Справа № 527/2776/15-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 р.Справа № 527/2776/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Яковенка М.М.

Суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представника позивача Колісник Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року. по справі № 527/2776/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити неправомірні відрахування,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області в якому просив:

визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області щодо недоплати належних позивачу, як пенсіонеру, сум щомісячного державного соціального забезпечення згідно зі статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення " і відмову відповідача у виплаті йому пенсії за віком за липень, серпень 2015 року в розмірі 333 грн. 98 коп.;

зобов'язати УПФ України в Глобинському районі Полтавської області зробити виплату недоплаченої суми пенсії в розмірі 166 грн.98 коп. за місяць починаючи з 1 липня 2015 року до 1 вересня 2015 року згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та виплатити позивачу недоплачені, суми щомісячного державного соціального забезпечення за липень, серпень 2015 року в розмірі 333 грн. 98 коп.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач не погодившись із судовим рішенням подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність постанови прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року та задовольнити позовні вимоги.

Апелянт, з посиланням на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказуючи на невірне правозастосування судом норм 165 ПК України, зазначає, що сума отримуваних позивачем пенсійних виплат, яка є відшкодуванням заподіяної шкоди його здоров'ю, як інваліду 2 групи по Закону №796, відповідно до ст.165 ПК України не включається до розрахунку загальномісячного оподаткованого доходу платника податку, а тому не можуть бути утримані з його пенсії відповідні види відрахувань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Апелянт вважає, що в межах спірних правовідносин Закон України «Про пенсійне забезпечення» є спеціальним законом та має перевагу над Податковим кодексом України при вирішення питання про здійснення відрахувань з соціальних виплат. Відповідно до ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії оподаткуванню не підлягають.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. Від відповідача надійшли письмові заперечення проти апеляційної скарги, просили провести розгляд справи у їх відсутність.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач є інвалідом 2 групи, як постраждалий від наслідків аварії на Чорнобильській АЄС першої категорії, має посвідчення інваліда війни, що підтверджується копією посвідчення, яке наявне в матеріалах справи. Перебуває на обліку в УПФ України Глобинського районного суду Полтавської області та відповідно до представлених суду документів є отримувачем пенсії за віком при повному стажі, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Загальний розмір призначеної пенсії позивача у спірному періоді липень - серпень 2015 року складав по 4666, 02 грн.

У зв'язку з тим, що з частини перевищення пенсії позивача (три розміри мінімальної заробітної плати) утримувався податок на доходи фізичних осіб у розмірі 15% від суми такого перевищення, також з перевищення пенсії позивача (три розміри мінімальної заробітної плати) утримувався військовий збір у розмірі 1,5% від суми такого перевищення, а саме на загальну суму 166, 98 грн., після чого розмір пенсії зменшився до 4499,04 гривень. Тобто, розмір податку - 151 грн. 80 коп., розмір військового збору - 15,18 грн.

У лютому 2015 року позивач звертався із заявою до ГУ ПФУ в Полтавській області, в якій просив повідомити його про правові підстави зменшення пенсії (а.с.7).

На зазначене звернення, позивачу надане роз'яснення, що на виконання положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (№ 71-УІІІ від 28.12.14 р.) з суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону), якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення утримується податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, колегія суддів виходить з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний, сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи № 71-VIII від 28.12.2014 року встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та Закону №71 (в редакції станом на час спірного періоду), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» № 80 від 28.12.2014 року, встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 1218 грн., а тому згідно з Податковий кодексом України та Законом № 71, базою оподаткування у 2015 році, є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць (1218,00 грн. х 3).

Крім того, до завершення реформи Збройних сил України були внесені зміни до Перехідних положень Податкового кодексу України, якими встановлюється військовий збір.

Чинним законодавством України встановлено, що платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст.162 Податкового кодексу України, а саме - фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування військового збору є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), тобто, із сум пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. сплачується військовий збір.

Колегія суддів зазначає, що сам розмір відрахувань на доходи з фізичних осіб та військовий збір не є спірним, основним спірним питанням є правомірність з боку відповідача-пенсійного фонду на утримання з пенсії позивача таких відрахувань. Оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, станом на час звернення до суду та розгляду справи в суді не визнанні у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України, не скасовані, то Відповідач здійснюючи від перевищеного встановленого розміру пенсії відрахування, діяло відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», частиною 4 якої передбачено, що пенсії не підлягають оподаткуванню.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на положення ст.5 Податкового кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та порядок їх регулювання, час прийняття набуття чинності (з 01.01.2015 року) Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи № 71-VIII від 28.12.2014 року, вважає, що в межах спірних правовідносин пріоритетною нормою та застосування положення є саме положення податкового законодавства, що регулює відповідні питання з встановлення об'єкту, розміру оподаткування пенсії відповідних осіб.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, що відповідно до положень п.п.165.1.3 ст.165 ПК Країни, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються сума відшкодування платнику податку розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок Чорнобильської катастрофи, у порядку та сумах, визначених законом. Тобто, отримувана позивачем пенсія не підлягає оподаткуванню.

В даному випадку, отримувана позивачем пенсія, не зважаючи на ті обставини, що позивач відноситься до соціальної категорії та прирівняний до інвалідів війни, як інвалід 2 групи, як особа що має статус особи ЧАЕС, не є у правовому розумінні відшкодуванням розміру шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи. Питання відшкодування шкоди та питання виплати пенсій має різне за своєю правовою природою предмет юридичного регулювання та має різне правове навантаження.

При чому, колегія суддів звертає увагу, що Законом України від 17.07.2015 р. N 653-VIII, що набули чинності з 01.09.2015 року, до положень п.п.164.2.19 ст.164 ПК України були внесені зміни, якими встановлено, що положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Тобто, законодавцем врегульоване питання яким обмежена можливість щодо включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку пенсійних виплат, певній категорії осіб, до одних з яких відноситься позивач.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у Рішенні від 03.06.2014 року згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист."

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2015 становить 949 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що здійснюючи відповідні відрахування з пенсії позивача у періоді липень-серпень 2015 року, відповідач діяв у межах своїх повноважень та у повній відповідності до вимог законодавства, що регулювало відповідні правовідносини. При чому, таке утримання із пенсії позивача було обов'язковим для відповідача, та вчинити інші дії щодо такого не утримання, він був позбавлений правової можливості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що утримання з пенсії податку та військового збору відповідачем здійснено правомірно.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року. по справі № 527/2776/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі, - 04 лютого 2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.