Справа № 820/9959/15
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 лютого 2016 р. № 820/9959/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 31.08.2015 р. №, №, прийняті відносно неї.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що при проведенні перевірки податковим органом та при оформленні її результатів мало місце не дотримання вимог податкового законодавства, висновки акту перевірки базуються на припущеннях і не підтверджуються об'єктивними даними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для їх скасування.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю Піскун О.В. проти позову заперечувала, посилаючись на те, що під час проведення вказаної перевірки та складанню акту перевірки фахівці відповідного податкового органу діяли згідно до вимог чинного податкового законодавства, а прийняті за результатами перевірки рішення є законними, у зв'язку з тим, що у складеному за результатами перевірки акті були зафіксовані порушення вимог податкового законодавства, за що згідно до Податкового кодексу України позивачу були визначені відповідні податкові зобов'язання на підставі оскаржуваних рішень.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що фахівцями Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2015 р., дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2015 р., за результатами якої 20.08.2015 р. був складений акт за № 2/20-23-17-02-НОМЕР_1, де були зафіксовані порушення вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 177.4., п.177.2 ст. 177, п. 139.1.1, пп. 139.1.5, п. 139.1 ст. 139, п. 138.2, ст. 138 Податкового Кодексу України, у зв"язку з чим донараховано податку з доходів фізичних осіб за 2014 рік в сумі 28664,68 грн.;

- пп. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 3, п. 4, п. 6.3 Порядку заповнення податкових накладних, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року №1379, внаслідок чого завищено податку на додану вартість у сумі 53733,00 грн., у т.ч. за 2014 рік на суму 33733,0 грн., у т.ч. за березень на суму 17833 грн., за квітень на суму 33 грн., за травень на суму 9700 грн., за червень на суму 4833 грн., за липень на суму 1333 грн. та за 2015 рік. на суму 20000,0 грн., у т.ч. за березень на суму 20000 грн.

За наслідками вказаного акту перевірки 31.08.2015 року відповідачем стосовно позивача були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 35 830, 85 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 80 599, 50 грн.

Із зазначеними рішеннями суб'єкта владних повноважень суд не погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не надав належних доказів правомірності оскаржуваних рішень, оскільки, як вбачається з наявних письмових доказів факти вказаних порушень позивачем вимог податкового законодавства не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді та спростовуються наступним.

В мотивувальній частині акту даної перевірки зазначається, що в перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з наступними контрагентами: ТОВ "Авангард 10" (), ТОВ "Алькомстайл" (), ТОВ "Векстор Консалтинг", ТОВ "Ларнака" на підставі укладених відповідних договорів на придбання певних послуг, робіт та товарів.

Так, 04.01.2015 р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Ларнака" був укладений договір про надання комплексних юридичних послуг № 04/01. За вказаним договором виконавець (ТОВ "Ларнака") зобов'язався надати замовнику (ФОП ОСОБА_1.) юридичні послуги на умовах абонентського обслуговування. В межах виконання вказаного договору були проведені господарські операції з надання юридичних послуг (консультації, правовий аналіз документів, розробка договорів замовника, підготовки відповідей на запити та ін.), які були оформлені складанням наступних первинних документів: акт прийому-передачі наданих послуг від 31.03.2015 р. № 33143 з додатками, податкова накладна від 31.03.2015 р. № 33143 (юридичні послуги за січень, лютий, березень 2015 р. на загальну суму 60 001,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20% 10 000,00 грн.). Зобов'язання позивача з оплати придбаних послуг було виконано 08.06.2015 р. згідно платіжного доручення № 690 на суму 120 000,01 грн.

02.03.2015 р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Ларнака" був укладений договір підряду про № 2/03-2. За вказаним договором виконавець (ТОВ "Ларнака") зобов'язався надати замовнику (ФОП ОСОБА_1.) роботи з виготовлення світлової стели на АЗС, належній позивачу оренди. В межах виконання вказаного договору були проведені господарські операції з надання відповідних робіт, які були оформлені складанням наступних первинних документів: договірна ціна; рахунок-фактура; акт прийому-передачі наданих послуг від 31.03.2015 р. № 33142. Податкова накладна від 31.03.2015 р. № 33142 (виготовлення стели світлової на загальну суму 60 000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20% 10 000,00грн). Зобов'язання позивача з оплати придбаних послуг було виконано 08.06.2015 р. згідно платіжного доручення № 690 на суму 120 000,01 грн.

Таким чином, всього позивачем отримано послуг від контрагента ТОВ "Ларнака" на суму 120 000,01 грн., яка сплачена позивачем на користь контрагента.

Також, 03.03.2014 р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Алькомстайл" був укладений договір підряду №03/03-14. За вказаним договором виконавець (ТОВ "Алькомстайл") зобов'язався надати замовнику (ФОП ОСОБА_1.) послуги з благоустрою АЗС та прилеглих територій, належних позивачу на праві власності - обрізка дерев, побілка дерев вапняною сумішшю. Вказані операції оформлені складанням наступних документів: протокол погодження договірної ціни; лист-повідомлення виконавця; акт 31.03.2014 р. б/н, податкова накладна 31.03.2014 р. № 353- обрізка дерев (30 шт.), обробка дерев вапняною сумішшю (70шт) на суму 19 400,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20% 3 233, 33 грн.). Зобов'язання позивача з оплати придбаних послуг було виконано 23.05.2014 р. згідно платіжного доручення № 3 на суму 19 400,00 грн.

Таким чином, всього позивачем отримано робіт від ТОВ "Алькомстайл" на 19 400,00 грн., з них сплачено - 19 400,00 грн.

Окрім того, неодноразово ФОП ОСОБА_1 купувала у ТОВ "Авангард 10" паливо для заправки автомобіля, який використовується позивачем у власній господарській діяльності на підставі відповідного договору. Вказані операції оформлені складанням наступних документів: договір про використання автомобіля; звіти про використання грошових коштів; подорожні листи; розрахункові чеки від 01.05.2014 р. №5814 на суму 199,92 грн. (в т.ч. ПДВ - 33,32 грн.); від 01.04.2014 р. №9324 на суму 199,92 грн. (в т.ч. ПДВ - 33,32 грн.); від 21.03.2014 р. №6713 на суму 199,92 грн. (в т.ч. ПДВ - 33,32 грн.); від 25.03.2014 р. №7583 на суму 199,92 грн. (в т.ч. ПДВ - 33,32 грн.); від 29.03.2014 р. №8591 на суму 199,92 грн. (в т.ч. ПДВ - 33,32 грн.); картки обліку витрат бензину.

Як свідчать докази у справі, податкові накладні не виписувалися, а податковий кредит формувався на підставі п.п. б п. 201.11 ст. 201 ПК України: підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).

Зобов'язання позивача з оплати придбаних товарів було виконано в готівковій формі.

Таким чином всього позивачем отримано товарів на 999,60 грн., які сплачено повністю.

03.01.2014 р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Векстор Конлалтінг" був укладений договір про надання маркетингових послуг №03/01-м. За вказаним договором виконавець (ТОВ "Векстор Консалтінг") зобов'язався надати замовнику (ФОП ОСОБА_1.) маркетингові послуги, а саме: послуги з маркетингового дослідження ринку покупців та ринку автозаправних станцій. Вказані операції оформлені складанням наступних документів: заявками на проведення маркетингових досліджень; актами приймання-передачі документів; акт приймання-передачі від 31.03.2014 р. б/н, податкова накладна від 31.03.2014 р. № 351- надання маркетингових послуг в березні 2014 р. на суму 12000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 2000,00 грн.); акт приймання-передачі від 31.03.2014 р. б/н, податкова накладна від 31.03.2014 р. № 350- надання маркетингових послуг в лютому 2014 р. на суму 12000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 2000,00 грн.); акт приймання-передачі від 31.03.2014 р. б/н, податкова накладна від 31.03.2014 р. № 349- надання маркетингових послуг в січні 2014 р. на суму 12000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 2000,00 грн.); акт приймання-передачі від 05.05.2014 р. б/н, податкова накладна від 05.05.2014 р. № 3- надання маркетингових послуг в квітні 2014 р. на суму 12000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 2000,00 грн.); акт приймання-передачі від 31.05.2014 р. б/н, податкова накладна від 31.05.2014 р. № 567- надання маркетингових послуг в травні 2014 р. на суму 12000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 2000,00 грн.); акт приймання-передачі від 23.06.2014 р. б/н, податкова накладна від 23.06.2014 р. № 441- надання маркетингових послуг в червні 2014 р. на суму 12000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 2000,00 грн.).

Також, 03.01.2014 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Векстор Конлалтінг " був укладений договір про надання комплексних юридичних послуг № 03/01-ю на умовах абонентської оплати. За вказаним договором виконавець (ТОВ "Векстор Конлалтінг") зобов'язався надати замовнику (ФОП ОСОБА_1.) юридичні послуги (консультування, перевірка договорів замовника, послуги по стягненню дебіторської заборгованості, правовий супровід господарських операцій та ін.). Вказані операції оформлені складанням наступних документів: акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2014 р. б/н за січень-березень 2014 р., податкова накладна від 31.03.2014 р. № 354 щодо юридичних послуг за січень - на суму 8000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20 % -1333,33 грн.), податкова накладна від 31.03.2014 р. № 353 - підтвердження юридичних послуг за лютий - на суму 8000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % - 1333,33 грн.), податкова накладна від 31.03.2014 р. № 352 за юридичні послуги за березень - на суму 8000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % -1333,33 грн.); акт приймання-передачі наданих послуг від 05.05.2014 р. б/н за квітень 2014 р., податкова накладна від 05.05.2014 р. № 4 - юридичні послуги за квітень 2014 р. на суму 8000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % - 1333,33 грн.); акт приймання-передачі наданих послуг від 31.05.2014 р. б/н за травень 2014 р., податкова накладна від 31.05.2014 р. № 568 - юридичні послуги за травень 2014 р. на суму 8000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % -1333,33 грн.); акт приймання-передачі наданих послуг від 23.06.2014 р. б/н за червень 2014 р., податкова накладна 23.06.2014 р. № 442 - юридичні послуги за червень - на суму 8000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20 % - 1333,33 грн.); акт приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2014 р. б/н за липень 2014 р., податкова накладна від 31.07.2014 р. № 790 - юридичні послуги за липень - на суму 8000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 20 % - 1333,33 грн.).

03.01.2014 р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ " Векстор Конлалтінг " був укладений договір про надання інформаційно-консультаційних послуг № 03/01-і. За вказаним договором виконавець (ТОВ "Векстор Конлалтінг") зобов'язався надати замовнику (ФОП ОСОБА_1.) інформаційно - консультаційні послуги (вивчення процесу укладання господарських договорів, вивчення процесу управління, надання відповідних рекомендацій, консультацій та порад і ін.). Вказані операції оформлені складанням наступних документів: акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2014 б/н за березень 2014 р., податкова накладна 31.03.2014 р. № 357 - інформаційно-консультаційні послуги за березень - на суму 9000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % 1500,00 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2014 р. б/н за лютий 2014 р., податкова накладна 31.03.2014 р. № 356 - інформаційно-консультаційні послуги за лютий - на суму 9000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % 1500,00 грн.); акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2014 р. б/н за січень 2014 р., податкова накладна 31.03.2014 р. № 355 - інформаційно-консультаційні послуги січень- на суму 9000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % 1500,00 грн.); акт приймання-передачі наданих послуг від 05.05.2014 р. б/н за квітень 2014 р., податкова накладна 05.05.2014 р. № 5 - інформаційно-консультаційні послуги за квітень на суму 9000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % 1500,00 грн.); акт приймання-передачі наданих послуг від 31.05.2014 р. б/н за травень 2014 р., податкова накладна 31.05.2014 р. № 369 - інформаційно-консультаційні послуги за травень на суму 9000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % 1500,00 грн.); акт приймання-передачі наданих послуг від 23.06.2014 р. б/н за червень 2014 р., податкова накладна 23.06.2014 р. № 443 -інформаційно-консультаційні послуги за червень на суму 9000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % 1500,00 грн.).

Зобов'язання позивача з оплати придбаних послуг було виконано: 15.12.2014 р. платіжним дорученням № 418 на суму 17 400,00 грн., 23.05.2014 р. платіжним дорученням № 2 на суму 20 600,00 грн., 24.04.2014 р. платіжним дорученням № 261 на суму 8000,00 грн., 12.09.2014 р. платіжним дорученням № 257 на суму 1000,00 грн., 23.06.2014 р. платіжним дорученням № 25 на суму 41000,00 грн., 05.06.2014 р. платіжним дорученням № 39 на суму 94000,00 грн., 23.05.2014 р. платіжним дорученням № 2 на суму 12 600,00 грн.

Таким чином, всього позивачем отримано послуг від контрагента ТОВ "Векстор Конлалтінг" на суму 182 000,00 грн.

Як вбачається із доказів справи, підставою для встановлення податковим органом вищевказаних порушень з боку позивача, є відсутність факту реального вчинення ним господарських операцій з його контрагентом, що базується на наступних актах:

- акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 19.06.2014 р. №1465/26-59-22-04/39036940 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Векстор Консалтинг" (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.03.2014 р. по 30.06.2015 р.;

- акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 11.07.2014 р. № 1596/26-59-22-09/39036940 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Векстор Консалтинг" (податковий номер 39036940) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року;

- акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 12.08.2014 р. №2114/26-59-22-08/39036940 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "ВЕКСТОР КОНСАЛТИНГ" (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р.;

- акт Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів в Харківській області №1145/20-38-22-01-04/37093902 від 14.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "АВАНГАРД 10" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.05.2014 року по 30.05.2014 року;

- акти ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві №1376/26-59-22-03/39055806 від 03.06.2014 року та №1830/26-59-22-03/39055806 від 08.08.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Алькомстайл" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.03.2014 року по 30.04.2014 року.

Так, в наведених актах викладені висновки щодо відсутності підприємств за юридичною адресою, не надання первинних документів під час перевірки, що обумовлює не підтвердження реальності господарських операцій з вказаними контрагентами.

Дана обставина була покладена відповідачем в обгрунтування порушень вимог податкового законодавства з боку позивача, що на думку суду є безпідставним, з огляду на наступне.

Пунктом 14.1.36. ст. 14 ПК України встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Положеннями п. 44.1. ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п. 177.2. ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.4. ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п. 138.2. ст.. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.п. 139.1.1. п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на:

організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначених статтею 157 цього Кодексу, та витрат, пов'язаних із провадженням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1 статті 140 цього Кодексу).

Абзацом "г" підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138 Кодексу встановлено, що до складу інших витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування включаються витрати на збут, зокрема витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів.

Крім того, при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення, як витрати платника податку на проведення реклами (пп. 140.1.5 п. 140.1 ст. 140 Кодексу).

Виходячи з викладеного вище, витрати на оплату маркетингових та рекламних послуг включаються до складу витрат підприємства за умови дотримання вимог п. 138.2 ст. 138 Кодексу.

Так, у п. 198.1 ст. 198. Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, - датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.14 статті 201 розділу V Кодексу визначено, що платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку. Форма і порядок заповнення реєстру виданих та отриманих податкових накладних встановлюються відповідно до вимог розділу II цього Кодексу (пункт 201.15 статті 201 розділу V Кодексу).

Пунктом 6 Порядку N 1002 (що діяв на той час) визначено, що у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних (далі - реєстр) окремо обліковуються операції:

- з постачання товарів/послуг, які оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 відсотків чи 0 відсотків, звільнених від оподаткування, та тих, що не є об'єктом оподаткування (розділ І реєстру);

- з придбання товарів/послуг з метою використання у господарській діяльності платника для здійснення операцій, які оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 відсотків чи 0 відсотків, звільнених від оподаткування, та тих, що не є об'єктом оподаткування, а також тих, що призначаються для використання у господарській діяльності цього платника податку (розділ II реєстру).

При цьому згідно з пунктом 7 Порядку N 1002 реєстр є основою для відображення зведених результатів такого обліку в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (пункт 201.6 статті 201 розділу V Кодексу).

Результати податкового обліку платника податку відображаються у реєстрі виданих і отриманих податкових накладних та переносяться до податкової звітності і визначають результат його розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість (розмір податкових зобов'язань, податкового кредиту, сплата податкового зобов'язання чи отримання бюджетного відшкодування).

При судовому розгляді встановлено, що укладені між позивачем та вищезазначеними контрагентами правочини є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, ні ким не оскаржені та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Виконання умов вищезазначених договорів підтверджується наданими до матеріалів справи первинними документами, бухгалтерської та податкової звітності, які виписані відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні" і п. 2.4. ст. 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" дається поняття первинного документу - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення.

В даному випадку позивачем такі документи в повному обсязі були надані як до перевірки так і до суду. При цьому відповідна сторона жодних зауважень до них не мала. А від так, суд не має підстав піддавати сумніву реальність вчинення позивачем господарських операцій в періоді, що перевірявся.

Також, суд вважає безпідставним посилання відповідача на вказані вище акти стосовно контрагентів позивача, які не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки нормами діючого законодавства України не передбачено можливість посилання ДПІ в ході проведення перевірки одного суб'єкта господарювання на акти перевірок інших суб'єктів господарювання.

Також, суд звертає увагу, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагенти позивача не виконали своїх зобов'язань по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Суд також звертає увагу на безпідставність посилань представника відповідача під час судового розгляду в обгрунтування своїх заперечень проти адміністративного позову на обставини, які не були предметом документальної позапланової виїзної перевірка ФОП ОСОБА_1 та не знайшли свого відображення в складеному 20.08.2015 р. акті цієї перевірки за № 2/20-23-17-02-НОМЕР_1, а від так, не були враховані при прийнятті зазначених вище податкових повідомлень-рішень.

На підставі викладеного вище, суд доходить думки, що спірні рішення не можуть вважатися законними та обгрунтованими.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав. свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржувані рішення, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірними, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1279,01 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 31.08.2015 р. №, №, прийняті щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1279,01 (одна тисяча двісті вісімдесят дев'ять) грн. 01 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 05.02.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.