Справа № 805/20/16-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 р. Справа № 805/20/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу Державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Відділу Державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, в якому просить суд:

- зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 51-4294 від 24 жовтня 2011 року головним державним виконавцем ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку Ушаковою С.О.;

- зняти арешт та заборону відчуження з автомобіля марки Volkswagen Polo, кузов № НОМЕР_1, державний номер знак НОМЕР_2, який належить позивачу на праві приватної власності, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 51-4294 від 24 жовтня 2011 року головним державним виконавцем ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку Ушаковою С.О.

Вимоги позивача обґрунтовані наступним.

11 жовтня 2015 року позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 45464583, згідно з якою на все невизначене нерухоме майно, що належить позивачу, накладений арешт. Дане обтяження зареєстровано 24 жовтня 2011 року за № 11757759 на підставі постанови головного державного виконавця Відділу ДВС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку Ушакової С.О. № 51-4294 від 24 жовтня 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (зазначена постанова позивачем отримана не була).

У грудні 2015 року позивач звернувся до ДАІ ГУ МВС України в м. Києві з приводу зняття з обліку належного його автомобіля марки Volkswagen Polo, кузов № НОМЕР_1, державний номер знак НОМЕР_2, але отримав довідку, що даний транспортний засіб також знаходиться під арештом (забороною на відчуження), який був накладений за вх. № 7614 від 9 листопада 2015 року Відділом ДВС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку.

Представником позивача був зроблений запит до ВДВС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку № 08/15 від 20 жовтня 2015 року щодо наявності виконавчих проваджень відносно позивача та суми заборгованості, у відповідь на який 20 грудня 2015 року отриманий лист від 18 листопада 2015 року № 2773, в якому зазначено, що на виконанні відділу перебували виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1, які на теперішній час завершені. При цьому у листі вказано, що надати копії матеріалів цих проваджень, а також зазначити суму заборгованості не можливо у зв'язку із тим, що матеріали зазначених виконавчих проваджень знаходяться на території проведення АТО (непідконтрольній владі України). До зазначеного листа відповідач надав витяг з ЄДРВП, зроблений за результатом пошуку за критерієм «боржник ОСОБА_1», з якого вбачається, що незавершені виконавчі провадження щодо позивача відсутні.

Для вирішення питання щодо скасування арешту, накладеного на майно позивача, у листі було запропоновано звернутись до суду.

Отримавши даний лист, враховуючи наявність арешту, накладеного на майно позивача, неможливість скасування цього арешту в позасудовому порядку, беручи до уваги неможливість захистити своє право власності в іншому порядку, позивач звернувся до суду із даним позовом (а.с. 4-6).

27 січня 2016 року позивач та його представник в судове засідання не з'явились, 25 січня 2016 року судом отримана заява від представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів (а.с. 28).

Представник відповідача ОСОБА_4 27 січня 2016 року до суду з'явився, письмових пояснень чи заперечень по суті заявлених позовних вимог суду не надав, але надав суду додаткові докази для правильного вирішення справи по суті (а.с. 36-42).

Відповідно до п. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у разі не прибуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги неявку в судове засідання позивача та/або його представника, суд вважає за можливе розглянути справу без проведення судового засідання у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із даним адміністративним позовом суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 181 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. При цьому, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, тобто, законодавець пов'язує початок обрахування строку звернення до суду не із датою, коли особа дізналась про існування певного рішення (дії, бездіяльності), а з датою, коли особа дізналась про порушення своїх права (протиправність цього рішення (дій, бездіяльності)).

Як вбачається з адміністративного позову та доданих до нього матеріалів арешт, про зняття якого позивач просить суд у позовній заяві, накладений державний виконавцем ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку, тобто, під час здійснення виконавчого провадження, у якому позивач є (або був) боржником, тобто, стороною цього виконавчого провадження.

Таким чином, строк звернення позивача до суду із даними позовними вимогами встановлені ст. 181 КАС України та складає 10 днів з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.

Відповідно до пояснень, які наведені представником позивача у позовній заяві та додаткових поясненнях (а.с. 4-6, 29), про існування постанови головного державного виконавця Відділу ДВС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку Ушакової С.О. № 51-4294 від 24 жовтня 2011 року, якою накладено арешт на все нерухоме майно позивача (боржника у виконавчому провадженні) та оголошено про заборону на його відчуження, він дізнався 11 жовтня 2015 року, коли отримав інформаційну довідку № 45464583 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - «ОСОБА_1» (а.с. 12). Але при цьому він не знав - чи правомірно існував (станом на жовтень 2015 року) зазначений арешт, чи неправомірно.

З метою з'ясування обставин накладення арешту на нерухоме майно 20 жовтня 2015 року та вирішення питання - чи є арешт, накладений цієї постановою, станом на жовтень 2015 року правомірним, представник позивача адвокат ОСОБА_5 звернулась із адвокатським запитом до ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку за адресою, зазначеною на той час у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців: АДРЕСА_1 (а.с. 31-33), але 2 грудня 2015 року зазначена кореспонденція була повернута представнику позивача у зв'язку із «закінченням терміну зберігання» (друга сторінка а.с. 32).

За поясненням представника позивача, не отримавши протягом тривалого часу відповіді на свій запит, враховуючу складану суспільно-політичну ситуацію в Донецькій області, пов'язану із проведенням антитерористичної операції, вона звернулась за телефоном «гарячої лінії» до Міністерства юстиції України та отримала інформацію, що ВДВС Пролетарського району м. Донецька знаходиться у м. Краматорську, куди і був 6 листопада 2015 року скерований її запит (а.с. 35).

20 грудня 2015 року була отримана відповідь від відповідача, датована 18 листопада 2015 року (вих. № 2773), в якій зазначено, що за даними ЄДР виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження відносно боржника - ОСОБА_1, які станом на 18 листопада звершені, в тому числі з підстав, що не передбачають скасування арешту (зокрема, у випадку не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних із проведенням виконавчих дій). Також у відповіді зазначено про неможливість надати копії матеріалів виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 у зв'язку із відсутністю доступу до цих матеріалів враховуючи проведення на території м. Донецька активної фази антитерористичної операції, та про те, що для припинення арешту майна позивачу необхідно сплатити суму боргу за виконавчими документами, суму виконавчого збору у розмірі 10 % від суми боргу та суму витрат виконавчого провадження, або звернутись із відповідною заявою до суду (а.с. 15, друга сторінка а.с. 34).

Таким чином, про те, що вказана постанова державного виконавця ВДВС Пролетарського РУЮ м. Донецька від 24 жовтня 2011 року № 51-4294 станом на час отримання позивачем відомостей про неї, є неправомірною (так як арешт мав бути знятий у зв'язку із закінченням виконавчого провадження) ОСОБА_1 дізнався, коли отримав відповідь від відповідача про відсутність відкритих стосовно нього будь-яких виконавчих проваджень, тобто, 20 грудня 2015 року. До цього часу позивач не знав про те, що арешт, накладений вказаною постановою, підлягає скасуванню (зняттю), так як відомостей щодо закінчення виконавчого провадження, під час виконання якого й була прийнята постанова № 51-4294, в нього не було.

Відповідно до відмітки, яка міститься на поштовому конверті, в якому позовна заява надійшла до Донецького окружного адміністративного суду, із даним адміністративним позовом позивач в особі представника звернувся до суду, 23 грудня 2015 року, тобто, через три дні після того, як дізнався про ймовірне порушення своїх прав.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк звернення до суду із даним адміністративним позовом, встановлений ст. 181 КАС України.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

За позивачем, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6-10), зареєстрований транспортний засіб марки Volkswagen Polo, кузов № НОМЕР_1, 2007 року випуску, н.з. НОМЕР_2 (дата реєстрації - 26 листопада 2015 року, дата першої реєстрації - 3 листопада 2007 року) (а.с. 13).

Постановою головного державного виконавця Відділу ДВС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку Ушакової С.О. № 51-4294 від 24 жовтня 2011 року накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно позивача (боржника у виконавчому провадженні) та оголошено про заборону на його відчуження, який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 24 жовтня 2011 року за № 11757759, що встановлено на підставі інформаційної довідки № 45464583 від 11 жовтня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - «ОСОБА_1», отримавши яку 11 жовтня 2015 року позивач і дізнався про наявність вказаного арешту (а.с. 12).

З метою з'ясування обставин накладення арешту на нерухоме майно 20 жовтня 2015 року представник позивача адвокат ОСОБА_5 звернулась із адвокатським запитом до ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку за адресою, зазначеною на той час у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців: АДРЕСА_1 (а.с. 31-33), але 2 грудня 2015 року зазначена кореспонденція була повернута представнику позивача у зв'язку із «закінченням терміну зберігання» (друга сторінка а.с. 32).

За поясненням представника позивача, не отримавши протягом тривалого часу відповіді на свій запит, враховуючу складану суспільно-політичну ситуацію в Донецькій області, пов'язану із проведенням антитерористичної операції, вона звернулась за телефоном «гарячої лінії» до Міністерства юстиції України та отримала інформацію, що ВДВС Пролетарського району м. Донецька знаходиться у м. Краматорську, куди і був 6 листопада 2015 року скерований її запит (а.с. 35).

20 грудня 2015 року була отримана відповідь від відповідача, датована 18 листопада 2015 року (вих. № 2773), в якій зазначено, що за даними ЄДР виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження відносно боржника - ОСОБА_1, які станом на 18 листопада звершені, в тому числі з підстав, що не передбачають скасування арешту (зокрема, у випадку не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних із проведенням виконавчих дій). Також у відповіді зазначено про неможливість надати копії матеріалів виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 у зв'язку із відсутністю доступу до цих матеріалів враховуючи проведення на території м. Донецька активної фази антитерористичної операції, та про те, що для припинення арешту майна позивачу необхідно сплатити суму боргу за виконавчими документами, суму виконавчого збору у розмірі 10 % від суми боргу та суму витрат виконавчого провадження, або звернутись із відповідною заявою до суду (а.с. 15, друга сторінка а.с. 34).

Крім цього, як вбачається з пояснень представника позивача, що містяться у позовній заяві, ОСОБА_1 звертався на початку грудня 2015 року до ДАІ ГУМВС України в м. Києві (Територіального сервісного центру № 8041 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві) з приводу зняття з обліку автомобіля марки Volkswagen Polo, кузов № НОМЕР_1, н.з. НОМЕР_2 (а.с. 4).

Відповідно до довідки від 5 грудня 2015 року № б/н, наданої сервісним центром позивачу, згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи управління та НАІС ДДАІ МВС України станом на 5 грудня 2015 року транспортний засіб марки Volkswagen Polo, кузов № НОМЕР_1, н.з. НОМЕР_2, що зареєстрований за гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, значиться під арештом (заборона на відчуження), який був накладений за вх. № 7614 від 9 листопада 2011 року Пролетарським ВДВС РУЮ у м. Донецьку ГУЮ у Донецькій області (а.с. 14).

Не погодившись із наявними арештами щодо рухомого та нерухомого майна, позивач в особі представника ОСОБА_5 звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

При прийнятті рішення по справі суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (надалі - Закон № 606-ХІV, Закон України «Про виконавче провадження») (в редакції, що діяла на момент винесення постанови про арешт нерухомого майна) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно зі ст. 25 Закону 606-ХІV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, у якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 57 Закону 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в тому числі, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановами державного виконавця може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Як вбачається з позовної заяви та наданих додаткових пояснень (а зворотного відповідачем не доведено) постанови головного державного виконавця ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку Ушакової С.О. № 51-4294 від 24 жовтня 2011 року про накладення арешту на все нерухоме майно позивача, ОСОБА_1 не отримував (а.с. 3-6, 29).

Згідно листа відповідача від 18 листопада 2015 року та реєстрів виконавчих проваджень, отриманому за результатом пошуку за реквізитами «Головашев Євген» та «ОСОБА_1», наданих суду 27 січня 2016 року представником відповідача, у ВДВС Пролетарського РУЮ м. Донецька перебували на виконанні виконавчі провадження, в яких боржником був позивач, але станом на 27 січня 2016 року відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні (а.с. 15, 37-38).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно до ч. 1 ст. 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

За змістом ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, при цьому суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі не надає на пропозицію суду докази для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що виконавче провадження, під час виконання якого головним державним виконавцем Відділу ДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку Ушаковою С.О. 24 жовтня 2011 року прийнято постанову № 51-4294 про накладення арешту на невизначене майно, все нерухоме майно позивача (боржника у виконавчому провадженні) та оголошено заборону на його відчуження, - закінчено з підстав, які не передбачають скасування (зняття) арешту з майна у випадку закінчення виконавчого провадження. Як зазначено відповідачем у листі від 18 листопада 2015 року, направленого на адресу представника позивача, ненадання зазначених документів викликано тим, що виконавчі провадження, які знаходились на виконанні ВДВС Пролетарського РУЮ м. Донецька, у зв'язку із проведенням активної фази на території Донецької області, в тому числі, і на території м. Донецька, не були вивезені з міста та залишились у приміщенні, яке займав відповідач на той час (тобто, у м. Донецьку).

Враховуючи наявні у справі докази суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_7, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку Ушакової С.О. 24 жовтня 2011 року № 51-4294, при закінченні цього виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 зазначеного кодексу передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Беручи до уваги наведені вище норми права, враховуючи надані суду представником відповідача відомості про закінчення всіх виконавчих проваджень, що перебували на виконанні у ВДВС Пролетарського РУЮ м. Донецька стосовно ОСОБА_1, враховуючи ненадання суду доказів на підтвердження правомірності не зняття арешту з нерухомого майна позивача, накладеного постановою головного державного виконавця Відділу ДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку Ушакової С.О. 24 жовтня 2011 року № 51-4294 при закінченні відповідного виконавчого провадження, на підставі ст. 71 КАС України та ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» за для відновлення прав позивача суд вважає за необхідне зняти вказаний арешт.

Відповідно, позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зняття арешту та заборони відчуження з автомобіля марки Volkswagen Polo, кузов № НОМЕР_1, державний номер знак НОМЕР_2, який належить позивачу на праві приватної власності, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 51-4294 від 24 жовтня 2011 року головним державним виконавцем ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку Ушаковою С.О., суд зазначає, що доказів щодо існування станом на час розгляду справи, арешту, накладеного на рухоме майно ОСОБА_1., насамперед, на автомобіль марки Volkswagen Polo, кузов № НОМЕР_1, державний номер знак НОМЕР_2, суду не надано (зокрема, не надано відповідну постанову державного виконавця ВДВС Пролетарського РУЮ м. Донецька, якою було накладено арешт на рухоме майно боржника, а також не надано витягу (довідки) з Реєстру обтяжень рухомого майна, в якому містяться відомості щодо наявних заборон та обмежень щодо рухомого майна осіб).

Стосовно посилань представника позивача (як на доказ наявності арешту) на довідку УДАІ ГУМВС України в м. Києві від 5 грудня 2015 року № б/н, згідно з якої станом на 5 грудня 2015 року транспортний засіб марки Volkswagen Polo, кузов № НОМЕР_1, н.з. НОМЕР_2, що зареєстрований за гр. ОСОБА_1, значиться під арештом (забороною на відчуження), який був накладений за вх. № 7614 від 9 листопада 2011 року Пролетарським ВДВС РУЮ у м. Донецьку ГУЮ у Донецькій області, суд зазначає, що вказана довідка не може бути доказом на підтвердження чинності арешту, накладеного постановою державного виконавця, так як у бази даних АІС "Автомобіль", «АРМ-РОЗШУК", «Арешт» та інші, які ведуться органами МВС, заноситься інформація про накладені арешти (та про зняті арешти), які отримані цими установами у передбаченому порядку. Ненадання цим органам документів про зняття накладених арештів не може свідчити про те, що зазначені арешти є чинними, тобто, не скасовані (не зняті) органом, який їх наклав (що вони не скасовані іншим повноважним органом, наприклад, судом).

Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (єдиної комп'ютерної бази даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження), на підставі якого можна було б встановити чинність арешту, накладеного на транспортний засіб марки Volkswagen Polo, кузов № НОМЕР_1, н.з. НОМЕР_2, що зареєстрований за гр. ОСОБА_1, суду не надано.

Вирішуючи справу на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в цій частині.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений права звернутись по відповідного органу (зокрема, відповідно сервісного центру МВС) із заявою та доданими до неї підтверджуючими документами про внесення до баз даних АІС МВС відомостей щодо відсутності арешту, накладеного на транспортний засіб позивача. У випадку відмови внесення до інформаційних баз таких даних, позивач не позбавлений права оскаржити цю відмову в судовому порядку.

За правилами ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (чинна редакція), у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 71, 159, 160-164, 167, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку про зняття арешту з майна - задовольнити частково.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51-4294 від 24 жовтня 2011 року головним державним виконавцем ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку Ушаковою С.О.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Волгіна Н.П.