Справа № 815/6711/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6711/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд колегією у складі, головуючого судді Бойко О.Я., суддів Кравченка М.М., Стеценка О.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, за участю третьої особи Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення, виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 526997,25 грн.,-

СУТЬ СПОРУ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України в якості третьої особи, в яком уз урахуванням уточнених позовних вимог просив:

-визнати бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 526997 гривень 25 копійок.;

- стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 526997 гривень 25 копійок.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Наказом Міністерства оборони України від 08.12.1999 року №704 він був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (надалі скорочено ДП Украерорух) із залишенням на військовій службі в Збройних Силах України.

15.10.2015 року наказом Міністерства оборони України №792 (а.с.26) відповідно до ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» позивача було звільнено з військової служби у відставку за пунктом «в» (за віком).

02.11.2015 року наказом ДП Украероруху №554/о (а.с.27) ОСОБА_1 на підставі наказу №792 Міністерство оборони України звільнено з займаної посади, а 16 листопада 2015 року наказом Украероруху №108/к (а.с.28) виключено із списків особового складу підприємства та направлено для зарахування на військовий облік до Київського РВК м. Одеси.

Однарозову грошову допомогу, яка передбачена Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після звільнення з військової служби позивач не отримав.

Звернення позивача до ДП «Украероруху» про виплату грошової допомоги, залишилося без задоволення.

Позивач вважає, що йому безпідставно та протиправно відмовлено відповідачем у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях (а.с.100-102).

Представник відповідача вважає, що ці виплати повинні проводитись за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України на утримання Збройних Сил України, що прямо передбачено п.7 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Тобто, на думку представника відповідача одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 повинно виплатити Міністерство оборони України.

Представник третьої особи надав до суду заперечення на адміністративний позов та зазначив, що відповідно до чинного законодавства Міністерсво оборони України не здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (а.с. 96-97).

Представник відповідача у судове засідання призначене на 15.01.2016 року не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, 15.01.2016 року надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю на підставі наявних в суді матеріалів та заперечень (а.с.95).

Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Водночас, відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Таким чином, зважаючи на надане з боку представника відповідача клопотання про розгляд справи за його відсутності, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також будь яких перешкод для розгляду справи без участі учасників процесу, суд відповідно до положень ст.122, ст.128 КАС розглядав справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:
08.12.1999 року наказом Міністерства оборони України №704 відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (надалі скорочено ДП Украерорух) із залишенням на військовій службі в Збройних Силах України.

Наказом ДП Украероруху від 02.11.2015 року № 554/о на підставі наказу Міністерства оборони України від 15.10.2015 року № 792 (за віком) був звільнений з займаної посади на підприємстві.

Відповідно до наказу Міністерства Оборони України №792 від 15.10.2015 року вислуга років позивача склала 43 роки 02 місяці (а.с.26).

Згідно з довідкою ДП Украерорух від 16.11.2015 року № 71.1-1315 загальна сума грошового забезпечення на момент звільнення позивача, склала 24511 грн. 50 коп.(а.с.17).

Суд встановив, що під час звільнення позивача з військової служби йому не здійснено виплату грошової допомоги при звільненні, що передбачає п.2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так, відповідно до вимог даної статті військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються зі служби за віком, за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У зверненні з проханням позивача виплатити однаразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, т.в.о директора ДП Украерорух відмовлено, та зазначено, що ДП Украерорух не має правових підстав для виплати ОСОБА_1 однаразової грошової допомоги окрім як за судовим рішенням (а.с.31-32).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі норми Закону.

Відповідно до ч. 9 ст. 6 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, установ, організацій, а також Державного підприємства обслуговування повітряного руху України для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями в цих державних органах, установах, організаціях, а також Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України, затверджується Президентом України.

Згідно з ч. 2 Закону ст. 6 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу", закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому Положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Таким чином, днем закінчення проходження військової служби позивача є день видання наказу тимчасово виконуючого обов`язки ДП Украероруху (з особового складу) від 16.11.2015 року № 108/к, згідно з яким позивача звільнено 16.11.2015 року з займаної посади.

Відповідно до п. 1 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", виплата військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів, органів, у яких вони працювали.

Частиною 5 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам офіцерського складу, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 р. № 104, виплата грошового забезпечення проводиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені військовослужбовці.

Отже суд зауважує, що виплата грошового забезпечення позивачу повинен здійснювати саме відповідач ДП Украерорух.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення, зокрема, входять одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби також є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та згідно з Інструкцією щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012р. № 333, видатки на її виплату здійснюються за кодом "Грошове забезпечення військовослужбовців".

Так, військовослужбовці, які відряджені до ДП "Украерорух", знаходяться на посадах на цьому підприємстві та фактично працюють в ДП "Украерорух", забезпечуючи здійснення функцій та завдань цього підприємства.

Отже, позивач на час видання наказу про звільнення з військової служби займав посаду і виконував завдання в інтересах оборони держави та її безпеки в ДП Украерорух.

Таким чином, доводи, наданні представником відповідача в запереченні на адміністративний позов, спростовуються.

Також суд зазначає, що оскільки Міністерство оборони України не здійснювало нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям зазначеного Державного підприємства та не несло відповідних зобов`язань зі здійснення таких видатків, у Міністерстві оборони України немає фінансово-облікових документів щодо розміру грошового забезпечення цих військовослужбовців та відповідних розпорядчих документів, які слугують підставою для здійснення виплати цієї допомоги (наказ про виключення зі списків особового складу та інші), відповідач не мав виплачувати позивачу заявлену суму грошової одноразової допомоги при звільненні.

При цьому, будь-які виплати військовослужбовцям проводяться на підставі наказу командира (начальника) військової частини (підрозділу, органу, установи, організації тощо), де військовослужбовець займає посаду, яка несе зобов`язання з виплат.

Таким чином, враховуючи викладене суд вважає, оскільки позивача звільнено з займаної посади наказом т.в.о директора ДП Украерорух, тому сума одноразової грошової допомоги при звільненні повинна бути виплачена саме ДП Украерорух.

Відповідно до наказу Міністерства Оборони України №792 від 15.10.2015 року вислуга років позивача склала 43 роки 02 місяці (а.с.26).

Згідно з довідкою ДП Украерорух від 16.11.2015 року № 71.1-1315 загальна сума грошового забезпечення на момент звільнення позивача, склала 24511 грн. 50 коп.(а.с.17).

Розмір одноразової грошової допомоги при звільненні склав 526997, 25 грн. (43*24511,50/2).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем у спростуванні позивних вимог позивача не надано до суду належних доказів. Разом з цим, суд вважає, що позивач довів правомірність заявлених позовних вимог, у зв`язку із чим позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Згідно з п.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Законами України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст. 11, 69-71, 86, 94,128, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
1.Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні протиправною.

3.Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 526997 (п`ятсот двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто сім грн..), 25 коп.

4. Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України судовий збір у розмірі 487,20(чотириста вісімдесят сім ) грн. 20 коп. на користь ОСОБА_1 .

5. Копії постанови направити сторонам.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Головуючий суддя О.Я. Бойко

Суддя М.М. Кравченко

Суддя О.О. Стеценко