Справа № 242/159/15-а (2а/242/15/15)
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/36129/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Сороки М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Селидівської міської ради Донецької області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у справі № 242/159/Уі5-а (2а/242/15/15) за позовом Селидівської міської ради Донецької бласті до ОСОБА_1 про стягнення суми недоотриманих коштів за фактичне користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року Селидівська міська рада Донецької області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути суми недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою у розмірі 558 580,18 грн..

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач користується спірною ділянкою без одержання правоустановчих документів, що посвідчує право на неї та державну реєстрацію.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2015 року заявлений позов задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 суму недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою у розмірі 558 580, 18 грн..

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Селидівська міська рада Донецької області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм чинного законодавства, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ Укрсоцбанк (продавець) та відповідачем (покупець) укладений договір від 11 квітня 2012 року купівлі-продажу нежилої будівлі відділення Укрсоцбанку загальною площею 859,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,4592 га, наданій в постійне користування продавцю за Державним актом на право постійного користування виданого 04.11.1995 Селидівською міською радою Донецької області.

З Витягу з Державного реєстру правочинів від 11.04.2012 року встановлено, що право власності на нежилу будівлю відділення Укрсоцбанку, загальною площею 859,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, зареєстроване за відповідачем.

Листом від 16.12.2014 року № 905/01-17 відділ Держземагенства у м.Селидовому Донецької області повідомив позивача, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2012 року належить відповідачу, який до теперішнього часу документи на земельну ділянку належним чином не оформив.

Актом обстеження земельної ділянки від 12.12.2014 року, затвердженого заступником Селидівського міського голови, встановлено, що відповідач використовує спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, тим самим порушує вимоги земельного законодавства та розмір спричинених збитків у вигляді неодержаних доходів від орендної плати за землю становить 558580,18 грн.

В акті зазначено, що рішенням Селидівської міської ради від 21.11.2012 № 6/30-759 відмовлено відповідачеві в передачі земельної ділянки на праві постійного користування, яка розташована в АДРЕСА_1 для обслуговування нежитлової будівлі, рекомендовано в місячний термін: замовити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та оформити право користування земельною ділянкою відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням Селидівської міської ради від 21.11.2012 № 6/30-752 „Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПАТ „Укрсоцбанк" вирішено припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 0,4595 га в АДРЕСА_1 для розміщення будівель і споруд ПАТ „Укрсоцбанк".

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням господарського суду Донецької області по справі №905/1460/14 від 01.07.2014 року позовні вимоги Селидівської міської ради про зобов'язання ОСОБА_1 укласти договір оренди земельної ділянки відмовлено; позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, визнане його право на постійне користування земельної ділянкою площею 0,4592 га, кадастровий номер, яка знаходиться під нежитловою будівлею площею 859,4 кв.м., розташованою за адресою АДРЕСА_1. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 року рішення господарського суду Донецької області від 01.07.2014 року залишене без змін.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що відповідач протягом значного часу користується земельною діяльною без правовстановлюючих документів, що посвідчують право на неї.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові послався на ті обставини, що рішенням господарського суду визнане право відповідача на постійне користування зеельною ділянкою, яка знаходиться під нежитловою будівлею, якуе набрало законної сили і підлягає до обов'язкового виконання.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач має на праві власності нежитлові приміщення, якому позивач відмовив у наданні земельної ділянки, що знаходиться під будівлями, на праві постійного користування. Крім того, рішенням господарського суду від 01.07.2014 року за відповідачем визнане право на постійне користування вказаною земельною ділянкою, та відмовлено позивачу у зобов'язанні укласти договір оренди земельної ділянки ОСОБА_1.

Згідно частини 1 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до вимог статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно до п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. №284, відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обгрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

У п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України визначено, що органами стягнення, зокрема орендної плати за земельну ділянку, є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

За приписами п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Позивач не належить до контролюючих органів, виключною компетенцією яких є стягнення орендної плати за земельну ділянку.

Виходячи з наведеного та встановлених обставин справи, позивачем не доведено понесення збитків.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає обґрунтованим висновки суду апеляційної інстанції, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача неодержаних доходів від орендної плати за землю в розмірі 558580,18 грн., а тому судом першої інстанції безпідставно задоволений позов.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Селидівської міської ради Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: