Справа № 725/448/16-а
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2016-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/448/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Слободян В.О.

за участю

представника позивача: ОСОБА_1

перекладача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративний позов Чернівецького прикордонного загону до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця.

У позові посилався на те, що відповідач була затримана представниками прикордонної поліції Румунії за незаконний перетин державного кордону України з Румунією поза встановленими пунктами пропуску.

Так, громадянка ОСОБА_5 ОСОБА_4 02.02.2016 року біля 06 год. 00 хв. разом із своїм знайомим Іссе Мухудян Ібрайм прибула до м.Чернівці, де винайняли квартиру №7, що по вул.Гоголя, 4. Там вони пробули біля десяти годин , заплативши за квартиру 600 гривень.

В подальшому, приблизно о 22 год. 15 хв. вони на таксі за винагороду в сумі 100 доларів США приїхали до с.Багринівка,Глибоцького району, після чого продовжили рух у пішому порядку та приблизно через півтора години підійшли до загороджувального паркану, розтягнули провід, після чого, подолавши паркан, продовжили свій шлях в тил Румунії. Приблизно через три години їх було затримано прикордонною поліцією Румунії.

Таким чином, 03.02.2016 року громадянка ОСОБА_5 ОСОБА_4, на підставі п. 14 ст. 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України» та ст. 263 КпАП України була затримана за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 та поміщена в пункт тимчасового тримання Чернівецького прикордонного загону.

У зв'язку з чим просив суд видворити за межі території України у примусовому порядку громадянку ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення аналогічні позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що має дозвіл на тимчасове проживання на території України. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено, що 03.02.2016 року ОСОБА_3 ОСОБА_4, на підставі п. 14 ст. 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України» та ст. 263 КпАП України була затримана за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та поміщена в пункт тимчасового тримання Чернівецького прикордонного загону.Як видно з вищевказаного протоколу відповідач був затриманий представниками прикордонної служби України на напрямку 824 прикордонного знаку, що знаходиться на території Багринівської сільської ради Глибоцького району.

Як видно з протоколу особистого огляду у ОСОБА_3 ОСОБА_4 були відсутні документи, що посвідчують особу.

Про затримання громадянки ОСОБА_5 ОСОБА_4 було повідомлено Міністерство Закордонних справи України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть в'їжджати в Україну за дійсними паспортними документами. При цьому іноземці та особи без громадянства повинні одержати у встановленому порядку в'їзну візу, якщо інше не передбачено законодавством України.

За змістом ч.3 ст.4 Закону, іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, відповідачці ОСОБА_3 ОСОБА_4 у визначеному Законом надано тимчасовий захист в України, термін дії якого продовжено до 09.03.2016 року, що підтверджується копією довідки про звернення за захистом в Україні.

Положеннями ч.ч.5, 6 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Враховуючи вищенаведені правові положення статей 26 і 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача наявні законні підстави для знаходження на території України.

За змістом ч.8 ст.26 Закону, примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно ст.3 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що повернення особи до країни, де їй загрожує катування або нелюдське чи таке, що принижує людську гідність поводження чи покарання, буде порушенням ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_3 ОСОБА_4 у визначеному Законом порядку набула право на тимчасовий захист в Україні, яке на момент розгляду справи судом не припинене, а тому суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову Чернівецького прикордонного загону про примусове видворення іноземця слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6,9,12,14,158,159,160,161,162,183-5 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову Чернівецького прикордонного загону до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд Першотравневий районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_6 Л. А.