Справа № 344/14638/15-а
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/54/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання рішення неправомірним та зобовязання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2008 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську від 11 січня 2008 року, зобов'язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 12 жовтня 2007 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року, позов задоволено. Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську від 11 січня 2008 року № 62-в. Зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII). Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську подало касаційну скаргу,

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.07.2015 року касаційну скаргу задоволено частково, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.06.2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року скасовано та справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання рішення неправомірним та зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 року справу передано за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

25.11.2015 року позивач подав додаткове письмове обґрунтування позовної заяви.

Позивач в судовому засіданні 14.12.2015 року позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві. В наступне судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.12.2015 року позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо захисту порушеного права на перерахунок пенсії з врахуванням періоду роботи з шкідливими та важкими умовами праці.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером та отримує пенсію, що не заперечується сторонами.

12 жовтня 2007 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Листом від 16 січня 2008 року № 62-в Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні такої пенсії. Рішення відповідача від 11 січня 2008 року мотивоване тим, що період роботи позивача електрозварником ручної звірки з 1 грудня 1993 року по 19 жовтня 2004 року не можна зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2, оскільки не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць вказаної професії в цеху № 22. Разом з тим, у листі зазначено, що позивач працював в період проведення першої атестації.

Позивач вказує, що пільговий характер його роботи підтверджується трудовою книжкою та наданими довідками, тому не проведення атестації робочого місця у спірний період не може порушувати його право на належне пенсійне забезпечення.

За правилами пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок проведення атестації), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (набрала чинності з 21 серпня 1992 року) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

У відповідності до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці та соціальної політики України разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Пунктом 4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 4.3 вказаного Порядку передбачено, що в разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку), до стажу, який дає право на таку пенсію, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Посада електрозварника ручної зварки була передбачена як Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, так і однойменним Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, що були чинними у спірний період роботи позивача.

Результатами атестації робочих місць за умовами праці електрозварнику ручної зварки підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 в цеху № 01 Виробничого комплексу «Автоливмаш» з 14 червня 1993 року по 30 листопада 1993 року, однак період роботи позивача на цій посаді в цеху № 22 з 1 грудня 1993 року по 19 жовтня 2004 року документально не підтверджено.

Суд витребовував у ВК «Автоливмаш» довідку або інформацію, з підтверджуючими документами (карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу), про атестацію умов праці позивача ОСОБА_1 за період роботи на посаді електрозварника ручної зварки в цеху № 2 з 01 грудня 1993 року по 19 жовтня 2004 року.

На ухвалу суд надійшла відповідь про те, що документи вказані в ухвалі суду знаходяться в Державному архіві Івано-Франківської області.

Ухвалою суду від 14.12.2015 року витребувано із Державного архіву Івано-Франківської області довідку або інформацію, з підтверджуючими документами (карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу), про атестацію умов праці позивача ОСОБА_1 за період роботи на посаді електрозварника ручної зварки в цеху № 2 з 01 грудня 1993 року по 19 жовтня 2004 року.

На ухвалу суду надано відповідь, що така інформація та документи до Державного архіву Івано-Франківської області не надходили.

Отже суд не може зробити висновок про пільговий характер роботи ОСОБА_1 за період з 1 грудня 1993 року по 19 жовтня 2004 року, без результатів атестації робочого місця за умовами праці.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Субєкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного,керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 158, 159, 160, 161, 162, 163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання рішення неправомірним та зобовязання призначити пенсію - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення

Суддя Бабій О.М.