Справа № 455/1836/13-а 2-а/455/13/15
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Справа № 876/7605/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

третьої особи ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_4 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.06.2015 року у справі за позовом Комунального підприємства «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Міженецької сільської ради Старосамбірського району треті особа ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

КП «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 06.07.2012 року звернулося в суд з позовом до Міженецької сільської ради Старосамбірського району щодо визнання протиправними та скасування рішення відповідача №67, 68, 69 від 26.05.2010 року, зобов'язання Міженецьку сільську раду Старосамбірського району звернутися із заявою до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно про взяття на облік безхазяйних 4 гаражів, що на АДРЕСА_1. Також ОСОБА_4 21.03.2014 року звернувся в суд з позовом до Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області та КП «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.06.2015 року в задоволенні позову Комунального підприємства «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Міженецької сільської ради Старосамбірського району треті особа ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішень №67,68,69 від 26.05.2010 року Міженецької сільської ради Старосамбірського району та зобов'язання до вчинення дій - відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Комунальне підприємство «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» подало апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційну скаргу подано ОСОБА_4, який просить скасувати постанову та закрити провадження, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подані скарги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів.

Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 27 червня 2014 року залишено без розгляду адміністративний позов КП «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення та адміністративним позовом третьої особи ОСОБА_4 до Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області та КП «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, відповідно до п.4 ч.1 ст. 155 КАС України. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 року апеляційну скаргу КП «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» повернуто. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 року у справі №876/7418/14 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, скасовано ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 27 червня 2014 року в частині залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 до Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, Комунального підприємства «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третіх осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії і направлено позовну заяву ОСОБА_4 для продовження розгляду до суду першої інстанції. В решті ухвалу залишено без змін.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням №67 від 26.05.2010 року Міженецької сільської ради Старосамбірського району «Про оформлення права власності на гараж по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1» на підставі звернення громадянина ОСОБА_1, вирішено оформити право власності на гараж по АДРЕСА_1 та Старосамбірському РБТІ та ЕО провести реєстрацію та видати свідоцтво на право власності.

Рішенням №68 від 26.05.2010 року Міженецької сільської ради Старосамбірського району «Про оформлення права власності на гараж по АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_5» на підставі звернення ОСОБА_5, вирішено оформити право власності на гараж по АДРЕСА_2 та Старосамбірському РБТІ та ЕО провести реєстрацію та видати свідоцтво на право власності.

Рішенням №69 від 26.05.2010 року Міженецької сільської ради Старосамбірського району «Про оформлення права власності на гараж по АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_6» на підставі звернення ОСОБА_6, вирішено оформити право власності на гараж по АДРЕСА_4 та Старосамбірському РБТІ та ЕО провести реєстрацію та видати свідоцтво на право власності.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ч.4 ст.13 Основного Закону держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст.41).

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктами «а», «в» статті 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст віднесено надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, також визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені ст. 116 ЗК України, яка вказує, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За приписами ст. 123 ЗК України підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою для надання земельної ділянки у власність або користування може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

У Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, частин 1, 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування)) вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи Комунального підприємства «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» щодо порушення вимог земельного законодавства, оскільки не подано належних доказів про вчинення відповідних дій, також не встановлено на підставі чого ним вбачається порушене право.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не розглянуто позов ОСОБА_4 відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 року, однак аналізуючи його позовні вимоги, він не може вважатись особою, яка претендує на майно, оскільки не набув права власності на нього. Право володіння за законодавством України може виникати при отриманні права власності, коли дотримана процедура звернення за відповідною поданою заявою до органу, який ним володіє та який приймає рішення на підставі поданої заяви, яке і може бути оскаржене до суду.

Довідкою Міженецької сільської ради встановлено, що гр. ОСОБА_4 користується гаражем, що знаходиться по АДРЕСА_1. Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. А відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень Земельного кодексу України, він набирає чинності з 1 січня 2002 року, а тому норма статті 119 Земельного кодексу України щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосовуватися з 1 січня 2017 року.

Таким чином, основними умовами набуття права власності є користування земельною ділянкою протягом 15 років з моменту набрання чинності ЗК України від 25.10.2001 року, який набрав чинності 01.01.2002 року, тобто дана норма може застосовуватись з 01.01.2017 року, відповідно до вказаного положення законодавства кожна особа яка користується земельною ділянкою протягом встановленого терміну і не набула права власності може подати заяву до сільської ради та отримати у встановлений спосіб земельну ділянку.

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.97р. № 280/97-ВР, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з ч. ч. 1, 11 ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до матеріалів справи позивачем КП «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та ОСОБА_4 не оскаржено будь-яких рішень про прийняття та отримання вказаних гаражів Міженецькою сільською радою, а тому суд вважає, що ними не доказано їхнього порушеного права, що було передано відповідачем третім особам.

Частиною 1 статті 69 та частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки законних прав та охоронюваних законом інтересів позивача Комунального підприємства «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» не порушено, з врахуванням того, що рішення №67,68,69 від 26.05.2010 року видавались особам на підставі подання ними заяв до органу, який володів відповідними гаражами та правом власності на землю, а тому він вправі був розпоряджатись ними, оскільки іншими доказами не було порушень при прийняті на баланс відповідачем, а тому суд вважає, що в задоволенні позовів Комунального підприємства «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та ОСОБА_4 слід відмовити.

За наведених вище обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального та матеріального права, які істотно вплинули на повноту з'ясування фактичних обставин справи, що відповідно до статті 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.06.2015 року у справі №455/1836/13-а провадження №2-а/455/13/2015 - скасувати.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та ОСОБА_4 - задовольнити частково.

В задоволенні позову Комунального підприємства «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» до Міженецької сільської ради Старосамбірського району треті особа ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії та позов ОСОБА_4 до Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області та КП «Старосамбірське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст постанови виготовлено 03.02.2016 року