Справа № 813/2861/14
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем україни

28 січня 2016 року Справа № 876/7850/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представників позивача Литвинова С.М., Каблак О.П.

представника відповідача Власенка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Західного територіального управління внутрішнього аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у справі за позовом Військово-медичного клінічного центру Західного регіону до Західного територіального управління внутрішнього аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України про визнання неправомірною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

Військово-медичний клінічний центр Західного регіону 08.04.2014 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Західного територіального управління внутрішнього аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю МО України, в якому просить визнати неправомірною та скасувати вимогу аудиторського звіту № 234/5/199 від 11.11.2013 р. щодо зобов'язання перерахувати на реєстраційний рахунок спеціального фонду Департаменту фінансів Міноборони власні надходження, отримані як плата за комунальні послуги на загальну суму 779648,02 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2014 року позов задоволено повністю. Визнано неправомірною та скасовано вимогу аудиторського звіту №234/5/199 від 11.11.2013 р. про зобов'язання перерахувати на реєстраційний рахунок спеціального фонду Департаменту фінансів Міноборони грошові кошти, що надійшли на рахунок Військово-медичного клінічного центру Західного регіону в сумі 779648,02 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Західне територіальне управління внутрішнього аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю МО України оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що при дослідженні питань порядку використання коштів спеціального фонду встановлено, що при складанні калькуляції вартості платних медичних послуг, затверджених наказами начальника ВМКЦ Західного регіону від 14.03.2011 року № 42 та від 29.12.2012 р. № 231, включались видатки на оплату комунальних послуг та послуг харчування, які ВМКЦ Західного регіону не проводило; за ВМКЦ Західного регіону (як за бюджетну установу) видатки на оплату комунальних послуг здійснює КЕВ м. Львова за загальним фондом державного бюджету; кошти, що надходять від платних споживачів (в розрізі комунальних послуг) ВМКЦ Західного регіону слід було перераховувати на спеціальний реєстраційний рахунок забезпечуючого фінансового органу на відновлення видатків по загальному фонду державного бюджету.

При апеляційному розгляді представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав з зазначених вище підстав, доповнивши, що рішення керівництва по спірному питанню не приймалось.

Представники позивача вимоги апеляційної скарги заперечили, вважаючи ухвалене рішення законним та обґрунтованим, пояснивши, що рекомендації за аудитиорським звітом мають для позивача обов»язковий характер.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Військово-медичний клінічний центр Західного регіону зареєстрований як суб'єкт господарської діяльності у Збройних Силах України. Дозволені види господарської діяльності: складське господарство - код 63.12.0: здавання в оренду власного нерухомого майна - код 70.20.0; надання інших комерційних послуг - код.74.87.0; діяльність лікувальних закладів - код 85.11.1; медична практика - код 85.12.0; стоматологічна практика - код 85.13.0; інша діяльність у сфері охорони здоров'я людини - код 85.14.0.

ВМКЦ Західного регіону надає платні медичні послуги по лікуванню та обстеженню працівників інших військових формувань, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб. Вартість медичних послуг на 2013 р. для юридичних та фізичних осіб, які не мають права на безоплатне користування послугами лікувальних закладів позивачем розраховувалась на підставі Методичних рекомендацій щодо розрахунку вартості платних медичних послуг, що надаються за плату військово-медичними закладами Міністерства оборони України, розроблених Департаментом фінансів МОУ 18.04.2012 р. № 248/1/2/448.

В період з 09.09.2013 року по 31.10.2013 року Територіальним Західним управлінням внутрішнього аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України проведено фінансовий аудит окремих питань фінансово-господарської діяльності Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, за результатами якого складено аудиторський звіт № 234/5/199 від 11.11.2013 року.

При дослідженні питань порядку використання коштів спеціального фонду ВМКЦ Західного регіону встановлено, що при складанні калькуляції вартості платних медичних послуг, затверджених наказами начальника ВМКЦ Західного регіону від 14.03.2011 року № 42 та від 29.12.2012 року № 231, у вартість медичних послуг включались видатки на оплату комунальних послуг.

У п. 3 розділу ІІІ аудиторського звіту зазначено, що кошти у сумі 779648,02 грн. слід перерахувати встановленим порядком на реєстраційний рахунок спеціального фонду Департаменту фінансів Міноборони.

Листом від 28.11.2013 року № 2996 ВМКЦ Західного регіону надав коментарі до аудиторського звіту за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності Військово-медичного центру Західного регіону від 11.11.2013 року № 234/5/199, не погодився з висновками аудиторського звіту про недоотримання спеціальним фондом Міністерства оборони України коштів на загальну суму 779648,02 грн.

Територіальне Західне управління внутрішнього аудиту та контролю МО України направило позивачу відповідь № 234/5/909 від 04.12.2013 року, у якій посилалось на необхідність виконання рекомендацій аудиторського звіту.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того що ВМКЦ Західного регіону не надавав комунальних послуг своїм споживачам, а останні не сплачували їх вартість, а оплачували вартість наданих медичних послуг, тому безпідставним є посилання відповідача на порушення позивачем п.13 Положення.

Не заперечуючи таких висновків суд першої інстанції, колегія суддів вважає, що ухвалене рішення слід скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Механізм утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та проведення в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади (далі - центральні органи виконавчої влади), їх територіальних органах та бюджетних установах, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - бюджетні установи) такого аудиту визначає - Порядок утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та проведення такого аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах та бюджетних установах, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.2011 року № 1001 ( далі - Порядок №1001).

Згідно п. 2 Порядку №1001, об'єктом внутрішнього аудиту є діяльність центрального органу виконавчої влади, його територіальних органів та бюджетних установ в повному обсязі або з окремих питань (на окремих етапах) та заходи, що здійснюються його керівником для забезпечення ефективного функціонування системи внутрішнього контролю (дотримання принципів законності та ефективного використання бюджетних коштів, досягнення результатів відповідно до встановленої мети, виконання завдань, планів і дотримання вимог щодо діяльності центрального органу виконавчої влади, його територіальних органів та бюджетних установ, а також підприємств, установ та організацій, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади).

Пунктом 3 цього ж порядку передбачено, що у центральному органі виконавчої влади для проведення внутрішнього аудиту утворюється як самостійний підрозділ - структурний підрозділ внутрішнього аудиту.

Згідно ч.5 Порядку №1001 встановлено, що структурний підрозділів внутрішнього аудиту відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, ( п.5) «подає керівникові центрального органу виконавчої влади, його територіальному органу та бюджетної установи аудиторські звіти і рекомендації для прийняття ним відповідних управлінських рішень».

Наказом Міністра оборони України від 14 листопада 2012 року № 753 затверджено Порядок проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України.

Згідно вказаного наказу встановлено, що Службу внутрішнього аудиту Збройних Сил України зокрема становить Центральне територіальне управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю.

Аудиторський звіт складається за результатами аудиту та містить відомості про хід аудиторського дослідження, стан системи внутрішнього контролю, аудиторський висновок і рекомендації щодо діяльності підконтрольного суб'єкта залежно від характеру виявлених проблем. Пунктом 7.3 цього наказу встановлено, що офіційними документами є аудиторський звіт та довідка.

Тобто, аудиторський звіт містить лише рекомендації щодо діяльності підконтрольного суб'єкта, не має зобов'язального характеру та не містить положень про відповідальність у разі невиконання зазначених у ньому рекомендацій.

Наказом Міністерства фінансів України № 1247 від 04.10.2011 року затверджено Стандарти внутрішнього аудиту.

Пунктом 6.6. Стандартів внутрішнього аудиту встановлено, що офіційним документом, складеним за результатами внутрішнього аудиту, є аудиторський звіт - документ, який містить відомості про хід внутрішнього аудиту, стан системи внутрішнього контролю, аудиторський висновок. До аудиторського звіту додаються рекомендації щодо удосконалення діяльності установи залежно від характеру виявлених проблем.

Відповідно до п. 6.17 Стандартів внутрішнього аудиту, рекомендації за результатами внутрішнього аудиту повинні містити конструктивні пропозиції про удосконалення тих аспектів діяльності установи, щодо яких проводився внутрішній аудит. Рекомендації за результатами внутрішнього аудиту повинні бути спрямованими на усунення усіх встановлених недоліків, порушень, відхилень та мати на меті удосконалення діяльності установи. Рекомендації повинні базуватись на аудиторських висновках, бути адекватними, чітко формулюватись та мати відповідний алгоритм їх застосування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктів владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії, є обов'язковість приписів акту для відповідного суб'єкта (суб'єктів), при цьому їх дотримання забезпечується певними правовими механізмами.

Рішення суб'єкта владних повноважень це офіційний письмовий документ державного чи іншого органу (посадової особи), виданий в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити, породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин, має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин та поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб'єктів.

Отже, для того щоб вважати певний документ рішенням суб'єкта владних повноважень, він повинен відповідати певним ознакам такого рішення суб'єкта владних повноважень, а саме породжувати певні правові наслідки та мати обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин та поширює свою чинність.

Проте, рекомендації, що викладені в аудиторському звіті № 234/5/199 від 11.11.2013 року, не є обов'язковими для позивача та не створюють для нього правових наслідків, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень.

Такі рекомендації, фактично є висловленням думки органу, що здійснював аудит стосовно певних обставин та фактів що перевірялися цим органом, в якій зазначено, що саме цей орган вважає порушенням та у який спосіб на його думку таке порушення може бути усунуте.

Представник апелянта не покликався на вказані вище мотиви скасування ухваленого рішення, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково і скасувати оскаржене рішення саме з мотивів того, що рекомендації звіту внутрішнього аудиту не є рішенням суб»єкта владних повноважень в розумінні ст.17 КАС України.

Аналогічна позиція висловлена Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 23.06.2015 року № К/800/60250)14 та від 25.11.2015 року № К/800/49829/15.

Відповідно до п.4 ст.202 КАС України підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, вимоги апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205 п.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Західного територіального управління внутрішнього аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у справі №813/2861/14 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Військово-медичного клінічного центру Західного регіону відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

М.П. Кушнерик

Постанова у повному обсязі складена 02.02.2016 року.