Справа № 127/14446/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/14446/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ан О.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

28 січня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №581 від 11.06.2015 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 грн.

Вінницький міський суд Вінницької області постановою від 16.12.2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що працівниками КП ВМР «Муніципальна поліція» в ході моніторингу стану благоустрою міста було встановлено самовільне зайняття позивачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 до складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ОМ №000964 від 21.04.2015року, громадянин ОСОБА_2 порушив вимоги п. 6.13.1 (16,22) Правил благоустрою території м. Вінниці, а саме: «усвідомлюючи свої протиправні дії, умисно на території загального користування по АДРЕСА_1 самовільно зайняв земельну ділянку розміром 0,0041 га, шляхом встановлення на ній власного металевого павільйону, який використовувався для здійснення господарської діяльності по закупівлі вторинної сировини (поліетилену, склотари та макулатури) при відсутності документу, що засвідчує право на використання та володіння нею» (а.с. 46).

За наслідками розгляду даного протоколу, постановою № 581 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 11.06.2015 року на громадянина ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 грн. (а.с. 5).

Відповідно до постанови № 581 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 11.06.2015 року, ОСОБА_2, усвідомлюючи протиправний характер своєї дії, умисно, на території загального користування по АДРЕСА_1 самовільно зайняв земельну ділянку розміром 0,0041 га, шляхом встановлення на ній власного металевого павільйону, який використовується для здійснення господарської діяльності по закупівлі вторинної сировини (поліетилену, склотари та макулатури) при відсутності документу, що засвідчує право на використання та володіння нею, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП - порушення правил благоустрою території населеного пункту, а саме: п.п. 6.13.1.(16,22) «Правил благоустрою м. Вінниці» і посягнув на встановлений громадський порядок.

Позивач, вважаючи зазначені дії відповідача щодо винесення стосовно нього вказаної постанови не законними, звернувся до суду із адміністративним позовом про її скасування.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «Про благоустрій населених пунктів», «Правил благоустрою м. Вінниці», прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Тобто, законом встановлено, що органи місцевого самоврядування у разі надання їм відповідних повноважень можуть приймати відповідні акти, які є обов'язковими для виконання, зокрема і громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території, а у випадку невиконання вимог таких актів громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.

Згідно статті 20 цього ж закону, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

01.03.2011 року на виконання вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Вінницькою міською радою прийнято рішення №104, яким затверджено «Правила благоустрою території міста Вінниці».

Згідно з п.п. 6.13.1.(16) «Правил благоустрою м. Вінниці», на об'єктах благоустрою забороняється встановлювати самовільно об'єкти (будь-які конструкції) зовнішньої реклами та торгівлі тощо.

Водночас, відповідно до п.п. 6.13.1.(22) вказаних Правил, на об'єктах благоустрою забороняється займати самовільно земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею.

Як встановлено судом першої інстанції вказані «Правила благоустрою м. Вінниці» на час складання протоколу, винесення постанови та розгляду справи судом ніким не скасовані, були та є чинними, а відтак підлягають до обов'язкового виконання на всій території міста Вінниці.

Таким чином, використання земельної ділянки без відповідного на те дозволу або за відсутності документа, що дає право на таке використання та володіння землею та самовільне зайняття земельної ділянки, шляхом встановлення на ній власного металевого павільйону є порушенням п.п. 6.13.1.(22) та 6.13.1.(16) «Правил благоустрою м. Вінниці», що в свою чергу є і порушенням благоустрою міста в розумінні статті 152 КУпАП, згідно якої порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з матеріалами справи, рішенням Вінницької міської ради № 899 від 30.03.2007р. затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 розроблений Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру на замовлення ОСОБА_2, що зареєстрований як фізична особа-підприємець та передано ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 площею 0,0041 га, для комерційного використання терміном на 6 місяців (а.с. 88).

Так, 28 квітня 2007 року між Вінницькою міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки (далі Договір), зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 червня 2007 року (а.с. 89-94).

Відповідно пункту 1 вказаного Договору вбачається, що орендодавець - Вінницька міська рада надає, а орендар набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_1.

Згідно пункту 3 Договору, в оренду надається земельна ділянка площею 0,0041 га. У відповідності до пункту 4 Договору на земельній ділянці розміщена тимчасова споруда. Разом з тим, пункт 8 визначає, що земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання - для комерційного використання (реконструкція існуючого павільйону).

Як вбачається з акту прийому-передачі земельної ділянки від 12.06.2007 року Вінницька міська рада передала, а ОСОБА_2 прийняв в оренду земельну ділянку площею 0,0041 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 м. Вінниця (а.с. 96).

Відповідно до пункту 9 Договору зазначено, що договір укладається терміном на 6 (шість) місяців з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою про передачу земельної ділянки в оренду. Договір набуває чинності з дня його державної реєстрації та діє до 30.09.2007 року.

Пунктом 20 Договору передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Пунктом 30 Договору закріплено обов'язок орендаря у належному стані повернути орендодавцю земельну ділянку після закінчення строку оренди.

В силу пункту 34 Договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та на даний час, дія договору оренди земельної ділянки від 28.04.2007р., площею 0,0041 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - припинена.

Згідно з матеріалами справи, після припинення вказаного договору оренди жодних рішень Вінницької міської ради про надання позивачу у користування відповідної земельної ділянки не приймалося, та нові договори на користування не укладалися.

Отже, в такому випадку позивач, починаючи з 01.10.2007 року здійснював користування вказаною земельною ділянкою за відсутності документа, що дає право на таке використання та володіння землею, та самовільно зайняв земельну ділянку, шляхом встановлення на ній власного металевого павільйону, що враховуючи зазначене вище та в силу п.п. 6.13.1.(22), 6.13.1.(16) «Правил благоустрою м. Вінниці» та тягне за собою відповідальність встановлену законом, в даному випадку передбачену статтею 152 КУпАП.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП та як наслідок наявності підстав для винесення стосовно нього оскаржуваної постанови, що в свою чергу підтверджує її правомірність та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Що стосується доводів апелянта стосовно відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11).

Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, то склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

В свою чергу склад адміністративного правопорушення складається з об'єкту; об'єктивної сторони; суб'єкту; та суб'єктивної сторони.

Отже для наявності складу адміністративного правопорушення та як наслідок самого порушення необхідна наявність всіх його складових.

Об'єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються правовими нормами, тобто фактично це наявність правової норми яка забороняє здійснювати певні дії та передбачає відповідальність у випадку недотримання вимог цієї норми.

В даному випадку об'єктом даного правопорушення є благоустрій міста Вінниці, який охороняється п.п. 6.13.1.(16) та п.п. 6.13.1.(22) «Правил благоустрою м. Вінниці» (а саме самовільне встановлення об'єктів на земельній ділянці та заборона займати самовільно земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею) та за порушення якого відповідно до статті 152 КУпАП передбачена відповідальність.

Відповідно до 2.1.26. «Правил благоустрою м. Вінниці» об'єкти благоустрою - сукупність усіх територій міста, що складаються з окремих територій (їх частин) різного цільового призначання, у тому числі територій сільськогосподарського призначення (до їх переведення в інші категорії за міськими функціями), житлової та громадської забудови, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення, територій промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, територій лісового, водного фондів та інших.

Таким чином, вказана земельна ділянка підпадає під ознаки вказаної норми, тобто є об'єктом благоустрою, а тому і може бути об'єктом правопорушення.

Об'єктивна ж сторона адміністративного правопорушення полягає у дії чи бездіяльності, що заборонені правими нормами.

В даному випадку такими діями є дії передбачені п.п. 6.13.1.(16) та п.п. 6.13.1.(22) «Правил благоустрою м. Вінниці», а саме самовільне встановлення об'єктів на земельній ділянці та використовування земельної ділянки при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею .

Суб'єктом такого правопорушення в даному випадку можуть бути громадяни які постійно проживають на відповідній території.

Тобто, враховуючи положення Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суб'єктом даного правопорушення можуть бути громадяни які, постійно проживають в м. Вінниця та на яких розповсюджується дія «Правил благоустрою м. Вінниці».

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

В даному випадку суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення вчиненого позивачем полягає в діях, що виражені самовільному встановлення об'єктів на вказаній земельній ділянці та в продовженні користування вказаною земельною ділянкою після припинення дії договору, тобто вже за відсутності документа, який дає право на таке користування, що могли бути вчинені як умисно так і необережно.

Таким чином, вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення передбачене статтею 152 КУпАП містить всі необхідні об'єктивні та суб'єктивні ознаки, за наявності яких дане діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення (тобто наявний склад а.п.), а тому твердження апелянта, що відповідачем в порушення вимог статті 247 КУпАП було розпочато адміністративне провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу адміністративного правопорушення є безпідставними.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.