Справа № 22-а-17809/11
Суддя: Мережко М. В.
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді: Мережко М.В.,

суддів: Оношко Г.М., Семенцова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати та виплатити недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5-го травня, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2009 р. позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що він є інвалідом 2-ї групи, і згідно законодавства має право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Однак протягом 2008 р. він отримував дану допомогу в розмірі, що значно менше ніж передбачено законом. Його звернення про перерахунок допомоги залишене відповідачем без задоволення. Просив визнати відмову в перерахунку щорічної одноразової допомоги до 5 травня з боку відповідача неправомірною та стягнути з відповідача суду недооплаченої щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік в сумі 3448 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2009 року позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік ОСОБА_1 відповідно до розміру мінімальної пенсії за віком. Зобовязано відповідача провести донарахування та виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік у розмірі 3448 грн.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в УСЗН як інвалід 2-ї групи і відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції станом до 01.01.2008 р.) щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

29 квітня 2008 р. УСЗН виплатило позивачу як інваліду 2-ї групи разову грошову допомогу в розмірі 400 грн. на підставі постанови КМУ № 183 від 12.03.2008 р., що стверджується довідкою (а.с.4).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання у 2008 році разової грошової допомоги в розмірі 8 мінімальних заробітних плат.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічна разова допомога виплачується інвалідам 2-ї групи в розмірі 8-ти мінімальних заробітних плат.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік було зупинено на 2008 рік дію п. 5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано неконституційними положення п.20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік як такі, що не відповідають Конституції України.

Згідно ст.152 Конституції України закони, інші правові акти, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

З огляду на викладене Закон України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який змінив розмір допомоги, в період з 01.01.2008 р. до 29.04.2008 р. був чинним і підлягав виконанню, як такий, що прийнятий пізніше в часі, у звязку з чим мав пріоритет порівняно зі спеціальною нормою ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а органи, уповноважені на здійснення виплати разової допомоги, виплачуючи її згідно вказаного закону, в цей період діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення постанови про задоволення позову.

З викладених вище підстав колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, поскільки допомога була виплачена позивачу 29 квітня 2008 р., тобто в період дії Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік до визнання його неконституційним, а тому УСЗН, виплачуючи допомогу в розмірі 400 грн. на підставі діючого законодавства, діяло правомірно і права позивача порушені не були.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена судом з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205 - 206 КАС України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2009 року скасувати і ухвалити нову постанову.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати та виплатити недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5-го травня.

.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :