Справа № 803/3639/15
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 р. Справа № 876/11886/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача Хомича Ю.В.,

представників відповідача Приймак В.О., Солодухи Т.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року по справі № 803/3639/15 за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області, третя особа Ковельська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, яким просила визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення №113 від 02 жовтня 2015 року; поновити її на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Пенсійного Фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі від 02 жовтня 2015 року № 113-о «Про звільнення ОСОБА_4» з посади головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Управління Пенсійного Фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі. Поновлено позивача на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Управління Пенсійного Фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі з 02 жовтня 2015 року. Стягнуто з Управління Пенсійного Фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4003 гривень 44 копійки.

Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що оскільки позивач не зазначила інформації про належну частку квартири, що належить їй на праві спільної сумісної власності, про що вказану у висновку податкового органу та не скористалась гарантованим правом особи, стосовно якої проводиться перевірка, оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, якщо вона вважає свої права порушені внаслідок проведення вказаної перевірки, управлінням правомірно прийнято наказ про звільнення її з роботи.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги, а представники відповідача підтримали їх.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 28.07.2015 року працювала на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій УПФУ в місті Ковелі та Ковельському районі, що підтверджується копією вкладиша до трудової книжки (а.с. 18).

Наказом Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області від 02.10.2015 року № 113-о «Про звільнення ОСОБА_4.» відповідно до Закону України «Про очищення влади» її звільнено 02.10.2015 року з посади головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій УПФУ в місті Ковелі та Ковельському районі (а.с.11).

Підставою для прийняття вказаного наказу став висновок від 28.09.2015 року про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», з якої слідує, що за результатами проведеної Ковельською ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області перевірки з урахуванням письмових пояснень та підтвердних документів встановлено, що позивач у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», а саме: не задекларовано частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, в приватизації якої брала участь ОСОБА_4. (а.с.19-20).

За результатами проведеної перевірки та підтверджуючих документів також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», відповідає наявній податковій інформації про доходи отримані ОСОБА_4 із законних джерел.

28.09.2015 року позивачем було подано заяву до Ковельської ОДПІ, в якій вона повідомила, що в поданій декларації декларантом дійсно не зазначено частки квартири, яка належить їй та членам сім'ї. Також до заяви було долучено пояснювальну записку, в якій позивач пояснила, що при заповненні декларації, вона не знала, як вказати належну їй частку нерухомого майна, оскільки немає жодного документального підтвердження розміру належної їй частки. Вважала, що в декларації вказується лише нерухоме майно, яке повністю знаходиться у власності декларанта, а не зазначення в декларації відомостей про нерухоме майно є її незловмисною помилкою. Крім того, долучила копію свідоцтва про право власності на житло (а.с.21-25).

Пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що перевірці підлягають достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно із частиною 14 статті 5 вказаного Закону керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Разом з тим, відповідно до частини 8 статті 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох наступних критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації (як це має місце у декларації позивача) не є самостійним критерієм заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Ця обставина обов'язково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманих із законних джерел.

За другим критерієм, достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного в їх деклараціях, набутого за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для вжиття заборони за першим критерієм щодо позивача необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна, зазначеного у декларації, доходам отриманим із законних джерел.

Отже, сама інформація про недостовірність відомостей, щодо наявності майна та/або невідповідність вартості майна, вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманих із законних джерел.

Слід зазначити, що наявність у висновку Ковельської ОДПІ від 28.09.2015 року № 652 інформації про підтвердження законності джерел набуття майна позивача, вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік у процесі проведення перевірки не може бути підставою для застосування заборон, передбачених Законом України Про очищення влади. Виявлення лише недостовірних відомостей, зазначених у декларації, згідно з люстраційним законодавством не має правових наслідків. Такі факти перебувають у межах регулювання антикорупційного законодавства.

Згідно із абзацом 4 частини 10 статті 12 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції від 07.04.2011 року № 3206-VI (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного розпорядження) подання завідомо недостовірних відомостей в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру є підставою для притягнення суб'єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, не зазначення відомостей щодо наявності частки квартири що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, в приватизації якої брала участь позивач, у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, яке набуте нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», позивач повинен нести відповідальність за антикорупційним законодавством, а не за Законом України «Про очищення влади».

Доводи відповідача про правомірність винесення наказу від 02.10.2015 року №113-о «Про звільнення ОСОБА_4.» з посиланням на те, що висновок Ковельської ОДПІ від 28.09.2015 року № 652 позивачем не оскаржувався, та на час розгляду справи є чинним, судом до уваги не беруться, оскільки вказаний висновок податкового органу не породжує обов'язку відповідача звільняти позивача із займаної посади на підставі Закону України «Про очищення влади». Слід зазначити, що оскарження висновку податкового органу про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», є правом особи, а не обов'язком. Крім того, позивачем було подано заяву до Ковельської ОДПІ, в якій вона повідомила, що в поданій декларації декларантом дійсно не зазначено частки квартири, яка належить їй та членам сім'ї, а до заяви було долучено пояснювальну записку, в якій позивач пояснила, що при заповненні декларації, вона не знала, як вказати належну їй частку нерухомого майна, оскільки немає жодного документального підтвердження розміру належної їй частки.

Таким чином, оскільки особа підлягає звільненню у випадку встановлення недостовірності відомостей лише щодо наявності того майна, вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, яке було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини 1 статті 2 Закону, то звільнення позивача проведено з порушенням вимог Закону України «Про очищення влади», а тому позивач підлягає поновленню на роботі.

Відповідно до частин першої і другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Час вимушеного прогулу позивача становить з 03 жовтня 2015 року по 03 листопада 2015 року включно 21 робочий день (19 робочих днів у жовтні і 2 робочих дні у листопаді 2015 року). День звільнення 02 жовтня 2015 року є останнім днем роботи, за який позивачу нарахована заробітна плата при проведенні розрахунку при звільненні.

У відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, судом обчислено середньоденний заробіток позивача, який становить 190,64 грн.

Отже, втрачений заробіток за час вимушеного прогулу, з врахуванням середньоденного заробітку в розмірі 190,64 грн., становить 4003,44 грн. (190,64 грн. х 21 робочий день = 4003 гривні 44 копійки.).

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки звільнення позивача із займаної посади проведено із підстав, не передбачених Законом України «Про очищення влади», у зв'язку із чим позивач підлягає поновленню на роботі, а тому позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року по справі № 803/3639/15- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич