Справа № 667/6243/15-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 667/6243/15-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Прохоренко В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойко А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на постанову Комсомольського районного суду м.Херсона від 16 вересня 2015 року, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Пенсійним органом подано до суду позов, у якому заявлено вимоги до УДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування постанови державного виконавця ВП №48086032 від 28.07.2015 року про стягнення виконавчого збору, у розмірі 2040 грн., та заявлено вимогу про зобов'язання відповідача повернути сплачені кошти.

Постановою Комсомольського районного суду м.Херсона від 16 вересня 2015 року - позов задоволено.

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається, що рішення у справі прийнято в порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції дано невірну оцінку встановленим обставинам у справі, так як на спірні правовідносини не розповсюджується заборона щодо стягнення виконавчого збору у справах про стягнення періодичних платежів, оскільки рішення суду, яке не виконано боржником добровільно, має немайновий зобов'язальний характер, а тому рішення державного виконавця є правомірним.

Позивачем вказано про те, що державним виконавцем неправомірно стягнуто з пенсійного органу виконавчий збір, оскільки ч.2 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що останній не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів (пенсії), а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а сплачені кошти - поверненню.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження через неявку сторін у судове засідання.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.07.2015 року відповідачем відкрито виконавче провадження №48086032 з виконання виконавчого листа №667/2499/15-а про зобов'язання ГУПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії гр.ОСОБА_1 та виплачувати її у певному розмірі в подальшому.

Боржнику запропоновано виконати рішення суду в добровільному порядку, в строк до семи днів з дати винесення постанови про відкритті виконавчого провадження, проте до відділу не надходило документального підтвердження виконання рішення та станом на момент звернення до суду з позовом - пенсійним органом не прийнято до виконання вищевказаний виконавчий лист, а тому 28.07.2015 року державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, в розмірі 2040 грн.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо неправомірності стягнення виконавчого збору, оскільки Законом України "Про виконавче провадження" встановлено, що останній не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів (пенсії).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) - державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.75 вищевказаного закону - після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Частиною 1 ст.28 вищевказаного закону передбачено, що у разі невиконання боржником рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Судовою колегією встановлено, що підставою для стягнення з пенсійного органу виконавчого збору - є невиконання ним рішення суду про зобов'язання вчинити певні дії, а саме здійснити перерахунок пенсії гр. ОСОБА_1 та виплачувати її в подальшому у певному розмірі, без встановлення кінцевої дати такої виплати (а.с.46).

Пенсійним орган не заперечно факт невиконання судового рішення, яке набрало законної сили та вказано, що перерахунок пенсії буде здійснено після перегляду судових рішень в касаційному порядку (а.с.56).

За результатом встановлених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, за невиконання якого з боржника стягнуто виконавчий збір, має немайновий зобов'язальний характер та ним не вирішено питання про стягнення коштів (періодичних платежів) у певній сумі, або за певний конкретний період, тобто на вказані правовідносини не розповсюджується заборона щодо стягнення виконавчого збору, яка встановлена частиною 2 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Такої правової позиції додержується й Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях від 30.01.2013 року, від 19.02.2015 року та від 15.07.2015 року, по аналогічним справам №К/9991/24481/12, №К/800/51991/14 та №К/9991/38103/12.

Необґрунтованими є також посилання позивача на неможливість стягнення виконавчого збору через те, що на вказане рішення суду розповсюджуються вимоги Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", оскільки статтею 2 вказаного закону встановлено гарантії держави щодо виконання рішень судів про стягнення певної суми коштів з боржника - державного органу або держави, проте як встановлено судом вище - в даному випадку такого стягнення не відбулось.

Згідно з ч.2 ст.94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки справу вирішено на користь суб'єкта владних повноважень (УДВС ГТУЮ у Херсонській області) та у справі відсутні судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, то сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягає стягненню з позивача.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи допущено порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області - задовольнити.

Постанову Комсомольського районного суду м.Херсона від 16 вересня 2015 року - скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою в задоволені позову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді: О.В. Яковлєв А.В. Бойко Т.М. Танасогло