Справа № 805/4751/15-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 р. Справа №805/4751/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 15:34

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця I.О., при секретарі судового засідання Музиканта В.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства Внутрішніх Справ України на Донецькій залізниці про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

за участю:

представника відповідача: ОСОБА_2 (за довір.).

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства Внутрішніх Справ України на Донецькій залізниці, в якому просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Управління Міністерства Внутрішніх Справ України на Донецькій залізниці щодо розгляду та прийняття відповідного рішення за поданим 26 червня 2014 року на імя начальника УМВС України на Донецькій залізниці рапортом про звільнення зі служби за власним бажанням;

- визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України на Донецькій залізниці №76о/с від 06 квітня 2015 року про звільнення з ОВС за пунктом є (за пропущення дисципліни);

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого СРМЗ та ЗПО ВКР УМВС України на Донецькій залізниці;

- зобовязати УМВС України на Донецькій залізниці здійснити нарахування та виплату на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 06 квітня 2015 року по день поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу на посаді оперуповноваженого відділу карного розшуку УМВС України на Донецькій залізниці у званні капітана міліції. 26 червня 2014 року ним на імя начальника УМВС України на Донецькій залізниці подано рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Позивач вказує на те, що даний рапорт був погоджений його безпосереднім начальником, зокрема, т.в.о. начальника ВКР УМВС України на Донецькій залізниці ОСОБА_3. Зазначений рапорт позивачем передано до ВКР УМВС України на Донецькій залізниці за належністю.

Внаслідок неприйняття відповідачем дій с приводу даного рапорту позивачем 28 липня 2015 року на адресу відповідача було направлено запит з вимогою повідомлення про прийняте рішення.

09 вересня 2015 року позивачем отримано відповідь УМВС України на Донецькій залізниці №3-37 від 21 серпня 2015 року, відповідно до якої позивачу стало відомо про його звільнення з органів внутрішніх справ наказом №76о/с від 06 квітня 2015 року за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни).

Підставою прийняття даного наказу стали висновки службового розслідування, яким встановлено факт відсутності ОСОБА_1 на службі без поважних причин з 05.12.2014 року по 14.01.2015 року, з 31.01.2015 року по 02.02.2015 року, з 25.02.2015 року по 17.03.2015 року.

Позивач зазначає, що під час розмови зі співробітником Управління та у своїх письмових поясненнях він пояснив, що проходив лікування у м. Донецьку, таким чином і лікарняні відкривались у лікарнях м. Донецька. Однак, через складну військову ситуацію у країні доступ позивача до м. Донецька як співробітника УМВС України на Донецькій залізниці був ускладненим, та навіть неможливим, тому забрати ці лікарняні позивач не мав можливості.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем не додержано процедуру його звільнення з органів внутрішніх справ України, внаслідок чого вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню наказ відповідача №76о/с від 06 квітня 2015 року про його звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни).

З урахуванням зазначеного, позивач просив визнати неправомірною бездіяльність Управління Міністерства Внутрішніх Справ України на Донецькій залізниці щодо розгляду та прийняття відповідного рішення за поданим 26 червня 2014 року на імя начальника УМВС України на Донецькій залізниці рапортом про звільнення зі служби за власним бажанням; визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України на Донецькій залізниці №76о/с від 06 квітня 2015 року про звільнення з ОВС за пунктом є (за пропущення дисципліни); поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого СРМЗ та ЗПО ВКР УМВС України на Донецькій залізниці; зобовязати УМВС України на Донецькій залізниці здійснити нарахування та виплату на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 06 квітня 2015 року по день поновлення на посаді.

Позивачем до суду надано заяву про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеному у запереченнях проти позову.

Так, в своїх запереченнях проти позову відповідач вказує на те, що позивач про своє звільнення дізнався 22 квітня 2015 року, що підтверджується рапортом старшого інспектора ОД СКПС ВКЗ Управління ОСОБА_4, в якому останній вказує на отримання позивачем примірнику спірного наказу про звільнення 22 квітня 2015 року, внаслідок чого вважає, що позивачем пропущено місячний строк на звернення до суду з даним позовом. З огляду на зазначене, просив адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Також, відповідачем в додаткових запереченнях зазначено про те, що підставою прийняття спірного наказу про звільнення позивача з органів внутрішніх справ слугував висновок службового розслідування від 17 березня 2015 року за фактом порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, в результаті проведення якого встановлено факти відсутності позивача на службі без поважних причин в період з 05.12.2014 року по 14.01.2015 року, з 31.01.2015 року по 02.02.2015 року та з 25.02.2015 року по 17.03.2015 року.

Відповідач зазначає, що твердження позивача, що йому не було повідомлено про те, що відносно нього проводилось службове розслідування та у нього не відібрано пояснення, не відповідають дійсності, адже матеріали службового розслідування містять пояснення позивача від 02 лютого 2015 року написані ним власноруч, відібрані у нього в рамках проведення вищезазначеного службового розслідування.

Таким чином, позивачем не було виявлено бажання ані ознайомлюватись з висновками службового розслідування, ані оскаржувати прийняте рішення за результатами проведеного службового розслідування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 проходив службу на посаді оперуповноваженого відділу карного розшуку УМВС України на Донецькій залізниці, останнє за період проходження служби присвоєне спеціальне звання - капітан міліції.

26 червня 2014 року позивачем на імя начальника УМВС України на Донецькій залізниці подано рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Даний рапорт погоджено т.в.о. начальника ВКР УМВС України на Донецькій залізниці ОСОБА_3 26 червня 2014 року. (а.с.33)

Наказом відповідача від 17 січня 2015 року призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим ВКР Управління МВС України на Донецькій залізниці капітаном міліції ОСОБА_1 (а.с.165)

17 березня 2015 року т.в.о. начальника Управління МВС України на Донецькій залізниці затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів та злочинів проти особи ВКР Управління МВС України на Донецькій залізниці капітаном міліції ОСОБА_1 (а.с.157-163)

Наказом від 06 квітня 2015 року № 125 «Про звільнення ОСОБА_1М.» за порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 21 Положення про проходження служби рядом і начальницьким складом органів внутрішніх справ, пункту 2.3 Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку Управління МВС України на Донецькій залізниці капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ. (а.с.180-181)

Пунктом 2 вказаного наказу визначено період з 05.12.2014 року по 14.01.2015 року, з 31.01.2015 року по 02.02.2015 року та з 25.02.2015 року по 17.03.2015 року вважати прогулом, що скоєний капітаном міліції ОСОБА_1.

Наказом УМВС України на Донецькій залізниці від 06 квітня 2015 року за №76о/с капітана міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого відділу карного розшуку Управління МВС України на Донецькій залізниці звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. (а.с.29)

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється Законом України Про міліцію, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до статті 18 названого Закону порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пп. «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом, статтею 7 якого передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед них є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 цього ж Статуту визначений порядок накладення таких дисциплінарних стягнень, а статтями 16 та 18 - строк їх накладення та виконання відповідно.

Зі спірного в даній справі наказу від 06.04.2015 року №76о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ вбачається, що підставою для звільнення визначено наказ Управління МВС України на Донецькій залізниці від 06.04.2015 року №125.

Аналізуючи підстави винесення відповідачем наказу від 06.04.2015 року №125 суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Підставою для прийняття даного наказу стали висновки проведеного посадовими особами відповідача службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим сектору розкриття майнових злочинів проти особи ВКР Управління МВС України на Донецькій залізниці капітаном міліції ОСОБА_1

Так, з наданого відповідачем до суду висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим сектору розкриття майнових злочинів проти особи ВКР Управління МВС України на Донецькій залізниці капітаном міліції ОСОБА_1, затвердженим т.в.о. начальника Управління МВС України на Донецькій залізниці вбачається, що до Управління надійшов рапорт начальника сектору кримінальної міліції у справах дітей Управління МВС України на Донецькій залізниці підполковника міліції ОСОБА_5 про порушення службової дисципліни оперуповноваженим СРМЗ та ЗПО ВКР Управління МВС України на Донецькій залізниці капітаном міліції ОСОБА_1, який згідно з графіком з охорони мостових конструкцій та споруд Донецької залізниці в межах обслуговування ЛВ на ст. Маріуполь повинен був нести службу 14.01.2015 року з 08-00 до 20-00, про що у телефонному режимі був повідомлений, але на службу не зявився. Також, в даному висновку зазначено, що під час бесіди, підполковником міліції ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_1 засобами електронного звязку надав листок непрацездатності про звільнення від роботи з 27.11.2014 року до 04.12.2014 року включно, на теперішній час документів, які підтверджують поважність відсутності на робочому місці, ОСОБА_1 не надав, на телефонні дзвінки не відповідає, місце його перебування не відоме.

З даного висновку службового розслідування вбачається, що опитаний оперуповноважений СПМЗ та ЗПО ВКР Управління МВС України на Донецькій залізниці капітан міліції ОСОБА_1, який 02.02.2015 року прибув до Управління, пояснив, що 14.01.2015 року йому на мобільний телефон зателефонував старший оперуповноважений в ОВС ВКР Управління МВС України на Донецькій залізниці підполковник міліції ОСОБА_6 і повідомив, що 15.01.2015 року він згідно з графіком вдень заступає на чергування з охорони мостових споруд. ОСОБА_1 відповів, що захворів і не зможе вийти на службу, також зазначив, що на лікарняному перебуває з 27.11.2014 року по теперішній час, медичні документи, що підтверджують перебування на лікарняному, зобовязується надати. У грудні 2014 року він звертався за медичною допомогою в м. Донецьку, коли приїздив туди додому забрати теплі речі, потім, коли відвозив їх до м. Київ, де перебуває його родина, звернувся там до лікарні за медичною допомогою, оскільки не зміг вилікуватись у м. Донецьку до повного одужання.

За результатами проведеного службового розслідування відповідачем встановлено факт порушення службової дисципліни оперуповноваженим СРМЗ та ЗПО ВКР Управління МВС України на Донецькій залізниці капітаном міліції ОСОБА_1 та визначено період з 05.12.2014 року по 14.01.2015 року, з 31.01.2015 року по 02.02.2015 року та з 25.02.2015 року по 17.03.2015 року вважати прогулом, що скоєний капітаном міліції ОСОБА_1.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що під час розмови зі співробітником Управління та у своїх письмових поясненнях він поясняв, що проходив лікування у м. Донецьку, таким чином і лікарняні відкривались у лікарнях м. Донецька, однак через складну військову ситуацію у країні його доступ до м. Донецька був ускладненим, тому забрати ці лікарняні позивач не мав можливості.

Так, в ході судового розгляду справи позивачем до суду надані копії листків непрацездатності:

- серії АГІ №331334, виданий Первинним Центром медико-санітарної допомоги №4 м. Донецька, виданого 03.02.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні в період з 05.12.2014 року по 14.01.2015 року (дублікат);

- серії АВС №384393, виданий Первинним Центром медико-санітарної допомоги №4 м. Донецька, виданого 31 січня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні в період з 31.01.2015 року по 02.02.2015 року;

- серії АВС №384394, виданий Первинним Центром медико-санітарної допомоги №4 м. Донецька, виданого 25.02.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні в період з 25.02.2015 року по 17.03.2015 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем факту порушення ОСОБА_1 дисципліни та поважність відсутності позивача на службі в період з 05.12.2014 року по 14.01.2015 року, з 31.01.2015 року по 02.02.2015 року та з 25.02.2015 року по 17.03.2015 року.

При цьому, суд зазначає, що обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачем не враховано, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 11 КАС України, задля повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає необхідним вийти за межи позовних вимог та скасувати наказ Управління МВС України на Донецькій залізниці №125 від 06 квітня 2015 року « Про звільнення ОСОБА_1М.».

При цьому суд враховує ті обставини, що 26 червня 2014 року ОСОБА_1 на імя начальника УМВС України на Донецькій залізниці подано рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням.

Тобто, вимога ОСОБА_1 щодо поновлення його на посаді оперуповноваженого СРМЗ та ЗПО ВКР УМВС України на Донецькій залізниці фактично суперечить його волевиявленню, вираженому у написанні 26 червня 2014 рапорту на звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом (за власним бажанням).

Водночас, суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу є необґрунтованими, оскільки позивач, подавши 26 червня 2014 року рапорт на звільнення з органів з внутрішніх справ, не мав на меті продовження проходження служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пп. «ж» пункту 64 Положення, особи рядового і молодшого начальницького складу та особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням за наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Відповідно до п. 68 Положення, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Таким чином, згідно з вимогами п. 68 Положення, рапорт працівника міліції, який бажає звільнитись з ОВС за власним бажанням повинен бути реалізований через три місяці з дня його подання, що обумовлює процедуру його звільнення, зокрема встановлення поважності причин звільнення за власним бажанням. Отже, за результатами подання рапорту про звільнення за власним бажанням, працівник міліції повинен бути звільнений не раніше як через сплив 3-х місяців від дня написання рапорту, якщо інша дата звільнення не була зазначена в рапорті та якщо сторони не домовилися про звільнення у коротший термін.

Проте, суд бере до уваги, що Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ чітко не визначає строку, протягом якого відповідач може прийняти рішення про звільнення після отримання ним заяви особи про звільнення за власним бажанням. Обмежень щодо строку звільнення після отримання органом внутрішніх справ рапорту про звільнення в чинному законодавстві також немає.

Разом з цим, за змістом пункту 68 Положення до закінчення тримісячного строку попередження, особи рядового і начальницького складу мають право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовились про звільнення у більш коротший строк.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.12.2011 року у справі № 2а-236а-11.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 11 КАС України, враховуючи, що позивачем при написанні рапорту на звільнення з органів внутрішніх справ не виявлено бажання подальшої праці в Управлінні МВС України на Донецькій залізниці, суд вважає за необхідне змінити підставу звільнення ОСОБА_1 у наказі №76о/с від 06 квітня 2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ з п. 64 «є» (за порушення дисципліни) на п. 64 «ж» (за власним бажанням).

Щодо позовних вимог позивача про визнання бездіяльності Управління Міністерства Внутрішніх Справ України на Донецькій залізниці щодо розгляду та прийняття відповідного рішення за поданим 26 червня 2014 року на імя начальника УМВС України на Донецькій залізниці рапортом про звільнення зі служби за власним бажанням неправомірною суд зазначає наступне.

Нормою ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із завдань адміністративного судочинства, як то захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише у разі його порушення рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідачем до суду не надано доказів ненадходження до Управління МВС України на Донецькій залізниці рапорту ОСОБА_1 про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням від 26 червня 2014 року, тоді як із наявної в матеріалах справи копії вказаного рапорту вбачається його погодження з відповідними посадовими особами відповідача із зазначенням прийнятого ними рішення з приводу подання вказаного рапорту (резолюції від 26.06.2014 року).

Таким чином, суд дійшов висновку про неправомірність бездіяльності відповідача щодо розгляду та прийняття відповідного рішення за поданим ОСОБА_1 26 червня 2014 року на імя начальника УМВС України на Донецькій залізниці рапортом про звільнення зі служби за власним бажанням.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 122-1, 158-163, 185-186, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства Внутрішніх Справ України на Донецькій залізниці про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Міністерства Внутрішніх Справ України на Донецькій залізниці щодо розгляду та прийняття відповідно рішення за поданим 26 червня 2014 року на імя начальника УМВС України на Донецькій залізниці рапортом про звільнення ОСОБА_1 зі служби за власним бажанням неправомірною.

Скасувати наказ УМВС України на Донецькій залізниці №125 від 06 квітня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1М.», яким за порушення дисципліни оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів та злочинів проти особи відділу карного розшуку Управління МВС України на Донецькій залізниці капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Змінити у наказі УМВС України на Донецькій залізниці №76о/с від 06 квітня 2015 року підставу звільнення зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил капітана міліції ОСОБА_1 з п. 64 є (за порушення дисципліни) на п. 64 ж (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 29 грудня 2015 року.

Повний текст постанови складено 04 січня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.