Справа № 1570/6441/2012
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 січня 2016 року м. Київ К/800/23009/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю позивачів представників позивача представника Міністерства оборони УкраїниЗайця В.С. (суддя-доповідач), ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи Міністерство оборони України, товариство з обмеженою відповідальністю «Спортінг», громадська організація «Військово-мисливське товариство «Південь», за участю військової прокуратури Одеського гарнізону, про визнання дій неправомірними та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2012 року ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10 пред'явили позов до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Спортінг», Південна регіональна організація товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України про визнання неправомірними дій відповідача та скасування розпорядження №126 від 26 лютого 2003 року «Про визнання права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Овідідопольської районної державної адміністрації Одеської області № 126 від 26 лютого 2003 року «Про визнання права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Спортінг» та громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року скасовано та прийняти по справі нову постанову, якою відмолено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржники оскаржили його.

У касаційних скаргах ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та військова прокуратура Одеського гарнізону Південного регіону України, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просять рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково.

Судами встановлено, що 26 лютого 2003 року головою районної державної адміністрації Левчуком В.В. прийнято розпорядження № 126 «Про визнання права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України», яким на підставі статтей 6, 20, 39, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, визнано право власності за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України на будівлі та споруди стрілецького стенду, які перебувають на балансі вказаного товариства і знаходяться в с. Нова Долина Овідіопольського району Одеської області.

На підставі вказаного розпорядження виконкомом Новодолинської сільської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлові будівлі, будівлі та споруди стрілецького стенду по АДРЕСА_1, власником якого зазначено Південну регіональну організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України.

Згідно договору купівлі-продажу від 21 травня 2003 року Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України будівлі та споруди стрілецького стенду були продані товариству з обмеженою відповідальністю «Спортінг».

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги зазначив, що на час прийняття Овідіопольською РДА спірного розпорядження № 126 від 26 лютого 2003 року про визнання права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, зазначені об'єкти нерухомості відносились до державної власності та мали бути передані на баланс органів Міністерства оборони України як органу управління цим майном та поставлені на облік квартирно-експлуатаційних органів Міністерства.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані обставини не були враховані Овідіопольською РДА при прийнятті розпорядження № 126 від 26 лютого 2003 року про визнання права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, в зв'язку із чим спірне рішення було прийнято відповідачем необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають суттєве значення для його прийняття, не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та законам України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд зазначив, що для підтвердження права власності Південної регіональної організації товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України на стрілецький стенд достатньо було надати до Овідіопольської РДА для прийняття розпорядження про визнання права власності виписку з балансу та статутні документи.

Оскільки Південна регіональна організація товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України до Овідіопольської РДА надала відповідні документи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про правомірність розпорядження відповідача №126 від 26 лютого 2003 року «Про визнання права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій не погоджується із огляду на наступне.

Розглядаючи справу суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до невірного висновку, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Як вбачається із матеріалів справи позивачі у 1977-1980 роках були працевлаштовані на роботу до стрілецького стенду Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил СРСР та починаючи з 1980-1984 років і по теперішній час зареєстровані та фактично проживають по АДРЕСА_1

Позивачі звернулися із позовом до суду про визнання неправомірними дій відповідача та скасування розпорядження №126 від 26 лютого 2003 року «Про визнання права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України.

Вважають, що видачею цього розпорядження порушуються їх права на житло, так як вони тривалий час проживають та зареєстровані в гуртожитку стрілецького стенду по АДРЕСА_1, а новий власник намагається їх з будівлі гуртожитку стрілецького стенду по АДРЕСА_1 виселити.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справі, що розглядається, спір стосується не стільки правомірності дій Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області щодо видачі розпорядження №126 від 26 лютого 2003 року «Про визнання права власності на будівлі та споруди стрілецького стенду за Південною регіональною організацією товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України», скільки житлових прав позивачів, тобто цивільного права, що підтверджується наявними у справі матеріалами, а отже колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що вирішення наведеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини», на думку колегія суддів Вищого адміністративного суду України, в контексті змісту наведеної норми, включає і право на житло, в якому особи проживають.

Відповідно до частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до невірних висновків, що справа підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Спір підлягає вирішенню загальним місцевим судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Крім цього колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що позивачі обрали неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки після видачі оскаржуваного розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Південна регіональна організація товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України отримала свідоцтво про право власності на будівлі та споруди стрілецького стенду та, в послідуючому, продала його ТОВ «Спортінг».

Керуючись статтями ст. ст. 157, 211, 221, 228, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року скасувати, провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачам право на звернення до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Заяць