, що посилання позивача щодо порушення її прав є безпідставними, оскільки зазначені накази не стосуються її безпосередньо. Також, в позовній заяві не наведено, які саме права, свободи або інтереси позивача було порушено оскаржуваними діями відповідача, оскільки, результати службової перевірки безпосередньо стосуються лише ОСОБА_2, а тому відповідно можуть впливати лише на його права та інтереси. На даний час, відповідачем проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за заявою позивача, відомості щодо якого 21.05.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та в рамках якого перевіряється наявність у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України. Відтак, з позовної заяви вбачається, що вимоги позивача зводяться та стосуються оскарження процесуальних дій та рішення органу досудового слідства під час розслідування кримінальної справи, тобто діяльності, яка регламентована нормами Кримінально-процесуального Кодексу України, що в свою чергу виключає можливість розгляду таких вимог в порядку адміністративного судочинства. Отже, відповідач проводячи службове розслідування, діяв не як суб'єкт владних повноважень, тому прийнятий висновок не є рішенням суб'єкта владних повноважень. Відтак, представник відповідача просив закрити провадження по даній справі.

Позивач в судовому засіданні заперечувала щодо закриття провадження по даній справі та просила подану позовну заяву розглядати по суті за правилами адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що провадження по даній справі слід закрити з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відповідності до позовних вимог позивач просить визнати дії відповідача при проведенні службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року неправомірними та зобов'язання повно, об'єктивно та всебічно розглянути питання, які слугували підставою для проведення службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року. Таким чином, предметом розгляду даної справи є проведення службової перевірки відповідачем, а саме: повнота її проведення та результати даної перевірки.

Зокрема, 12.03.2015 року позивач звернулася до відповідача зі скаргою, згідно якої зазначала, що 23.05.2007 року відносно неї була порушена кримінальна справа №9706407 (№0001332) за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 1,2 ст. 209 та ч. 1 ст. 222 Кримінального кодексу України (далі КК України), у якій речовим доказом було визнано обладнання для виробництва взуття (а.с. 6"а" - 7). Зокрема, відповідно до поданої до відповідача скарги, позивач просила за вказаним фактом провести службове розслідування (перевірку) в ході якого встановити (з'ясувати): на підставі чого, обладнання для виробництва взуття вартістю 73090 євро було визнано власністю "WIFRA AG" та речовими доказами у кримінальній справі №9706407, наявність дисциплінарного проступка в діях ОСОБА_2 у зв'язку з сприянням у втраті речових доказів у кримінальній справі №9706407, наявність в діях ОСОБА_2 ознак кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та просила на час проведення службового розслідування відсторонити ОСОБА_2 від займаної посади тощо (а.с. 7).

Так, відповідачем було проведено службову перевірку за скаргою позивача від 12.03.2015 року, за результатами якої останню було повідомлено листом від 24.04.2015 року про те, що під час проведення службової перевірки неправомірних дій з боку ОСОБА_2, у тому числі при вирішенні питання про передачу речових доказів у кримінальній справі №9706407, не встановлено (а.с. 9).

Відтак, як вбачається з поданої позовної заяви та матеріалів справи, позивачем оскаржуються дії відповідача щодо проведення службової перевірки за її скаргою, з підстав, які виникли в межах кримінального провадження №9706407 (№0001332) порушеного відносно позивача 23.05.2007 року, у якому речовим доказом було обладнання для виробництва взуття вартістю 73090 євро.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Разом з тим, згідно до ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Так, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст. 31 КПК України Кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою та дев'ятою цієї статті.

Так, згідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. № 19-рп/2011, скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Однак, таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному КАС України.

Таким чином, спірні відносини, які виникають між заявниками та прокуратурою, слідчим, органом дізнання під час організації перевірки заяв і повідомлень про злочини, не є управлінськими, а повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо порядку прийняття заяв і повідомлень про злочини та їх розгляду регламентовані КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Разом з тим, захист прав позивача, в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, вимагав би від адміністративного суду, перевірити, чи містить подана скарга від 12.03.2015 року викладені ознаки суспільно небезпечного діяння, встановленого КК України, дотримання відповідачем інших приписів, установлених КПК України. Однак, адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та на відновлення порушених у рамках кримінального процесу прав позивача.

Також, у відповідності до глави 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, зокрема, оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Згідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Відтак, вимоги позивача про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів дізнання, слідства та прокуратури під час організації перевірки заяв, повідомлень та скарг про злочини повинні розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Так, відповідачем проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000130 за ч.2 ст.384, ч.5 ст.191, ст.197, ч.1 ст.205, ч.1 ст.206, ч.1 ст.206-2, ст.232, ч.1 ст.364 (чинна до 04.06.2014), ч.1 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.1 ст.384, ч.1 ст.387, ч.1 ст.388 КК України, відомості про яке 21.05.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 та в рамках якого перевіряється наявність у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України. Таким чином, в ході досудового розслідування даного кримінального проваджень встановлюватиметься причетність ОСОБА_2 до втрати речових доказів, зокрема, обладнання для виробництва взуття вартістю 73090 євро чи інших неправомірних дій.

Виходячи з вище викладеного вбачається, що вимоги позивача стосуються оскарження процесуальних дій та рішення органу досудового слідства, зокрема, слідчого відповідача - ОСОБА_2 під час розслідування кримінальної справи №9706407 (№0001332) порушеної відносно позивача 23.05.2007 року, тобто діяльності, яка регламентована нормами ККП України, що в свою чергу виключає можливість розгляду таких вимог в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження в справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин провадження в справі слід закрити, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області про визнання дій при проведенні службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року неправомірними та зобов'язання повно, об'єктивно та всебічно розглянути питання, які слугували підставою для проведення службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року - у зв'язку не належністю її розгляду в порядку адміністративного судочинства.

2. Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч.3 ст. 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки, визначені ст. 254 КАС України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 2 лютого 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 5 лютого 2016 року.