Справа № 819/2397/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2016 р. м. Київ К/800/37699/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року

у справі № 819/2397/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Тернопільської районної державної адміністрації,

треті особи: ОСОБА_3, Миролюбівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, Управління Держземагенства в Тернопільському районі Тернопільської області

про скасування розпорядження,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Тернопільської районної державної адміністрації, в якому просила скасувати розпорядження Голови Тернопільської районної державної адміністрації «Про безоплатну передачу ОСОБА_3 у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на території Миролюбівської сільської ради» № 498 від 11 червня 2008 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення судами норм матеріального та процесуального права та просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти рішення, яким справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суди залишили поза увагою обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, не встановили їх та не дослідили докази.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, третя особа не погоджується з касаційною скаргою, просить відмовити в її задоволенні, рішення судів - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, зокрема, що рішенням 13 сесії Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 5 скликання «Про безоплатну передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства на території Миролюбівської сільської ради» № 315 від 11 квітня 2008 року вирішено надати згоду ОСОБА_3 на передачу у безоплатну власність земельних ділянок загальною площею 1,50 га, з яких: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової забудови, розташованих в х. Цезарівка за межами населеного пункту і знаходяться в користуванні з 1947 року; 1,25 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель для ведення ОСГ, які розташовані за межами населеного пункту і в користуванні з 1947 року.

Також даним рішенням висловлено прохання до Тернопільської районної державної адміністрації прийняти відповідні розпорядження в межах наданих повноважень.

11 червня 2008 року головою Тернопільської районної державної адміністрації прийнято розпорядження «Про безоплатну передачу ОСОБА_3 у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на території Миролюбівської сільської ради» № 498, яким на підставі заяви ОСОБА_3, враховуючи рішення Миролюбівської сільської ради № 315 від 11 квітня 2008 року передано їй безоплатно у власність:

- земельну ділянку площею 1,25 га, яка знаходилась в її користуванні (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Миролюбівської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель, що перебували у її постійному користуванні відповідно до розробленого генплану забудови за межами населеного пункту на території Миролюбівської сільської ради.

Вважаючи, що оскаржуване розпорядження відповідача незаконним, прийнятим всупереч чинному законодавству та таким, що порушує права позивача і перешкоджає отримати спірну земельну ділянку у власність, остання звернулась до суду з даним позовом про його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірне розпорядження відповідає вимогам закону і не порушує прав позивача та з того, що даний спір є адміністративним.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте районною державною адміністрацією спірне рішення (як суб'єктом владних повноважень), як і у випадку з органом місцевого самоврядування, є ненормативним актом місцевого органу виконавчої влади, яке вичерпало свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта (актів) не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку, укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади) вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування чи місцевим органом виконавчої влади (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди тощо), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, місцевого органу виконавчої влади не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в своїх численних рішеннях, зокрема, у справах № 21-405а14 від 11 листопада 2014 року, № 21-308а14 від 09 грудня 2014 року, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково розглянуто даний спір за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір, враховуючи суть спірних правовідносин, їх суб'єктний склад та норми ст. 15 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_3, Миролюбівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, Управління Держземагенства в Тернопільському районі Тернопільської області про скасування розпорядження закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: