Справа № 2а-17588/12/2670
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2016 р. м. Київ К/800/23815/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2013 року у справі за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» до управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» звернулося до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання вимог п. 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, в частині не реєстрації за період з 1 червня 2012 року по 31 жовтня 2012 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду окремим категоріям громадян по Тиврівському району за цей період та не надіслання інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Тиврівської районної державної адміністрації; визнання протиправними дій управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області щодо неповної сплати Державному територіально-галузевому об'єднанню «Південно-Західна залізниця» витрат на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 1 червня 2012 року по 31 жовтня 2012 року; стягнення з відповідача на його користь 48078 грн. 06 коп. витрат, понесених позивачем на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 1 червня 2012 року по 31 жовтня 2012 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області щодо невиконання вимог п. 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, в частині не реєстрації за період з 1 червня 2012 року по 31 жовтня 2012 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по Тиврівському району за період з 1 червня 2012 року по 31 жовтня 2012 року та в частині не надсилання інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Тиврівської районної державної адміністрації. Зобов'язано відповідача надіслати фінансовому органу Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області уточнену інформацію про фактично нараховані суми витрат понесені залізницею на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 1 червня 2012 року по 31 жовтня 2012 року. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позову про стягнення понесених витрат з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення у цій частині нового судового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 5 січня 2012 року між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» та управлінням праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області укладено договір про розрахунки за надані послуги з перевезення пільгових категорій громадян.

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору перевізник зобов'язаний забезпечити безкоштовний проїзд пільгових категорій громадян згідно з чинним законодавством України та кожного місяця до 25 числа надавати за поточний місяць в управління праці та соціального захисту населення розрахунки за встановленою формою « 2 - Пільга» щодо вартості послуг, наданих пільговикам та акт звірки розрахунків за формою « 3 - Пільга».

В свою чергу, замовник (відповідач) згідно з п. 2.2.3 вказаного договору зобов'язаний компенсувати перевізнику витрати на перевезення пільгових категорій громадян в сумі 175 651 грн. на 2012 рік, яка передбачена кошторисом 2012 року, спрямованим на вказані цілі та затвердженою рішенням Тиврівської районної ради від 5 січня 2012 року.

Позивач в особі відокремленого підрозділу Жмеринської дирекції залізничних перевезень з червня по жовтень 2012 року надавав послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції Тиврів, на підтвердження розміру витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, сторонами складено акти звірки розрахунків за вказані місяці 2012 року, крім того, позивачем подано до управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області звіти з перевезення пасажирів, які мають право безкоштовного проїзду в приміському сполученні Тиврівського району Вінницької області за червень-жовтень 2012 року. Управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області, в свою чергу, проводило відшкодування за надані позивачем послуги з перевезення пільгових категорій громадян відповідно до укладеного договору та в межах виділених помісячних бюджетних асигнувань, тобто взяті на себе згідно з договором про розрахунки від 5 січня 2012 року зобов'язання перед залізницею Тиврівська районна державна адміністрація Вінницької області виконала у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо неповного відшкодування витрат на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 1 червня 2012 року по 31 жовтня 2012 року та стягнення з управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області на користь позивача витрат, понесених на перевезення пільгових категорій пасажирів за вказаний період в сумі 48078 грн. 06 коп., суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач виконав свої зобов'язання згідно договору про розрахунки від 5 січня 2012 року. До того ж, управлінню праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області не було виділено відповідні кошти для сплати позивачу витрат на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за спірний період на суму 48 078 грн. 06 коп., а обов'язок самостійно здійснювати компенсацію додаткових сум витрат позивачу, без надіслання щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточненої інформації про фактично нараховані у поточному місяці суми, без вирішення фінансовим органом на підставі отриманої інформації питання про фінансування додаткових зобов'язань, без перерахування сум субвенцій відповідними органами для відповідних місцевих бюджетів та без наступного перерахування отриманих місцевими бюджетами сум субвенцій на рахунки головних розпорядників коштів, в управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області відсутній.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 4 ст. 11 КАС України визначено, що на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 163 КАС України у мотивувальній частині судового рішення зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався. В мотивувальній частині рішення наводяться дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінка всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору; визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд повинен це обґрунтувати.

Мотивувальна частина кожного рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права і у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права й обов'язки сторін у спірних правовідносинах, на відповідні статті КАС України та інші норми процесуального права, керуючись якими суд встановив обставини справи, права й обов'язки сторін; в мотивувальній частині рішення можуть також використовуватися посилання на рішення Конституційного Суду України, відповідні рішення Верховного Суду України (стаття 244-2 КАС України), а також посилання на рішення Європейського суду з прав людини; проте саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією (п. 9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у пунктах 23 та 25 Рішення «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року вказав, що суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень за аргументами, які сторона може представити в суд, та проаналізувати позов з точки зору цих аргументів.

Проте, вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення понесених витрат, суди першої та апеляційної інстанцій в порушення вимог ст. 76 КАС України належним чином не перевірили доводів позивача про те, що відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади (відповідача), що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, що протиправні дії та бездіяльність відповідача призвели до виникнення вказаної заборгованості і порушення прав позивача, та всупереч вимог ч. ч. 1, 2 ст. 86 цього Кодексу, яка передбачає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, не надали оцінку усім доказам у справі в сукупності та не навели мотивів, за яких відхилили доводи позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанцій в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат, понесених на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 1 червня 2012 року по 31 жовтня 2012 року на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2013 року в частині позовних вимог Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» до управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення витрат, понесених на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 1 червня 2012 року по 31 жовтня 2012 року скасувати, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк