Справа № 2а/0370/1868/12
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року м. Луцьк Справа № 2а/0370/1868/12

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ковельсільмаш» до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Ковельсільмаш» (далі ПАТ «Ковельсільмаш», позивач, товариство) звернулося з адміністративним позовом до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Ковельська ОДПІ, інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 травня 2012 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Ковельською міжрайонною державною податкової інспекцією проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Ковельсільмаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2010 року по 30 вересня 2011 року. За результатами перевірки інспекцією складено акт від 12 січня 2012 року №14/23-00238138, на підставі якого прийняте податкове повідомлення-рішення № від 30 січня 2012 року, яким визначене грошове зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 1530132,00 грн за основним платежем та 46118,00 грн за штрафними санкціями. За результатами адміністративного оскарження 25 травня 2012 року Ковельською ОДПІ, яка є правонаступником Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким донараховано грошове зобовязання з ПДВ у сумі 95 132 грн. за основним платежем та 23 783,00 грн. та за штрафними санкціями; при цьому податкове повідомлення-рішення від 30 січня 2012 року № НОМЕР_2 вважається відкликаним.

Позивач вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки про нереальність господарських операцій з ТзОВ «Компанія «Опціон» стосовно поставки ТМЦ: вкладка бронзова до підшипника ковзання -17 штук, рубашка бронзова до підшипника ковзання, втулка бронзова -16 штук, лиття бронзове 1100:1020:800, рубашка бронзова до підшипника ковзання 2 штуки на суму 570790,32 грн. оскільки сторони договорів в повному обсязі виконали свої зобовязання, що підтверджується відповідними первинними документами.

З наведених підстав ПАТ «Ковельсільмаш» просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 травня 2012 року № НОМЕР_1.

У судовому засіданні представник позивача додатково пояснила, що товарно-матеріальні цінності у постачальника ТзОВ «Компанія «Опціон» були отримані та привезені власним транспортом ПАТ «Ковельсільмаш» відповідно до шляхового листа №746750 від 25 липня 2011 року. Оприбуткування на складі позивача проводилося 29 липня 2011 року по видатковій накладній №ОП-00053 та акта приймання передачі продукції №00053 від 21 вересня 2010 року згідно договору поставки №ОП 00000089 від 01 січня 2010 року. На складі оприбутковано даний перелік продукції по прибутковому ордеру №524 від 29 липня 2011 року. Довіреність на отримання товару надати не мають можливості оскільки журнал реєстрації за 2010 рік не зберігся (термін зберігання три роки). Проте з підпису наявного у видатковій накладній, акті приймання передачі продукції від 21 вересня 2010 року вбачається, що одержувачем продукції є голова правління ОСОБА_3,який відповідно до пункту 8.4.7 Статуту ПАТ «Ковельсільмаш» виступає від імені товариства без довіреності. Відповідно до даних бухгалтерського журнал-ордеру і відомості по рахунку 28 «товари» за липень 2011 року дана продукція оприбуткована 29 липня 2011 року, рух товарних цінностей відображений по формі 1С та рух при продажі ТМЦ відповідно до ведення обліку товарно-матеріальних цінностей. Розрахунки за отриману продукцію проведені, грошові кошти від реалізації придбаних у контрагента позивачем отримані, що підтверджується банківськими виписками. На їх думку, до складу податкового кредиту за липень 2011 року правомірно віднесено суму податку на додану вартість у розмірі 95 132 грн відповідно до податкової накладної №53 від 21 вересня 2010 року. З урахуванням наведеного просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 травня 2012 року №.

Відповідач, Ковельська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області, у письмових запереченнях (а.с.151-152) та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили з тих підстав, що надані позивачем первинні документи, зокрема видаткова накладна, акт приймання-передачі, рахунок-фактура від 21 вересня 2010 року не дають змоги встановити хто саме приймав товар. Також не надано довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, та відсутність письмових доказів, коли саме позивач отримав податкову накладну від 21 вересня 2010 року №53. З наведених підстав вважає господарські операції позивача нереальними та просить суд відмовити у задоволенні позову. Додатково пояснила, що відомості, зазначені у первинних документах є недостовірними, а самі документи-дефектними оскільки не підтверджують факт вчинення господарської операції 21 вересня 2010 року. Рух активів у процесі здійснення господарської операції відбувся 29 липня 2011 року. Відтак, доводи позивача про можливість віднесення до податкового кредиту ПДВ за такою податковою накладною протягом 365 календарних днів з дня її виписки є помилковими: такого права позивач набув би , якби ця накладна фіксувала факт вчинення господарської операції 21 вересня 2010 року. Тоді податковий кредит формується за подією, яка відбулася першою. Оскільки жодна з таких подій наданими для дослідження первинними документами не відбулася, то і право на податковий кредит не підтверджений належним чином оформленою податковою накладною (а.с. 56-59, 151-152).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Ковельською МДПІ у період з 23 листопада 2011 року по 04 січня 2012 року проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Ковельсільмаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2010 року по 30 вересня 2011 року. За результатами перевірки складено акт від 12 січня 2012 року № 14/23-00238138 (а.с. 12-38).

Перевіркою встановлено ряд порушень норм податкового та іншого законодавства, на відповідність якого перевірялася діяльність підприємства, зокрема, порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 198.2 статті 198 ПК України в частині завищення податкового кредиту за липень 2011 року на 95 131,72 грн.

За наслідками перевірки та на підставі акту від 12 січня 2012 року № 14/23-00238138 30 січня 2012 року Ковельською МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким визначено грошове зобовязання з ПДВ за основним платежем 1 530 132,00 грн. та штрафними санкціями у сумі 46 118,00 грн. (а.с. 40).

На підставі рішення Державної податкової служби України від 11 травня 2012 року № 8174/6/10-2115 (а.с. 43-45), прийнятого у ході процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 30 січня 2012 року № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, Ковельською ОДПІ прийняте нове податкове повідомлення-рішення від 25 травня 2012 року № НОМЕР_1 (а.с. 40), про визначення грошового зобовязання з ПДВ у сумі 118 915,00 грн., з них 95 132,00 грн. основного платежу та 23 783,00 грн. 25 відсотків від основного зобовязання штрафних санкцій.

Зокрема, підпунктом 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі. Податкове повідомлення-рішення від 30 січня 2012 року № НОМЕР_2 є відкликаним, оскільки воно згідно з рішенням ДПС України від 11 травня 2012 року № 8174/6/10-2115 скасоване в частині визначення ПДВ за рахунок зменшення перевіркою податкового кредиту за операціями з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельська кузня».

Згідно з актом перевірки встановлено, що фактичне постачання ТМЦ в сумі 570 790,32 грн. покупцю ПАТ «Ковельсільмаш» контрагентом ТзОВ «Компанія «Опціон», тобто перехід права власності від постачальника до покупця та отримання товару документально не підтверджено, а отже ПАТ «Ковельсільмаш» порушено пункту 185.1 статті 185, пункту 198.2 статті 198 ПК України та завищено суму податкового кредиту за липень 2011 року на 95 131,72 грн.

Так, ПАТ «Ковельсільмаш» до складу податкового кредиту за липень 2011 року включено суму ПДВ у розмірі 95 131,72 грн. за податковою накладною від 21 вересня 2010 року №53, виписаною постачальником ТзОВ «Компанія «Опціон» на такі ТМЦ: вкладка бронзова до підшипника ковзання, рубашка бронзова до підшипника ковзання, втулка бронзова, загальною кількістю 20 штук на суму 570 790,32 грн. За даними проведених на підприємстві інвентаризацій за період з 01 липня 2010 року по 30 вересня 2011 року залишків чи нестач ТМЦ не виявлено; обсяг придбання ТМЦ за податковою накладною від 21 вересня 2010 року № 53 відображено в бухгалтерському обліку лише в липні 2011 року.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному податковому повідомленню-рішенню, суд зазначає наступне.

ПАТ «Ковельсільмаш» є юридичною особою та зареєстровано як субєкт господарювання 27 вересня 1993 року за №322, що стверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 04 лютого 2010 року №100265879 товариство є платником податку на додану вартість (а.с.168).

Здійснює свою діяльність на підставі Статуту, засновано відповідно до рішення установчих зборів АТ від 22 жовтня 1991 року та листа Фонду державного майна України від 22 жовтня 1991 року №Ф-372 шляхом перетворення державного виробничого обєднання «Ковельсільмаш» у відкрите акціонерне товариство та перейменоване у Публічне акціонерне товариство «Ковельсільмаш». Одними із видів діяльності є 2.2.1 виробництво та реалізація сільськогосподарської техніки і запасних частин до неї та іншої техніки; 2.2.3 виробництво та реалізація не стандартизованого обладнання.

Контрагент позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Опціон» зареєстроване як юридична особа, є платником ПДВ з 22 червня 2006 року, а з 26 червня 2014 року реєстрація анульована за ініціативою платника, тобто на момент вчинення господарської операції постачальник ТМЦ перебував на обліку як платник податку на додану вартість (а.с.169).

Матеріалами справи підтверджується, що 01 січня 2010 року у місті Харків між ТзОВ «Компанія «Опціон» (продавець) та ТзОВ «Ковельсільмаш» (покупець) був укладений договорі №ОП 00000089. Відповідно до предмету даного договору, продавець продає, а покупець купую металопродукцію (товар), за умов, у кількості та за ціною, вказаних у додаткових угодах до договору (п.2.1). Умови поставки товару за договором: EXW склад продавця (відповідно до «Інкотермс-2000»), якщо інше не обумовлено сторонами в додаткових угодах (а.с.91-92).

Кожна поставка товару оформлювалася між сторонами додатковою угодою (специфікацією), копії яких були надані суду (а.с.93-94).

На виконання умов даного договору та додаткових угод між сторонами були укладені наступні первинні документи:

1) накладна №ОП-00053 від 21 вересня 2010 року, яка виписана та скріплена печаткою ТзОВ «Компанія «Опціон» та підписана директором позивача ОСОБА_3 (а.с.63);

2) акт приймання-передачі товару №ОП-00053 від 21 вересня 2010 року (а.с.64);

3) прибутковий ордер №524 від 29 липня 2011 року (а.с.65);

4) акт приймання-передачі податкової накладної №53 від 29 липня 2011 року (а.с.68);

5) шляховий подорожній лист №746750 від 25 липня 2011 року (а.с78 зворот а.с.78);

Оплата за придбаний товар проведена у повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками (а.с.79-86).

Керуючись принципом офіційного зясування всіх обставин у справі, оцінюючи реальність вищезазначених господарських операцій суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Отже, пункт 198.2 статті 198 цього Кодексу визначає період виникнення права на формування суми податкового кредиту, але даний пункт не обмежує платника податків в частині періоду реалізації вказаного права (одним або декількома податковими періодами).

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у звязку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

З огляду на вказані положення вбачається, що право платника на податковий кредит підтверджується податковими накладними, отриманими після закінчення податкових періодів, у яких фактично відбулись операції; суми податку на додану вартість, вказані у таких податкових періодах можуть бути включені до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані у межах 365 днів.

Щодо моменту отримання позивачем податкової накладної від 21 вересня 2010 року № 53 суд зазначає наступне.

Як вбачається з ІІ Розділу реєстру отриманих та виданих податкових накладних, дата виписки податкової накладної № 53 - 21 вересня 2010 року, а дата отримання 31 липня 2011 року. Тобто, вказана податкова накладна є такою, що отримана у межах встановленого ПК України строку (а.с. 184).

Відповідно до даних Журналу-ордеру і Відомість по рахунку за липень 2011 року продукція була одержана та оприбуткована ПАТ «Ковельсільмаш», але податкова накладна була отримана лише 31 липня 2011 року від ТзОВ «Компанія «Опціон» по акту приймання-передачі податкової накладної від 21 вересня 2010 року №53. Наявні у матеріалах справи банківські виписки свідчать про фактичний рух активів, тому товариством правомірно віднесено до складу податкового кредиту за липень 2011 року суму ПДВ у розмірі 95 132 грн. (а.с. 198-211).

Крім того, суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність відмітки відповідальної особи ПАТ «Ковельсільмаш» про прийняття товару в документах бухгалтерського обліку, що свідчить про відсутність фактичного постачання таких ТМЦ. З цього приводу суд зазначає наступне.

Із видаткової накладної та акту приймання-передачі вбачається, що одержувачем продукції є голова правління, який виступає від імені товариства без довіреності, оскільки згідно з пунктом 8.4.7 статуту ПАТ «Ковельсільмаш» «голова правління вправі без довіреності здійснювати дії від імені ПАТ. Він уповноважений керувати поточними справами ПАТ і виконувати рішення вищого органу ПАТ та наглядової ради, представляти ПАТ у його відносинах з іншими юридичними особами, державними органами і організаціями, вести переговори та укладати угоди від імені ПАТ, чинити інші дії в межах, визначених чинним законодавством, цим статутом, його контрактом та відповідними внутрішніми положеннями ПАТ» (а.с. 226).

Проаналізувавши подані ТзОВ «Ковельсільмаш» первинні документи, суд дійшов висновку, що вказані операції мають реальний характер, оскільки позивачем належними та допустимими доказами доведений факт наявності податкової правосубєктності у позивача та його контрагента, господарської мети при придбанні товару, а під час судового розгляду був підтверджений рух активів у процесі здійснення господарської операції.

Зокрема, статутна діяльність позивача та види господарської діяльності згідно Статуту відповідають змісту та суті господарських операцій, які були проведені з ТзОВ «Компанія «Опціон».

Позивач має в наявності основні засоби згідно Статуту товариства, які дозволяють зберігати та реалізовувати придбані ТМЦ.

Оприбуткування та реалізація придбаних металевих виробів відображена та проведена у бухгалтерському обліку позивача згідно журналів-ордерів, відомостей по рахунках (а.с.200-211).

Подальша реалізація товару здійснювалася іншим контрагентам, а саме ТзОВ «Ковельсько-пресове підприємство», ОСОБА_4 Факт проведення цих господарських операцій підтверджується видатковими накладними, податковими накладними (а.с.186-191).

При цьому, матеріалами справи підтверджується прибутковість вказаної господарської операції, оскільки за результатом закупівлі ТМЦ у ТзОВ «Компанія «Опціон» та його подальшої реалізації вищеперерахованим контрагентам, позивач отримував прибуток.

Зазначені обставини в сукупності дозволяють суду дійти висновку про реальність господарської операції з огляду на наявність у позивача та його контрагента необхідної податкової правосубєктності для її здійснення, зв'язку між фактом постачання товарів та господарською діяльністю платника податків, встановлення під час судового розгляду факту подальшої реалізації товару, а тому податкове повідомлення-рішення № від 25 травня 2012 року винесене необґрунтовано та неправомірно.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, Ковельська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області, та її представник у судовому засіданні не довели суду обґрунтованість та правомірність податкового повідомлення-рішення № від 25 травня 2012 року. При цьому реальність господарських операцій доведена позивачем належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши податкове повідомлення-рішення № від 25 травня 2012 року на предмет відповідності частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що воно винесене не на підставі, що передбачена Конституцією та Податковим кодексом України, без повного дослідження всіх обставин реальності господарських операцій, а також необґрунтовано.

Оскільки Ковельська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області, субєкт владних повноважень, не довела правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 25 травня 2012 року, тому суд дійшов висновку, що зазначені в акті перевірки від 12 січня 2012 року № 14/23-00238138 висновки в частині господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Компанія «Опціон» є необґрунтованими та безпідставними, а податкове повідомлення-рішення таким, що не відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Зважаючи на те, що спірне рішення виносила Ковельська обєднана державна податкова інспекція Волинської області, тому в резолютивній частині суд зазначає, що скасовує рішення саме цього органу.

Оскільки позивач не наполягав на поверненні сплаченого ним судового збору, враховуючи принцип диспозитивності, який закріплений у статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України та полягає у тому, що сторона розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд, тому суд не стягує судовий збір за рахунок відповідача.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Ковельсільмаш» до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Волинської області № НОМЕР_1 від 25 травня 2012 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 03 лютого 2016 року.