Справа № 815/5936/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5936/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкових вимог та рішення про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2015 року до суду надійшов адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо проведеної документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року з дотримання законодавства щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року;

- скасувати податкове повідомленя-рішення від 09 вересня 2015 року № на загальну суму 86362,4 грн.;

- скасувати податкове повідомленя-рішення від 09 вересня 2015 року № на загальну суму 1395 грн.;

- скасувати податкове повідомленя-рішення від 09 вересня 2015 року № на загальну суму 74,40 грн.;

- скасувати податкове повідомленя-рішення від 09 вересня 2015 року № на загальну суму 197247 грн.;

- скасувати податкове повідомленя-рішення від 09 вересня 2015 року № за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 510 грн.;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09 вересня 2015 року №Ф- на суму 81522,4 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09.09.2015 року № на суму 4076,12 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.09.2015 року № Ф- на суму 2 254,32 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09.09.2015 року № на суму 1114,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведена документальна планова виїздна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2014 по 31.12.2014 року відповідно до затвердженого плану перевірок, наведеного у додатку №1 до акту. За результатами проведеної перевірки було складено акт перевірки від 19.08.2015 року №6093/15-53-17-01/НОМЕР_2. ФОП ОСОБА_1 були подані заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 19.08.2015 р. № 6093/15-53-17- 01/НОМЕР_2, за результатами розгляду яких без змін залишено абзац 3-9 Висновку акту перевірки від 19.08.15 року № 6093/15-53-17-01/НОМЕР_2. Другий абзац Акту був викладений у наступній редакції: пп. 164.1.1 ст.164 ПК України платником податків - позивачем занижено річний оподаткований дохід на загальну суму 639 961,81 грн. в результаті чого в порушення п.п. 178.3. та пп.178.7 ст.178 ПК України платником податку занижено податкове зобов'язання, що підлягає сплаті бюджету на загальну суму 69 089,92 грн. Позивач зазначає, що ДПІ у Приморському районі м.Одеси два роки поспіль здійснює планову перевірку ФОП ОСОБА_1 без зазначення підстав, що передбачені п.77.2. ст.77 Податкового кодексу України, що є порушенням з боку відповідача. За результатами перевірки ДПІ у Приморському районі м.Одеси прийняте податкове повідомлення - рішення від 09 вересня 2015 року № на загальну суму 86362,4 грн., з яких основний платіж 69 089,92 грн., штрафні санкції - 17272,48 грн.; податкове повідомлення - рішення від 09.09.2015 року № на загальну суму 1395 грн., з яких основний платіж 837 грн., штрафні санкції 558 грн.; податкове повідомлення рішення від 09.09.2015 року № на загальну суму 74,4 грн., з яких основний платіж - 46,5 грн., штрафні санкції - 27,9 грн.; податкове повідомлення-рішення від 09.09.2015 року № на загальну суму 197247 грн., з яких основний платіж - 157798 грн., штрафні санкції - 39449,50 грн.; податкове повідомлення-рішення від 09.09.2015 року № на загальну суму 510 грн. (штрафні-санкцїї); вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.09.2015 року №0- на суму 81522,4 грн.; рішення про застосування штрафних санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09.09.2015 року № на суму 4076,12 грн.; вимога про сплату боргу ( недоїмки) від 09.09.2015 року №Ф- на суму 2254,32 грн.; рішення про застосування штрафних санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09.09.2015 року № на суму 1114,64 грн. Також позивач зазначив, що між ТОВ «Аркада ЛТД» та ФОП ОСОБА_1 укладений договір оренди від 16.03.2013 року №01/01/13 року (сторінка 7 Акту), згідно якого позивач орендує у ТОВ «Аркада ЛТД» частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. В акті зазначено про наявність підтвердження сплати зобов'язань за договором на загальну суму 176601,03 грн. (прибуткові ордера та банківські виписки), при цьому податкова зазначає про те, що згідно додаткових угод, що були підписані між ТОВ «Аркада ЛТД» та ФОП ОСОБА_1 загальна сума орендної за 2014 року склала лише 148000 грн., але не враховує, що відносини по договору виникли ще у 2013 році і існувала заборгованість за оренду у 2013 році, яку сплачено. Так, позивач вважає, що перевіряючі поверхово здійснили перевірку та не врахували, що деякі платежі були здійснені на погашення боргу на початку 2014 року за оренду у 2013 році, що підтверджується актом звірки між ТОВ «Аркада ЛТД» та ФОП ОСОБА_1 від 31.12.2013 року на загальну суму 107876,03 грн. Зазначені в акті перевірки оплати від ФОП ОСОБА_1 на адресу ТОВ "Аркада" спрямовані на погашення заборгованості за 2013 рік і ці оплати не мають відношення до сплати орендної плати за 2014 рік. Між ТОВ «ЕМІКС» та ФОП ОСОБА_1 укладений договір оренди від 01.05.2013 року № 03.01.2013 року, згідно якого ФОП ОСОБА_1 приймає в суборенду частину території літньої площадки за адресою: АДРЕСА_1. В акті зазначено про наявність підтвердження сплати зобов'язань за договором на загальну суму 133 270 грн. (прибуткові ордера та банківські виписки), однак позивачем було надано документи на 133700 грн. Податкова зазначає про те, що згідно додаткових угод, що були підписані між ТОВ «Емікс» та ФОП ОСОБА_1 загальна сума орендної плати за 2014 року склало лише 76 000 грн. при цьому податкова не враховує, що відносини по договору виниклі ще у 2013 році і існували заборгованість за оренду у 2013 році в сумі 38700,00 грн., що підтверджується актом звірки від 31.12.13 року. Зазначені в акті перевірки оплати від ФОП ОСОБА_1 на адресу ТОВ "Емікс" були спрямовані на погашення даної заборгованості. Вони не мають ніякого відношення до сплати орендної плати за 2014 рік, як зазначено у акті перевірки, однак також можуть бути віднесені до витрат. Між ТОВ «Укрмашекспорт» та позивачем укладений договір про надання юридичних послуг від 01.03.2014 року № 01-03/14, підписані акти виконаних робіт, мається звіт щодо наданих юридичних послуг від 31.12.2014 року від даного підприємства. При перевірці контролюючому органу надавались усі необхідні первинні документи, які відображають право на віднесення сум податку до податкового кредиту та витрат, що підтверджує реальність операції. Податкові накладні містять усі необхідні реквізити, передбачені п. 201.1 ПК України. Таким чином, зазначення у висновках акту перевірки про заниження податкового зобов'язання на суму 157798 грн. позивач вважає неправомірними. Також позивач пояснив, що юридичні послуги, отримані ФОП ОСОБА_1, були використані саме для забезпечення господарської діяльності платника податку та захисту його інтересів, отримання позитивного економічного результату. Тому позивач вважає, що висновок ДПІ про порушення позивачем п.178.3, п.178.7 ст.178 ПК України, у зв'язку з чим занижено загальний річний оподаткований дохід на загальну суму 641683 грн., є неправомірним. Щодо встановленого ДПІ порушення використання ФОП ОСОБА_1 праці неоформленого працівника ОСОБА_2 з квітня 2014 року по 22.03.2015 року, відповідач посилається на письмові пояснення працівника, в яких зазначено, що він працює з квітня 2014 року на посаді офіціанта. Позивач зазначає, що працівники ДПІ перевищили свої повноваження, та шляхом тиску, неправомірно, без участі та попередження ФОП ОСОБА_1 зявились до ресторану «Причал №1» та наполягали на наданні пояснень від робітників. Працівник ОСОБА_2 надав письмове пояснення від 25.08.2015 року про те, що у попередніх поясненнях помилково зазначив дату прийняття на роботу до позивача та фактично був прийнятий у березні 2015 року, що також підтверджується трудовим договором №23/03/2015-1.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення з наведених вище підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у письмових заперечень.

Заперечення відповідача на позов обґрунтовані тим, що копію наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.07.2015 року № 1178 «Про проведення планової перевірки» вручено довіреній особі позивача - ОСОБА_3 13.07.2015 року. Також було вручено запит № 20562/15-53-17-01 про надання первинних, реєстраційних, засновницьких, бухгалтерських, податкових та фінансових документів до перевірки від 13.07.2015 року. Перевірка проводилась з 23.07.2015 року по 12.08.2015 року у приміщенні ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та ресторані «Причал №1». Відповідач зазначив, що в графі 1 колонки 5 додатку 5 до розділу ІІІ податкової декларації «витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату» в порушення пп.138.8.2 та пп.138.5.1 ст.138 ПК України, позивачем завищені витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату на 12946,79 грн. Також, витрати на оплату праці складаються із виплаченої заробітної плати в розмірі 148316,23 грн., податків, сплачених від виплати заробітної плати у сумі 108911,68 грн., з яких: ПДФО - 28376,05 грн., ЄСВ - 79280,14 грн., військовий збір - 1255,49 грн. Всього підтверджено первинними документами та звітністю витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату у розмірі 257227,91 грн. Щодо витрат на оренду приміщення згідно договорів з ТОВ «Аркада ЛТД» та ТОВ «Емікс» відповідач зазначає, що відповідно до додаткових угод, укладених між позивачем та вказаними підприємствами, вартість орендної плати за 2014 рік складає по взаємовідносинам з ТОВ «Аркада ЛТД» 148000 грн. та по взаємовідносинам з ТОВ «Емікс» 76000 грн. Тому, до витрат позивача, що безпосередньо пов'язані з отриманням доходу у 2014 році, на думку відповідача, не можливо віднести погашення дебіторської заборгованості за послуги оренди приміщень у 2013 році. Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Укрмашекспорт» відповідач зазначає, що перевіркою не встановлено безпосередній зв'язок між отриманням доходу позивачем по виду діяльності та наданням юридичних послуг. Відповідно до податкової звітності дохід платника податків за перевіряємий період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 рокус кладає 1572524,35 грн, а витрати на юридичні послуги відповідно до первинних документів складають 822904,20 грн., що утворює 52% в загальній сумі валового доходу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, заслухавши показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, суд встановив наступні обставини.

Суд встановив, що на підставі ст. 77 Податкового кодексу України, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання та направлення від 21.07.2015 р. №001737/1279, заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_4, направлення від 21.07.2015 року №001738/1278 головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5 проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.14 р. по 31.12.14 р.

Про проведення документальної планової виїзної перевірки позивача проінформована письмовим повідомленням № 412/П/17-1 від 08.07.2015 р., яке отримано довіреною особою позивача ОСОБА_3 13.07.2015 р.

Копію наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.07.2015 №1178 «Про проведення документальної планової перевірки» вручено довіреній особі ОСОБА_3 13.07.2015 року (довіреність від 01.07.2013 р., посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус Н.В., строком на три роки та діє до 01.07.2016 р.). Також було вручено запит №20562/15-53-17-01 про надання первинних реєстраційних, засновницьких, бухгалтерських, податкових, фінансових документів до перевірки від 13.07.2015 р.

За результатами проведеної з 23.07.2015 по 12.08.2015 року перевірки було складено акт №6093/15-53-17-01/НОМЕР_2 від 19.08.2015 р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року з дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року».

Плановою перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп. 164.1.1 ст. 164 ПКУ занижено загальний річний оподатковуваний дохід на загальну суму 641 683.0 грн. в результаті чого в порушення п.п 178.3 та пп.178.7 ст. 178 Податкового ПКУ платником податку занижено податкове зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 69 382,5 грн.;

- ст.6, пп.1.2 ст. 7 з урахуванням п.11. ст.8 Закону України про «Єдиний соціальний внесок» від 08.07.10 №2464-УІ із змінами та доповненнями занижено зобов'язання по сплаті єдиного соціального внеску за 2014 на суму 81 522,4 грн.;

- ст.16, п.187.1 ст.187, п.198.1 ст.198, п.198.2 ст.198, п.198.3 ст.198, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201, п.201.4 ст.201, п.201.6 ст.201, п.201.8 ст.201 ПКУ встановлено заниження податкового зобов'язання з ПДВ всього у сумі 157 798 грн. а саме: за березень 2014 року на суму 6783 грн., за квітень 2014 року на суму 10 600 грн., за травень 2014 року на суму 18 833 грн., за червень 2014 року на суму 32564 грн., за липень 2014 року на суму 30 868 грн., за серпень 2014 року на суму 31720 грн., за вересень 2014 року на суму 6887 грн., за жовтень 2014 року на суму 7875 грн., за листопад 2014 року на суму 5800 грн.;

- пп.14.1.180, пп.14.1.195, пп.14.1.222 п.14.1 ст.14, пп.162.1.3. п.162.1. ст.162, 163.1.2. п.163.1. ст.163., п.164.2. ст.164. п.167.1. ст.167., пп.168.1.1., пп.168.1.2., пп.168.1.4. п.168.1., п.168.3, п.п. 168.4.7. п.168.4. ст.168 ПКУ Позивач не утримала та не перерахувала до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 837 грн., в т.ч.: квітень 2014 в сумі 93 грн., травень 2014 в сумі 93 грн., червень 2014 в сумі 93,0 грн., липень 2014 в сумі 93 грн., серпень 2014 в сумі 93 грн, вересень 2014 в сумі 93 грн., жовтень 2014 в сумі 93 грн., листопад 2014 в сумі 93 грн., грудень 2014 в сумі 93 гривень;

- п. 2. ч. 1 ст.6, пп.1.2 ст. 7 з урахуванням п.11. ст.8 Закону України про «Єдиний соціальний внесок» платником податків за період 01.04.2014 р. - 31.12.2014 р. занижено зобов'язання по сплаті єдиного соціального внеску в результаті порушень податкового законодавства, які відображено в п. 31. «Укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасність, достовірність, повнота нарахування, утримання та сплата податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб» розділу 3 Акта на загальну суму 2254,325 грн , в т.ч. у сумі 2053,44 грн. (в розрахунку 36,8 %; на нарахований (виплачений ) доход) основний єдиний внесок); у сумі 200,88 грн. (в розрахунку 3,6 % на нарахований (виплачений ) доход , утримання єдиного соціального внеску);

- пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162, ст.168, п.171.1,ст.171, п.176 позивачем було занижено зобов'язання по сплаті військового збору на загальну суму 46,5 грн. (в т.ч. серпень 2014 в сумі 9,3 грн., вересень 2014 в сумі 9,3 грн., жовтень 2014 в сумі 9,3 грн., листопад 2014 в сумі 9,3 грн., грудень 2014 в сумі 9,3 грн.).

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивач подав до ДПІ в Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області заперечення на акт.

За результатом розгляду заперечень ФОП ОСОБА_1, ДПІ в Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області повідомила позивача листом від 04.09.2015 року за № 27132/П/15-53-1701 про те, що без змін залишено 3-9 абзаци висновку акту перевірки від 19.08.2015 року № 6093/15-53-17-01/НОМЕР_2. Другий абзац був викладений у наступній редакції: "пп.164.1.1 ст.164 ПК України платником податків ФОП ОСОБА_1 занижено загальний річний оподаткований дохід на загальну суму 639961,81 грн., в результаті чого в порушення п.178.3 та п. 178.7 ст.178 ПК України платником податку занижено податкове зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 69089,92 грн.".

На підставі акту перевірки від 19.08.2015 року № 6093/15-53-17-01/НОМЕР_2, відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку на заробітну плату у розмірі 1395,15 грн., з яких 837 грн. за основним платежем та 558 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання за військовий збір у розмірі 74,40 грн., з яких 46,50 грн. за основним платежем та 27,9 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 86362,40 грн., з яких 69089,92 грн. за основним платежем та 17272,48 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 197247 грн., з яких 157798 грн. за основним платежем та 39449,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 510 грн.;

- податкову вимогу № Ф- від 09.09.2015 року про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 2254,32 грн.;

- податкову вимогу № Ф- від 09.09.2015 року про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 81522,4 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 09.09.2015 року, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 1114,64 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 09.09.2015 року, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 4076,12 грн.

Також судом встановлено, що між ТОВ «Аркада ЛТД» та ФОП ОСОБА_1 укладений договір оренди від 15.03.2013 року №01/01/13, який частково змінено додатковою угодою №1 від 22.03.2013 року, згідно якого ФОП ОСОБА_1 орендує у ТОВ «Аркада ЛТД» частину нежитлового приміщення кафе-бара «БОСФОР» за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту приймання-передачі від 01.05.2013 року, який є додатком №1 до договору оренди від 15.03.2013 року №01/01/13, позивач прийняв в строкове платне користування частину нежитлового приміщення кафе-бара «БОСФОР» за адресою: АДРЕСА_1.

Також ТОВ «Аркада ЛТД» та ФОП ОСОБА_1 уклали наступні додаткові угоди до договору оренди від 15.03.2013 року №01/01/13, відповідно до яких сторони домовились про розмір орендної плати за відповідні місяці, а саме:

-№2 від 01.05.2013 року, орендна плата за травень та червень 2013 року складає 45000 грн.;

-№3 від 01.07.2013 року, орендна плата за липень - вересень 2013 року складає 60000 грн.;

-№4 від 01.10.2013 року, орендна плата за жовтень-грудень 2013 року складає 40000 грн.;

-№5 від 01.01.2014 року, орендна плата за січень-березень 2014 року складає 31000 грн.;

-№6 від 01.04.2014 року, орендна плата за квітень-червень 2014 року складає 37000 грн.;

-№7 від 01.07.2014 року, орендна плата за липень - вересень 2014 року складає 40000 грн.;

-№8 від 01.10.2014 року, орендна плата за жовтень-грудень 2014 року складає 40000 грн.;

-№9 від 01.01.2015 року, орендна плата за січень-березень 2015 року складає 40000 грн.

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період: 2013 рік між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Аркада ЛТД» за договором оренди від 15.03.2013 року №01/01/13 станом на 31.12.2013 року заборгованість перед ТОВ «Аркада ЛТД» складає 107876,03 грн.

Розрахунки за зобов'язаннями ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Аркада ЛТД» за договором суборенди від 15.03.2013 року №01/01/13 підтверджуються платіжними дорученнями (а.с.159-164).

Між ТОВ «Емікс» та ФОП ОСОБА_1 укладений договір суборенди від 01.05.2013 року №03/01/13, згідно якого ФОП ОСОБА_1 орендує у ТОВ «Емікс» частину території літньої площадки площею 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту приймання-передачі від 01.05.2013 року, який є додатком №1 до договору оренди від 01.05.2013 року №03/01/13 позивач прийняв в строкове платне користування частину території літньої площадки площею 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Також ТОВ «Емікс» та ФОП ОСОБА_1 уклали наступні додаткові угоди до договору суборенди від 01.05.2013 року №03/01/13, відповідно до яких сторони домовились про розмір орендної плати за відповідні місяці, а саме:

- №1 від 01.05.2013 року, орендна плата за травень та червень 2013 року складає 11000 грн.;

- №2 від 01.07.2013 року, орендна плата за липень - вересень 2013 року складає 20000 грн.;

- №3 від 01.10.2013 року, орендна плата за жовтень-грудень 2013 року складає 10000 грн.;

- №4 від 01.01.2014 року, орендна плата за січень-березень 2014 року складає 15000 грн.;

- №5 від 01.04.2014 року, орендна плата за квітень-червень 2014 року складає 16000 грн.;

- №6 від 01.07.2014 року, орендна плата за липень - грудень 2014 року складає 45000 грн.;

- №7 від 01.01.2015 року, орендна плата за січень-березень 2015 року складає 60000 грн.

01.04.2015 року ТОВ «Емікс» та ФОП ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору суборенди від 01.05.2013 року №03/01/13, якою сторони погодились розірвати договір суборенди від 01.05.2013 року №03/01/13.

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період: 2013 рік між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Емікс» за договором суборенди від 01.05.2013 року №03/01/13 станом на 31.12.2013 року заборгованість перед ТОВ «Емікс» складає 38700 грн.

Розрахунки за зобов'язанням ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Аркада ЛТД» за договором суборенди від 01.05.2013 року №03/01/13 підтверджуються платіжними дорученнями (а.с.159-171).

Також судом встановлено, що 01.03.2014 року між ТОВ «Укрмашекспорт» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №01-03/14 про надання юридичних послуг, у додатку № 1 до якого зазначено, що вартість пакету послуг на місяць встановлюється за актами виконаних робіт.

Виконання умов зазначеного договору підтверджується наступними первинними документами: актом приймання-передачі наданих послуг, звітом щодо наданих послуг, податковими накладними, актами надання послуг.

Крім того, актом перевірки встановлено використання ФОП ОСОБА_1 праці неоформленого найманого працівника ОСОБА_2 з квітня 2014 року по 22.03.2015 року. Згідно письмового пояснення ОСОБА_2 від 31.07.2015 року він працює на посаді офіціанта та отримував заробітну плату у розмірі 620 грн. на місяць.

Відповідно до трудового договору № 23/03/2015-1 від 23.03.2015 року між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, ОСОБА_2 був прийнятий на посаду офіціанта ФОП ОСОБА_1 23.03.2015 року.

Відповідно до пп.164.1.1 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Підпунктом 164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України встановлено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Згідно з п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Зі змісту пп.177.4.4 п.177.4 мт.177 Податкового кодексу України вбачається, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені в акті перевірки оплати ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ "Аркада" від 11.03.2014 року на суму 28500 грн., від 13.03.2014 року на суму 1280 грн., від 19.03.2014 року на суму 800 грн., від 21.03.2014 року на суму 55000 грн., від 02.04.2014 року на суму 19000 грн., від 04.04.2014 року на суму 3296,03 грн. були спрямовані на погашення заборгованості за 2013 рік, а тому суд вважає, що зазначені оплати, фактично здійснені у 2014 році, є видатками позивача, понесеними у 2014 році.

Також, суд звертає увагу, що факт здійснення деяких платежів на початку 2014 року із заборгованості за оренду у 2013 році, знаходить своє підтвердження в акті звірки між ТОВ "Аркада ЛТД" та позивачем від 31.12.2013 року на загальну суму 107876,03 грн.

Відповідно до пп.5 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат та п.177.2 ст.177 ПК України ці суми не включались до складу витрат ФОП ОСОБА_1 за 2014 рік та не відображались у Книзі обліку доходів і витрат, оскільки на момент їх здійснення ще не були підтверджені документально та послуги з оренди фактично ще не були надані.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач правомірно відніс у 2014 році до витрат на оплату оренди за договором з ТОВ «Аркада ЛТД» ті витрати, які ним фактично були понесені та підтверджені документально.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 було перераховано ТОВ "Емікс" авансові платежі зі сплати орендної плати за 2015 рік на загальну суму 19000 грн. (оплата від 13.10.2014 року на сумму 10000 грн. та оплата від 14.10.2014 року на суму 9000 грн.). Ці суми також не мають відношення до сплати орендної плати за 2014 рік, як зазначено в акті перевірки, проте є фактично понесеними позивачем витратами, безпосередньо пов'язаними з господарською діяльністю, з отриманням доходів та підтвердженими документально.

Виходячи із змісту пп.177.4.4 п.174.4 ст.174 ПК України ПК України, оскільки витрати позивача на оплату оренди безпосередньо пов'язані з отриманням доходів, суд вважає, що позивач має право на віднесення цих платежів до витрат періоду, в якому ці витрати були фактично понесені.

Щодо висновку відповідача в акті перевірки про те, що витрати на юридичні послуги, яка отримувала позивач від ТОВ «Укрмашекспорт», не можуть бути віднесені до валових витрат, і відповідно сплачений контрагенту ПДВ у складі вартості цих послуг, також не може бути віднесений до складу податкового кредиту звітного періоду, у зв'язку з тим, що не встановлено зв'язок між отриманням доходу позивачем по виду діяльності та наданням юридичних послуг підприємством ТОВ «Укрмашекспорт», суд зазначає наступне.

адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:

Відповідно до п. "г" п.п.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України, в редакції, на момент виникнення спірних взаємовідносин, до складу інших витрат включаються, зокрема, винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, юридичні послуги, що були отримані ФОП ОСОБА_1, були використані саме для забезпечення господарської діяльності платника податку, захисту його інтересів, отримання, позитивного економічного результату, здійснення господарської діяльності в межах діючого законодавства.

Таким чином, підстав для неврахування витрат позивача, понесених у зв'язку з наданням їй контрагентом ТОВ «Укрмашекспорт» юридичних послуг, суд не вбачає.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис "Без ПДВ" з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (послуги), до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (послуги), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (послуги) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому згідно з ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним законодавством обов'язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного право платника на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. За таких умов наявність належним чином оформлених первинних документів з приводу проведення певної господарської операції не може розглядатись як безумовне підтвердження наявності у платника податку права на формування витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту з податку на додану вартість по відповідних господарських операціях.

Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Оскільки сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що право платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, перш за все, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, з метою визначення правомірності формування позивачем вказаних показників податкової звітності з податку на додану вартість дослідженню підлягає реальність відповідних господарських операцій, що відбувались між позивачем та його контрагентом. Крім того, оцінці суду підлягають наявність належним чином оформлених первинних документів, які стали підставою для формування показників податкової звітності, використання платником податків придбаних товарів (робіт, послуг) в межах господарської діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами зазначених господарських операцій на підставі наявних первинних документів позивачем відповідні податкові накладні, виписані контрагентом ТОВ «Украмашекспорт», заносились до реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за відповідні звітні періоди, а також формувався податковий кредит з податку на додану вартість, дані щодо якого заносились до податкових декларації з податку на додану вартість за відповідні звітні періоди.

Таким чином, судом встановлено, що господарські операції позивача з контрагентом ТОВ «Украмашекспорт» підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, зокрема, договором від 01.03.2014р.№ 01-03/14, актами виконаних робіт (наданих послуг), звітом про надані послуги від 31.12.2014 року, в якому наведений перелік цих послуг, що окрім іншого підтверджує зв'язок цих послуг з господарською діяльністю позивача.

Таким чином, позивачем дотримано умови, встановлені податковим законодавством для формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентом.

Відповідно до пп.20.1.30 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи наділені правом звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Згідно зі ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, згідно з положеннями ст. 234 Цивільного кодексу України є фіктивним. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Таким чином, відсутність реального характеру господарських операцій лише є можливим приводом для звернення контролюючим органом до суду з позовом про визнання такого правочину недійсним, однак, відповідачем не підтверджено недійсність правочину позивача з ТОВ «Укрмашекспорт» відповідним судовим рішенням, у зв'язку з чим збільшення податкових зобов'язань платнику податків з цих підстав є необґрунтованим.

При цьому, доводи відповідача про нереальність господарських відносин позивача з ТОВ «Укрмашекспорт» через те, що витрати позивача на юридичні послуги відповідно до первинних документів складають 52% в загальній сумі валового доходу, суд не бере до уваги, оскільки ці доводи є лише припущеннями, які не обгрунтовані та не підтверджені жодним доказом.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновок контролюючого органу про заниження позивачем загального річного оподаткованого доходу на загальну суму 641683 грн., заниження податкового зобов'язання з ПДВ всього у сумі 157 798 грн., та застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 1114,64 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, винесення вимоги про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 81522,4 грн. - є протиправним.

Враховуючи викладені обставини, податкове повідомленя-рішення від 09 вересня 2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 86362,40 грн.; податкове повідомлення-рішення від 09.09.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 197247 грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09 вересня 2015 року №Ф- на суму 81522,4 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09.09.2015 року № на суму 4076,12 грн. - підлягають скасуванню, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Як встановлено п.77.1 та п.77.2 ст.77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п.77.4 ст.77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Як встановлено судом, планову документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.14 р. по 31.12.14 р. було проведено відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, на підставі наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.07.2015 №1178 копія якого разом з повідомленням про перевірку вручено довіреній особі позивача у передбачений законом строк, за 10 календарних днів до для проведення перевірки.

Вказані обставини позивачем у судовому засіданні не оспорювавлися. Дії контролюючого органу з вклшючення ФОП ОСОБА_1 до плану-графіку перевірок на 2015 рік та наказ на перевірку позивачем не оскаржувалися. Тому суд вважає, що вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення даної перевірки є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог позивача про скасування рішень контролюючого органу, пов'язаних з використанням ФОП ОСОБА_1 праці неоформленого найманого працівника ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено використання позивачем праці неоформленого найманого працівника ОСОБА_2 в період з квітня 2014 року по 22.03.15 року.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 показав суду, що був прийнятий на работу до ФОП ОСОБА_1 саме у березні 2015 року, що підтверджується трудовим договором №23/03/2015-1. Також ОСОБА_2 як в поясненнях від 25.08.2015 року, так і в судовому засіданні зазначив, що в наданих ним працівникам контролюючого органу під час перевірки поясненнях від 31.07.2015 року він помилково повідомив, що працює у позивача з квітня 2014 року, переплутавши при цьому місяць так рік прийняття його на роботу офіціантом.

Суд не бере до уваги дані показання свідка ОСОБА_2 та його пояснення від 25.08.2015 року, відібрані позивачем, оскільки вважає, що ці його твердження спрямовані на сприяння позивачу уникнути відповідальності за непрацевлаштування найманого працівника у встановленому законодавством порядку.

При цьому суд бере до уваги показання допитаних у судовому засіданні осіб, які проводили перевірку - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили суду, що попередили позивача про свій виїзд на місце здійснення ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності, запропонували найманим працівникам позивача надати письмові пояснення, деякі з працівників давати пояснення відмовилися, скориставшись своїм правом на це, а ОСОБА_2 добровільно, без будь-якого стороннього примусу надав пояснення від 31.07.2015 року, в яких самостійно зазначив період початку трудових відносин з позивачем та розмір отримуваної заробітної плати.

Сам ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив добровільність надання ним пояснень 31.07.2015 року.

Проаналізувавши наведені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушень вимог чинного законодавства з боку позивача, які відборажені в акті перевірки, стосовно використання праці найманого працівника ОСОБА_2 без його офіційного оформлення на роботу в зазначений в акті період, а тому прийняті відповідачем рішення: податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку на заробітну плату у розмірі 1395,15 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем - військовий збір у розмірі 74,40 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 510 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 09.09.2015 року, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 1114,64 грн.; податкова вимога № Ф- від 09.09.2015 року про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 2254,32 грн. - є законними та обгрунтованими, а тому скасуванню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи вимоги позивача, суд відповідно до ч.3 ст.94 КАС України розподіляє судові витрати між сторонами. Стягненню з відповідача підлягають судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог майнового характеру, в сумі 3692,08 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати прийняті ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області:

- податкове повідомленя-рішення від 09 вересня 2015 року № на загальну суму 86362,4 грн.;

- податкове повідомленя-рішення від 09 вересня 2015 року № на загальну суму 197247 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09 вересня 2015 року №Ф- на суму 81522,4 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09.09.2015 року № на суму 4 076,12 грн.

В решті позову - відмовити.

Стягнути судові витрати у сумі 3692,08 грн. (три тисячі шістсот дев'яносто дві гривні 08 копійок) з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлено 01.02.2016 року.

Суддя: В.В.Андрухів