Справа № 816/48/16
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/48/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іваненка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С. В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційноїї комісії УМВС України в Полтавській області про визнання неправомірною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області (крім того - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 по суті скарги від 03 листопада 2015 року в передбачений Законом строк; визнання протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області, щодо неподання до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, для здійснення перерахунку пенсії, уточненої довідки про розмір грошового утримання ОСОБА_1, з включенням до неї відомостей про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні на пенсію з МВС, в перерахованому розмірі з врахування нового посадового окладу 800,00 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області безпідставно не надіслала до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, для здійснення перерахунку пенсії, уточненої довідки про розмір грошового утримання ОСОБА_1, з включенням до неї відомостей про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні на пенсію з МВС, в перерахованому розмірі з врахування нового посадового окладу 800,00 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення. Також Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області не надала відповіді ОСОБА_1 по суті скарги від 03 листопада 2015 року в передбачений Законом строк.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заперечення проти позову, мотивовані правомірністю дій УМВС України в Полтавській області. Вказуючи на те, що відповідачем дотримані вимоги Закону України "Про звернення громадян" і своєчасно надано позивачу ґрунтовну відповідь на його заяву. Крім того, Управлінням у встановленому законом порядку вчиняються заходи, спрямовані на повне виконання судового рішення, ухваленого на користь ОСОБА_1 При цьому, зазначив, що звернувшись з даним позовом, позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, оскільки питання щодо належного виконання судового рішення, ухваленого на його користь, наразі у встановленому законом порядку вирішується Автозаводським районним судом м. Кременчука. Також, у зазначеному клопотанні, просив розглядати справу без його участі /а. с. 24-25/.

Судом визнано за можливе розглядати справу за даної явки на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, в порядку статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 в період з 26 травня 1987 року по 01 грудня 2003 року проходив службу на посадах середнього начальницького складу органів внутрішніх справ в підрозділах Кременчуцького міського управління ГУ МВС України в Полтавській області.

01 грудня 2003 року наказом № 100 о/с Управління МВС України в Полтавській області згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом "б" статті 65 (через хворобу у відставку) на пенсію.

З 01 січня 2007 року ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262 - ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

09 липня 2015 року позивач направив на адресу відповідача письмову заяву, в якій просив Управління МВС України в Полтавській області негайно направити до ГУ ПФУ в Полтавській області уточнену довідку про склад його грошового забезпечення для здійснення перерахунку пенсії, до якої включити відомості про отримувані ним: суми грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні /а. с. 6/.

В серпні 2015 року позивач отримав відповідь вих. 4/С-33 від 28 липня 2015 року на вищевказану заяву, в якій йшлося про відмову в задоволенні вимоги про направлення до ГУ ПФУ в Полтавській області уточненої довідки про склад його грошового забезпечення для здійснення перерахунку пенсії /а. с. 7/.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року по справі № 524/7186/15-а, яка набрала законної сили 21 грудня 2015 року: визнано протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 28 липня 2015 року за вих. № 4/С-ЗЗ щодо відмови направити уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії; зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії, уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1, включивши до неї відомості про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні в перерахованому розмірі з врахуванням нового посадового окладу 800 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення; зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області надати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця від дати набрання судовим рішення законної сили /а. с. 8-9/.

На підставі вищевказаної постанови, 03 листопада 2015 року позивач направив засобами електронного зв'язку на електронну адресу, яка належить УМВС України в Полтавській області, електронне звернення в якому просив: повторно розглянути заяву від 09 липня 2015 року та за результатами розгляду направити до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, для здійснення перерахунку пенсії, уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1, включивши до неї відомості про отриману одноразову грошову допомогу при звільненні в перерахованому розмірі з врахування нового посадового окладу 800,00 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення; призначити службове розслідування щодо протиправної відмови УМВС України в Полтавській області від 28 липня 2015 року вих. № 4/С-33 щодо відмови направити уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1 до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії /а. с.10-11/.

22 грудня 2015 року ОСОБА_1 повторно направив на адресу відповідача звернення з приводу виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року по справі № 524/7186/15-а /а. с. 12-13/.

Зважаючи на відсутність станом на дату звернення до суду відповідей на дані звернення, а також не виконання жодного зобов'язання покладеного на відповідача постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року по справі № 524/7186/15-а, позивач з метою захисту власних прав та інтересів звернувся до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до положень статті 3 цього Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно із статтею 5 цього Закону звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Статтею 7 Закону передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Разом з тим, згідно з положеннями статті 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Водночас наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року № 1177 затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Положення № 1177), яким установлено єдиний для органів внутрішніх справ України, внутрішніх військ МВС України, навчальних закладів МВС України, установ, організацій і підприємств системи МВС України (далі - органи внутрішніх справ) порядок приймання, реєстрації, розгляду, узагальнення та аналізу звернень громадян, а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Так, абзацом 4 пункту 1.6 Положення № 1177 під терміном "заява" (клопотання) вбачається звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності органів внутрішніх справ, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотанням ж є письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до норм пунктів 2.1. - 2.2 вказаного Положення, письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції органів внутрішніх справ та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів внутрішніх справ або їх заступниками відповідно до їх повноважень

Відповідно до пункту 4.5 Положення № 1177 громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів внутрішніх справ, має права, визначені статтею 18 Закону України "Про звернення громадян". Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді (пункт 4.6 цього ж Положення).

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв'язання порушених у зверненні питань, за підписом керівника або його заступника. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, вжиті органом внутрішніх справ, у межах його компетенції, для захисту конституційних прав громадян. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка долучається до матеріалів перевірки звернення. У журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли поштою, або журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли під час особистого прийому, або ЕРК фіксується, що про наслідки перевірки автора повідомлено в усній формі під час особистої бесіди (пункт 4.7 Положення № 1177).

Термін розгляду звернень обчислюється з дня їх надходження та реєстрації в органі внутрішніх справ до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то за останній день терміну вважається перший після нього робочий день (пункт 5.1).

Згідно пунктом 5.2 Положення № 1177 щодо кожного звернення не пізніше ніж у п'ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень:

5.2.1. Прийняти до свого провадження.

5.2.2. Передати на вирішення до підпорядкованого чи іншого органу внутрішніх справ.

5.2.3. Надіслати за належністю до іншого органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів внутрішніх справ, про що одночасно повідомити автора.

5.2.4. Залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України "Про звернення громадян".

Водночас у відповідності до пункту 5.3 Положення № 1177 у разі направлення звернення для перевірки й прийняття рішення до підвідомчих органів внутрішніх справ термін розгляду такого звернення обчислюється з дня надходження його до органу внутрішніх справ вищого рівня й закінчується днем надання відповіді тим органом внутрішніх справ, який його розглядав по суті. В інших випадках термін розгляду звернень громадян обчислюється від дня їхньої реєстрації.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, враховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання (пункт 5.4).

За зверненнями громадян, за якими неможливо своєчасно закінчити перевірку та прийняти в установлений термін рішення, виконавець не пізніше ніж за 3 робочі дні до закінчення цього терміну письмово доповідає керівникові органу внутрішніх справ або його заступникові і порушує питання щодо продовження терміну в межах, установлених законодавством про звернення громадян. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів (підпункт 5.5). Про продовження терміну розгляду письмово повідомляється автор звернення.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає про надання відповідей за кожним із звернень позивача /а. с. 24-25/.

Судом встановлено, що всі листи, на які відповідач посилається як на відповіді, не можуть вважатися відповідями на звернення позивача, адже не відповідають на конкретні питання, вказані у зверненнях.

Таким чином, наведені позивачем обставини підтверджуються наданими до суду доказами, крім того, спростовані відповідачем, на якого частина друга статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладає обов'язок доказування у справі, не були, а відтак, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року, по справі № 524/7186/15-а, яка набрала законної сили 21 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до УМВС України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 28 липня 2015 року за вих. № 4/С-ЗЗ щодо відмови направити уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії.

Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії, уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1, включивши до неї відомості про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні в перерахованому розмірі з врахуванням нового посадового окладу 800,00 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення.

Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області надати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця від дати набрання судовим рішення законної сили.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" Кабінетом Міністрів України прийнято рішення:

1. Утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1.

2. Ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2.

На виконання Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 утворено як юридичну особу публічного права територіальний органи Національної поліції, а саме Головне управління Національної поліції в Полтавській області про що 07 листопада 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесені відповідні відомості.

06 листопада 2015 року до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесені відповідні відомості про знаходження в стані припинення як юридичної особи публічного права територіального органу Міністерства внутрішніх справ, а саме Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області. Станом на дату подання позову до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не внесено запису про припинення юридичної особи - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області /а. с. 14/.

Відповідно до пункту 4 статті 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Відповідно до частини четвертої статті 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що відповідач не направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії, уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1, включивши до неї відомості про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні в перерахованому розмірі з врахуванням нового посадового окладу 800,00 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Нормами статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27 квітня 2006 року № 590 компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Таким чином, вихідними величинами для розрахунку компенсації є: законодавчо встановлений розмір заробітної плати та фактичні години відриву особи від звичайних занять.

Відповідно до частини першої статті 98 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Згідно зі статтею 8 Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ, встановлено з 01 січня 2016 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1378,00 грн.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року № 10846/0/14-15/13 норма тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні в січні 2016 року складає 151 година.

ОСОБА_1 прибув у м. Полтава з м. Кременчук автобусом, на що витратив 2 години та заплатив за квиток 80,00 грн. /а. с. 34/ і буде повертатись додому автобусом витративши 2 години та 80,00 грн. на зворотній квиток.

Таким чином витрати пов'язані з відривом від звичайних занять та прибуттям до суду і поверненням до місця постійного мешкання складають:

1378 :151 х 4 + 80 х 2 = 196,50 грн.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" сума добових витрат на відрядження в Україні становить 30,00 грн.

З врахуванням необхідного часу прибуття в судове засідання та необхідного часу для повернення додому підлягає відшкодуванню сума добових витрат на відрядження за одну до бу в розмірі 30,00 грн.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат в сумі 226,50 грн.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційноїї комісії УМВС України в Полтавській області про визнання неправомірною бездіяльності задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) по суті скарги від 03 листопада 2015 року в передбачений Законом строк.

Визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області, щодо неподання до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, для здійснення перерахунку пенсії, уточненої довідки про розмір грошового утримання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), з включенням до неї відомостей про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні на пенсію з МВС, в перерахованому розмірі з врахування нового посадового окладу 800,00 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобовязаннями УМВС України в Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 226 (двісті двадцять шість) гривень 50 (п'ятдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2016 року.

Суддя С.А. Іваненко