Справа № 809/3782/13-а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Справа № 876/4806/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: не з'явився

відповідача по справі: представника Григоріва В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року в справі за позовом приватного підприємства «Олександра» до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання неправомірними дій та бездіяльності відповідача, скасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, приватне підприємство «Олександра» звернулося з позовом в суд до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську та з уточненням позовних вимог просило визнати неправомірними дії ДПІ в м. Івано-Франківську, що проявилися у визначенні позивачу сум грошового зобов'язання по податку на додану вартість, податку на прибуток завчасно та без належної на те правової основи; визнати неправомірною бездіяльність ДПІ в м. Івано-Франківську, що проявилася у немотивованому зволіканні з анулюванням свідоцтва платника ПДВ за наявності основи для цього з одночасними періодичними визначеннями сум грошового зобов'язання підприємства по податку на додану вартість, у ненаданні своєчасно податкової консультації на запити платника податків від 07.08.2013р., 19.09.2013р., 25.09.2013р., 11,11.2013р. №3 щодо роз'яснення строків та порядку подання декларацій за минулі періоди 2010-2012 роки; скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ в м.Івано-Франківську № від 23.06.2011 року, № від 26.09.2011 року, № від 01.11.2011 року, № від 24.11.2011 року, № від 27.12.2011 року, № від 28.12.2011 року, № від 22.02.2012 року, № від 23.02.2012 року, № від 09.04.2012 року, № від 07.05.2012 року, якими визначено позивачу суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість, податку на прибуток та повідомлено про це завчасно та без належної на те правової основи; зобов'язати ДПІ в м. Івано-Франківську у зв'язку з фактичним продовженням позивачу граничних строків подання податкових декларацій надати підприємству податкову консультацію з роз'ясненням конкретного порядку та строків подання декларацій за відповідні періоди 2010-2012 роки; визнати протиправними дії відповідача щодо відображення в картках особових рахунків підприємства записів про збільшення сум грошового зобов'язання по податку на додану вартість та податку на прибуток, а також зобов'язати відповідача вилучити з карток особових рахунків підприємства записи про суми збільшення грошового зобов'язання згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що ОСОБА_3 директор ПП «Олександра», який одночасно є його головним бухгалтером, з 20.10.2010 року по 12.07.2013 року відбував покарання у Коломийській виправній колонії Управління ДПСУ, а тому в цей час підприємство не мало інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства України нараховувати, сплачувати до бюджету податки, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову звітність. Після відбуття покарання ОСОБА_3 почав вживати заходи з поновлення документації суб'єкта господарювання, зокрема, вивчення стану взаєморозрахунків підприємства з бюджетом. Так, 07.08.2013 року він звернувся із заявою до відповідача щодо надання довідки про стан розрахунків підприємства з бюджетом за період з 2010 по 2013 роки. З усної відповіді працівника відповідача (куратора позивача) ОСОБА_3 дізнався про штрафні санкції, які застосовані до підприємства. Згодом отримав і лист-відписку від відповідача з повідомленням про суму заборгованості та запрошенням на перевірку правильності нарахування і сплати податків. Крім того, зазначили, що неодноразово зверталися до відповідача із заявами, однак так і не отримали докладної податкової консультації з питань продовження граничних строків подання податкових декларацій.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року в справі №809/3782/13а адміністративний позов було задоволено частково. Визнано неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області щодо визначення грошового зобов'язання приватному підприємству «Олександра» за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) по податку на прибуток підприємств за 2 квартал 2011 року, 2-3 квартали 2011 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2011 року щодо визначення Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області грошового зобов'язання приватному підприємству «Олександра» по податку на прибуток за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 2040 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2011 року в частині збільшення Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області суми грошового зобов'язання приватному підприємству «Олександра» по податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 169 грн. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області з урахуванням рішення суду внести відповідні записи до інтегрованої картки платника податків - приватного підприємства «Олександра».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року в справі №809/3782/13а та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що заява від 11.11.2013 року, де в якості підтвердження було додано довідку Коломийської виправної колонії, яка видана 12.07.2013 року про те, що ОСОБА_3 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 20.10.2010 року по 12.07.2013 року, була подана з пропущенням 30-денного строку. А тому всі податкові повідомлення-рішення винесені правомірно, є узгодженими.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.06.2011 року, 26.09.2011 року, 01.11.2011 року, 24.11.2011 року, 26.12.2011 року, 22.02.2012 року, 23.02.2012 року, 09.04.2012 року, 07.05.2012 року ДПІ в м. Івано-Франківську проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності позивача, за результатами якої складено акти перевірки, де встановлено порушення п. 49.18.2 п. 49.18 ст.49 ПК України, а саме неподання позивачем податкової звітності з ПДВ.

На підставі актів перевірки ДПІ в м. Івано-Франківську прийнято податкові повідомлення-рішення № від 23.06.2011р., № від 26.09.2011р., № від 01.11.2011р., № від 24.11.2011р., № від 27.12.2011р, № від 22.02.2012р., № від 23.02.2012р., № від 09.04.2012р., № від 07.05.2012р., якими позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДВ за штрафними санкціями в розмірі 1020 грн.

Крім того, 28.12.2011р. ДПІ у м. Івано-Франківську проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на прибуток підприємств за ІІ квартал 2011р., ІІ-ІІІ квартал 2011р., за результатами якої складено акт №13660/15-1/13663021 від 28.12.2011р. та встановлено порушення п.49.1, п.49.2, п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України, а саме: неподання позивачем податкової декларації з податку на прибуток підприємств за ІІ квартал 2011р., ІІ-ІІІ квартал 2011р.. На підставі даного акту ДПІ у м. Івано-Франківську винесла податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2011 року, позивачу збільшено грошове зобов'язання по податку на прибуток за штрафними санкціями в розмірі 2040 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, керівник ПП «Олександра» ОСОБА_3, котрий одночасно є засновником, керівником і головним бухгалтером підприємства, в період з 20.10.2010 року по 12.07.2013 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби.

08.08.2013 року він звернувся із заявою №1 від 07.08.2013р. до ДПІ в м. Івано-Франківську про надання довідки про стан розрахунків з бюджетом за період з 2010-2013р.р. на яку отримав відповідь від 27.08.2013р. з інформацією про заборгованість підприємства перед бюджетом в розмірі 10,03 тис.грн.

25.09.2013р. ПП «Олександра» звернулось із заявою №2 до відповідача про надання копій первинних документів, на підставі яких виникла бюджетна заборгованість. Листом від 23.10.2013р. ДПІ в м.Івано-Франківську повідомила про розгляд даної заяви та про направлення копій документів, які підтверджують виникнення податкового боргу.

Із заявою №3 від 11.11.2013р. позивач звернувся до відповідача про продовження підприємству граничних строків для подання декларацій з ПДВ за січень 2011р., серпень-грудень 2011р., січень-березень 2012р. та з податку на прибуток за 2 квартал 2011р., 2-3 квартали 2011р., 2-4 квартали 2011р., 1 квартал 2012р., 1-2 квартали 2012р., 1-3 квартали 2012р., 1-4 квартали 2012р., а також про надання роз'яснення щодо строку та порядку подання декларацій за вказані періоди.

За наслідками розгляду даної заяви відповідач листом від 14.11.2013р. відмовив позивачеві у продовженні граничних строків подання цих декларацій у зв'язку з пропущенням місячного строку подання такої заяви, який направив позивачу. Відділом поштового зв'язку даний лист був повернутий до ДПІ в м. Івано-Франківську з відміткою - «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.п.102.6.3 п.102.6 ст.102 ПК України граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів підлягають продовженню керівником контролюючого органу (його заступником) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків перебував у місцях позбавлення волі за вироком суду.

Дія пункту 102.6 цієї статті поширюється на посадових осіб юридичної особи у разі, якщо протягом зазначених граничних строків така юридична особа не мала інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства України нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову звітність (п.п.102.7.2 п.102.7 ст.102 ПК України).

При цьому суд зазначає, що порядок застосування пунктів 102.6-102.7 ст.102 ПК України встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п.102.8 ст.102 ПК України).

Так, на реалізацію зазначеної норми Державна податкова адміністрація України наказом №1044 від 24.12.2010 року затвердила Порядок застосування норм пунктів 102.6-102.7 Податкового кодексу України, який визначає механізм продовження граничних строків для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань відповідно до норм Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.5.3 п.5 даного Порядку відсутність можливостей у платника податків подати у граничний строк податкові декларації, заяви про перегляд рішень органів державної податкової служби, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань може бути пов'язана з перебуванням у місцях позбавлення волі за вироком суду. У цьому разі документальним підтвердженням є: довідка або письмова відповідь Міністерства внутрішніх справ України на запит органу державної податкової служби; довідка з установ Державної пенітенціарної служби України або письмова відповідь таких установ на запит органу державної податкової служби.

При цьому відсутність можливості у власника призначити інших посадових осіб може бути пов'язана з такими обставинами: посадова особа є одночасно одним із власників юридичної особи за умови, що відсутність такого співвласника (акціонера, учасника, засновника) унеможливлює прийняття рішення про призначення на постійній або тимчасовій основі іншої посадової особи. У цьому разі документальним підтвердженням цього факту є копії установчих документів юридичної особи, засвідчені у визначеному порядку; юридична особа заснована на власності окремої фізичної особи, яка одночасно є єдиною посадовою особою такої юридичної особи; процедура призначення нової посадової особи та пов'язані з проведенням цієї процедури заходи, визначені законодавством, займають певний час (п.6 Порядку).

За наявності обставин, визначених у пунктах 3, 5, 6 цього Порядку щодо посадових осіб юридичної особи платник податків може звернутися до органу державної податкової служби з письмовою заявою про продовження граничних строків протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин, визначених цим Порядком, у довільній формі із стислим та чітким обґрунтуванням підстав для продовження граничних строків з посиланням на документальне підтвердження викладених фактів. У заяві надається вичерпний перелік додатків із зазначенням кількості сторінок кожного документа, їх повної назви та реквізитів (дата, номер, найменування органу, що видав документ). Заява подається платником податків тільки разом із документальним підтвердженням. У разі необхідності продовження граничних строків для подання податкової декларації платником податків у заяві вказуються вид платежу, податковий період та суми грошового зобов'язання. При оскарженні рішення органу державної податкової служби вказуються реквізити (дата, номер) такого рішення та найменування органу державної податкової служби, рішення якого оскаржується. За відсутності документального підтвердження, а також у разі невідповідності вимогам цього пункту така заява не розглядається, про що орган державної податкової служби повідомляє платника податків не пізніше п'яти робочих днів з дати отримання заяви. Платники податків мають право надіслати заяву органу державної податкової служби поштою з повідомленням про вручення або подати особисто (положення п.7 та п.8 Порядку).

Відповідно до п.п.9.1 п.9 цього орган державної податкової служби протягом двадцяти календарних днів від дня отримання заяви платника податків зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його на адресу заявника поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_3 був і є керівником та головним бухгалтером ПП «Олександра», інших посадових осіб дане підприємство не мало, в період з 20.10.2010 року по 12.07.2013 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби.

Враховуючи наведені норми, позивач мав право звернутися до відповідача для продовження граничних строків для подання податкової декларації протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення відбування покарання посадовою особою даної юридичної особи, однак така заява за №3 була подана тільки від 11.11.2013р., тобто з пропуском вказаного терміну.

Згідно із п.46.1. ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п.49.1, п.49.2 ст.49 ПК України).

Згідно із п.п.49.18.1 та п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

За наслідками проведених відповідачем камеральних перевірок позивача було встановлено факти несвоєчасного подання позивачем податкової звітності з ПДВ і податку на прибуток.

В той же час, визначаючи позивачу грошові зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) по податку на додану вартість за січень 2011 року в розмірі 170 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення № від 23.06.2011р., відповідач не врахував Перехідні положення ПК України.

Так, відповідно до пункту 7 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.06.2011 року в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) по податку на додану вартість в розмірі 169 грн., оскільки в частині визначення позивачу грошового зобов'язання в розмірі 1 грн. податкове повідомлення-рішення відповідача є правомірним.

Поряд з цим суд вважає правомірним визначення позивачу грошових зобов'язань за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) по податку на додану вартість за неподання ним податкових звітностей по даному податку відповідно до податкових повідомлень-рішень, а саме: № від 26.09.2011 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції по ПДВ в розмірі 1020 грн., № від 01.11.2011 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції по ПДВ в розмірі 1020 грн., № від 24.11.2011 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції по ПДВ в розмірі 1020 грн., № від 27.12.2011 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції по ПДВ в розмірі 1020 грн., № від 22.02.2012 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції по ПДВ в розмірі 1020 грн., № від 23.02.2012 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції по ПДВ в розмірі 1020 грн., № від 09.04.2012 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції по ПДВ в розмірі 1020 грн. та № від 07.05.2012 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції по ПДВ в розмірі 1020 грн.

Крім того, визначаючи позивачу грошові зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) по податку на прибуток підприємств за 2 квартал 2011 року, 2-3 квартал 2011 року на підставі податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2011р., відповідач не врахував Перехідні положення ПК України.

Так, відповідно до пункту 6 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України не застосовуються фінансові санкції до платників податку на прибуток підприємств та платників податків, що перейшли на загальну систему оподаткування, за порушення податкового законодавства за наслідками діяльності у другому - четвертому календарних кварталах 2011 року.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про неправомірні дії відповідача щодо визначення позивачу грошових зобов'язань за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) по податку на прибуток підприємств за 2 квартал 2011 року, 2-3 квартал 2011 року в розмірі 2040 грн. та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2011р.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача внести відповідні записи до інтегрованої картки платника податків - ПП «Олександра».

Задовольняючи цю позовну вимогу суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, розраховані територіальним органом Міндоходів, відображаються ним в інтегрованій картці платника за даними електронного реєстру повідомлень-рішень у частині узгоджених сум (п.3 розділу III).

Однак, з таким висновком колегія суддів суду апеляційної інстанції погодитися не може з наступних підстав.

Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 року № 765, що зареєстрований Міністерством юстиції України 27.12.2010 року за № 1350/18645 (далі - Порядок).

Пунктом 3 розд. І Порядку визначено, що інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Відповідно до п. 9 розд. ІІ Порядку для зведеного оперативного обліку надходжень платежів, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих сум територіальними органами Міндоходів в електронному вигляді ведуться реєстри надходжень та повернень платежів за відповідною формою.

Згідно п. 2 розд. ІІІ Порядку, зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Верховний Суд України неодноразово висловлював схожу позицію, зокрема, в рішенні №21-3638а15, де зазначав, що дії контролюючого органу стосовно внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, у тому числі й складеного за її результатами акта, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків із збирання доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав і не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

Тим більше, виконання рішення яке набрало законної сили здійснюється за окремо встановленими правилами, тому не є доцільним зазначати в резолютивній частині про необхідність виконання цього рішення в певній частині, так окрім того воно може бути скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції.

Стосовно позовної вимоги про визнання неправомірною бездіяльності ДПІ в м. Івано-Франківську, що проявилася у немотивованому зволіканні з анулюванням свідоцтва платника ПДВ за наявності основи для цього з одночасними періодичними визначеннями сум грошового зобов'язання підприємства по податку на додану вартість, у ненаданні своєчасно податкової консультації на запити платника податків від 07.08.2013р., 19.09.2013р., 25.09.2013р., 11,11.2013р. №3 щодо роз'яснення строків та порядку подання декларацій за минулі періоди 2010-2012 роки, суд зазначає наступне.

28.04.2012 року комісією ДПІ в м.Івано-Франківську прийнято рішення № 6/152 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПП «Олександра», оскільки дане підприємство відповідно до п.п. «г» п.184.1 ст.184 ПК України протягом 12 послідовних податкових місяців (з 01.04.2011р. по 01.04.2012р.) не подавало органу державної податкової служби декларації з ПДВ та/або подавало таку декларацію, яка свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Враховуючи те, що до 01.04.2011р. позивач подавав декларації по ПДВ, які свідчили про здійснення постачання/придбання товарів, а в деклараціях, поданих за період з 01.04.2011р. по 01.04.2012р., відображено відсутність постачання/придбання товарів, суд дійшов висновку про правомірність рішення податкового органу, а тому в задоволенні зазначеної вище позовної вимоги слід відмовити.

При цьому твердження представника позивача про те, що декларації з ПДВ в період з жовтня 2010 року по липень 2013 року до ДПІ не подавалися, так як підписувалися та здавалися в канцелярію відповідача невідомою особою, оскільки керівник та головний бухгалтер ПП «Олександра» ОСОБА_3 в цей час знаходився у місцях позбавлення волі не заслуговують на увагу, так як протилежне не доведено, зокрема в рамках кримінальної справи.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача у зв'язку з фактичним продовженням позивачу граничних строків подання податкових декларацій надати підприємству податкову консультацію з роз'ясненням конкретного порядку та строків подання декларацій за відповідні періоди 2010-2012 роки, суд зазначає наступне.

Дана вимога ґрунтується на доводах представників позивача про те, що неотримання підприємством відповіді відповідача на заяву позивача №3 від 11.11.2013р. про продовження граничних строків для подання податкових декларацій фактично означає розгляд даної заяви та прийняття рішення на користь позивача, тобто продовження таких граничних строків.

Такі твердження позивача суд вважає безпідставними, оскільки загадана вище заява була розглянута відповідачем та рішення з цього питання було направлено позивачу відповідно до вимог чинного законодавства. Неотримання такої відповіді не може слугувати підставою для визнання заяви розглянутою та вирішеною на користь позивача.

А тому в листі відповідача від 14.11.2013р. позивачу було відмовлено у продовженні граничних строків подання податкових декларацій у зв'язку з пропущенням ним місячного строку подання такої заяви та роз'яснено порядок застосування пунктів 102.6-102.7 ст.102 ПК України.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську задовольнити частково, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року в справі №809/3782/1 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області щодо визначення грошового зобов'язання приватному підприємству «Олександра» за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) по податку на прибуток підприємств за 2 квартал 2011 року, 2-3 квартали 2011 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2011 року щодо визначення Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області грошового зобов'язання приватному підприємству «Олександра» по податку на прибуток за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 2040 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2011 року в частині збільшення Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області суми грошового зобов'язання приватному підприємству «Олександра» по податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 169 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 02.02.2016 року