Справа № 758/8040/15-а
Суддя: Шаховніна М. О.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/8040/15-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О.,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни про визнання дій незаконними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни про визнання дій незаконними та скасування постанови.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 листопада 2014 року Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 758/4995/13-а про зобов'язання Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за 2010 рік.

Зазначила, що 21 січня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 758/4995/13-а.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30 червня 2015 року їй було повернуто виконавчий документ № 758/4995/13-а у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Посилаючись на те, що вона вважає повернення виконавчого документа стягувачеві безпідставним та незаконним, беручи до уваги те, що рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий документ фактично не виконане, просила визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни щодо повернення виконавчого листа незаконними, визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни від 30 червня 2015 року щодо повернення виконавчого листа № 758/4995/13-а.

У судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила на адресу суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі свого права на участь у судовому засіданні не використали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, старший державний виконавець Махова Д.А. направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та у відсутність представника відділу. Крім того, вказала, що проти позову вони заперечують у повному обсязі та просять відмовити у задоволенні позову, оскільки державним виконавцем було вжито всіх заходів щодо виконання виконавчого листа передбачених чинним законодавством України (а.с. 23-24).

Суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності представника відповідачів на підставі поданих доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що 27 листопада 2014 року Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 758/4995/13-а про зобов'язання Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за 2010 рік (а.с. 5).

21 січня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 758/4995/13-а (а.с. 30).

Відповідно до повідомлення Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 26.01.2015 року встановлено, що на виконання постанови суду від 30.04.2013 року здійснений розрахунок щорічної разової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2010 рік у сумі 2 577 грн. Здійснити виплату даної допомоги Центр не має можливості за відсутності бюджетних призначень на вказані цілі (а.с. 31).

24 березня 2015 року державним виконавцем до Подільського районного суду м. Києва направлено подання про зміну способу та порядку виконання рішення суду ( а.с. 32).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року у задоволенні подання державного виконавця про зміну способу та порядку виконання рішення суду було відмовлено (а.с. 34-35).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30 червня 2015 року було повернуто виконавчий документ № 758/4995/13-а ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 7).

Не погодившись з даною постановою позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

У випадках, передбачених законом, рішення судів щодо стягнення коштів виконуються податковими органами, банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, що передбачено ч.ч. 1-2 ст. 3 Закону № 606.

У ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону зазначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду.

Нормами зазначеного закону передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду виключно про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

За приписами п. 9 ч. 1 статті 47 Закону № 606 виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За правилами п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011р., у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Зважаючи на викладене, вивчивши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що відповідачем не вчинено дій, передбачених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Законом України «Про виконавче провадження», не подано казначейству оригінали виконавчих документів позивача разом із супровідним листом та завірені належним чином копії інших матеріалів виконавчого провадження, а тому неправомірною є постанова про повернення позивачу виконавчого документу.

Крім того, відповідачем не вжиті всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на виконання рішення суду, а саме, в матеріалах справи відсутні відомості про накладення на боржника штрафів.

Також слід зазначити, що повернення виконавчого документу на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» можливе у разі наявності встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного судового рішення, а тому повернення виконавчого документу в зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування суперечить закону.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналізуючи зміст позовної заяви позивача, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволення, оскільки відповідачами не надано доказів правомірного повернення виконавчого листа позивачу, а тому на думку суду слід визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни від 30 червня 2015 року щодо повернення виконавчого листа № 758/4995/13-а від 27 листопада 2014 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 55 Конституції України, ст. 2, 3, 6, 11, 47 Закону України "Про виконавче провадження", Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни про визнання дій незаконними та скасування постанови задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни щодо повернення виконавчого листа № 758/4995/13-а від 27 листопада 2014 року незаконними.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни від 30 червня 2015 року щодо повернення виконавчого листа № 758/4995/13-а від 27 листопада 2014 року (виконавче провадження ВП №46075810).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Суддя М. О. Шаховніна