Справа № 815/7055/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7055/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Андрухіва В.В.

судді Стеценка О.О.

судді Свиди Л.І.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Національного університету Одеська юридична академія до Міністерства освіти і науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду дійшов адміністративний позов Національного університету Одеська юридична академія до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправною бездіяльності щодо не переоформлення ліцензії на провадження освітньої діяльності за заявою від 02.07.2015 року № 1407-3, відсутності відповіді або рішення про відмову у переоформленні ліцензії на заяву від 02.07.2015 року № 1407-3, зобовязання відповідача переоформити ліцензію на провадження освітньої діяльності відповідно до заяви позивача від 02.07.2015 року № 1407-3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Національний університет «Одеська юридична академія» () є вищим навчальним закладом державної форми власності, який здійснює свою діяльність на підставі Ліцензії серії АЕ №527889, виданої Міністерством освіти і науки України, за підписом Міністра освіти і науки України ОСОБА_1 Відповідно до наказу Національного університету «Одеська юридична академія» від 27 листопада 2014 року № 4471-26 відокремлені структурні підрозділи Університету, що розташовані поза межами м. Одеси, які зазначалися у Ліцензії серії АЕ №285815 від 23 листопада 2014 року, були ліквідовані. Натомість були створені структурні підрозділи без виокремлення та будь-яких ознак самостійності (записи про їх існування у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виключені, майно передано на баланс Університету, викладацький та студентський склад переведено до Університету). Для підтвердження структури Університету до Міністерства освіти і науки України було подано заяву про переоформлення Ліцензії від 17 грудня 2014 року №3132-3. На виконання вищезазначеної заяви Університет отримав Ліцензію серії АЕ №527889 від 03 лютого 2015 року, яка діє станом на день звернення з цим позовом. Позивач зазначає, що, зміст Ліцензії не відповідає дійсній структурі Університету, так як порівняно з попередньою не вилучені структурні підрозділи, натомість, в їх зазначенні відсутній ідентифікаційний код та змінена назва, без прикметника «Відокремлений», що є грубим порушенням законодавства у сфері ліцензування, адже виокремлення у Ліцензії будь-якого підрозділу означає його можливість здійснення самостійної діяльності. Через невідповідність документа дійсним обставинам, позивач подав повторну заяву про переоформлення Ліцензії від 02 липня 2015 року №1407-3, проте відповідь на дану заяву отримано не було. Безрезультатними були і листи до Відповідача від 27 липня 2015 року №1661-3, від 09 листопада 2015 року №2393/4-3 з проханнями розглянути заяву та видати Ліцензію, що відповідає нормам закону. Як вказує позивач, за період односторонніх звернень, які залишились без відповіді, Університет отримав від відповідача лише усні, нічим не підтверджені, обвинувачення у здійсненні незаконної діяльності. Таким чином, позивач вважає бездіяльність Міністерства протиправною, такою, що порушує норми чинного законодавства та потребує негайного втручання з боку суду для відновлення законних прав Позивача; що проявляється у перешкоджанні здійсненню позивачем освітньої діяльності. Також позивач зазначив, що після ліквідації згідно з наказом Університету від 27 листопада 2014 року №4471-26, структурні підрозділи (інститути, факультети, коледжі), що знаходяться поза межами м. Одеси, нічим не відрізняються від інститутів та факультетів, що знаходяться у м. Одесі, і з точки зору закону їх вважати відокремленими структурними підрозділами не можна згідно конкретних ознак, які мають бути присутні у відокремлених структурних підрозділах, що викладені у ст. 95 Цивільного кодексу. Крім того, для Київського інституту Національного університету «Одеська юридична академія» та для Інституту інтелектуальної власності Національного університету «Одеська юридична академія» визначений власний ліцензований обсяг, що взагалі суперечить нормам законодавства, так як дані підрозділи не є зареєстрованими у Єдиному державному реєстрі як самостійні субєкти господарювання чи відокремлені структурі підрозділи. Так, на думку позивача, бездіяльність відповідача полягає у невидачі нової ліцензії за заявою Університету та у відсутності будь-якої відповіді щодо відмови у її видачі.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили про їх задоволення з наведених вище підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення, згідно яких просив суд у задоволені позову відмовити, з огляду на наступне.

Відповідач зазначив, що на підставі заяви позивача від 17.12.2014 року № 3132-3 про переоформлення ліцензії, Міністерство видало позивачу ліцензію серії АЕ 527889 від 03.02.2015 року. Вказана ліцензія керівництвом Університету не оскаржувалась. Як зазначає відповідач, Університет з заявою від 02.07.1025 року №1407-3 до Міністерства не звертався, підтверджень відправлення та отримання Міністерством такої заяви позивач не надав. Посилаючись на надані позивачем листи № 1661-13 від 27.07.2015 року та № 2393/4-3 від 19.11.2015 року, відповідач вказує, що позивач з заявою про переоформлення ліцензії звернувся до Державної освітньої установи «Навчально-методичний центр з питань якості освіти», а не до відповідача, який як центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки є уповноваженим органом щодо видачі ліцензії на провадження освітньої діяльності згідно із Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», який станом на 28.06.2015 року набрав чинності. Проаналізувавши подану Університетом заяву від 02.07.2015 року № 1407-3 на переоформлення ліцензії (яка надійшла до Міністерства без зазначених у ній додатків, разом із зверненням Університету від 09.11.2015 року) в порівнянні з діючою ліцензією (серія АЕ № 527889), було виявлено, що зазначені в заяві дані не відповідають відомостям, зазначеним в діючій ліцензії, тобто зазначені недостовірні дані. Тому, відповідач вважає, що дії Університету спрямовані на ліцензування нових спеціальностей для Університету, яких не було в діючій ліцензії, що є розширенням провадження освітньої діяльності. Припинення освітньої діяльності у відокремлених структурних підрозділах Університету є по суті звуженням провадження освітньої діяльності, однак з такого роду заявою, передбаченою статтею 15 Закону №222, Університет не звертався. Листом від 10.12.2015 року № 1/11-17908 відповідач проінформував позивача, що під час переоформлення ліцензії на здійснення освітньої діяльності на безстрокову не передбачається внесення змін до неї. Також відповідач зазначив, що відповідно до Постанови КМУ від 29.04.2015 року № 266 «підвищення кваліфікації» та «військова підготовка» не є спеціальностями, у звязку з чим в розумінні ст.1 Закону України «Про вищу освіту» - не підлягають ліцензуванню.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що Ліцензія Національного університету «Одеська юридична академія» серії АЕ №285815 із додатками видана Міністерством освіти і науки України 23 листопада 2014 року.

Наказом Національного університету «Одеська юридична академія» №4471-26 від 27.11.2014 року відокремленні структурні підрозділи Університету були ліквідовані, та створені структурні підрозділи без їх відокремлення.

17.12.2014 року позивач звернувся до Міністерства освіти і науки України з заявою про переоформлення ліцензії.

03.02.2015 року відповідачем була видана Ліцензія Національному університету «Одеська юридична академія» серія АЕ №527889 із додатками за заявою про переоформлення Ліцензії від 17 грудня 2014 року №3132-3.

02.07.2015 року до Державної освітньої установи «Навчально-методичний центр з питань якості освіти» була подана заява №1407-3 Національного університету «Одеська юридична академія», адресована Міністерству освіти і науки України, про переоформлення ліцензії у звязку із набранням чинності п.6 ст.21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII.

27.07.2015 року до Міністерства освіти і науки України було подано звернення Національного університету «Одеська юридична академія» за №1661-3 з проханням розглянути заяву та видати Ліцензію, на що відповідь позивач не отримав. Копія даного звернення була надіслана до Державної освітньої установи «Навчально-методичний центр з питань якості освіти».

09.11.2015 року до Міністерства освіти і науки України було подано звернення Національного університету «Одеська юридична академія» за №2393/4-3 з проханням розглянути заяву та видати Ліцензію, на що відповідь позивач також не отримав.

Згідно ч.1, ч.2 ст.12 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, орган ліцензування протягом трьох робочих днів з дня одержання заяви про отримання ліцензії встановлює наявність або відсутність підстав для залишення її без розгляду і в разі їх наявності приймає відповідне рішення. Копія рішення про залишення заяви про отримання ліцензії без розгляду надається у триденний строк здобувачеві ліцензії. Підставою для залишення заяви про отримання ліцензії без розгляду є:

1) підписані документи, що додаються до заяви для отримання ліцензії, подані не в повному обсязі;

2) заява або хоча б один з документів, що додається до заяви про отримання ліцензії:

підписаний особою, яка не має на це повноважень;

оформлений із порушенням вимог цього Закону, складений не за встановленою формою або не містить даних, які обов'язково вносяться до них згідно з цим Законом;

3) подання заяви з порушенням строків, передбачених цим Законом;

4) відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відомостей про здобувача ліцензії (суб'єкта господарювання) або наявність відомостей про державну реєстрацію його припинення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» орган ліцензування після встановлення відсутності підстав для залишення заяви про отримання ліцензії без розгляду розглядає її та підтвердні документи з метою встановлення відсутності або наявності підстав для відмови у видачі ліцензії шляхом аналізу підтвердних документів та одержання інформації з державних паперових та електронних інформаційних ресурсів. У разі встановлення наявності підстав для відмови у видачі ліцензії орган ліцензування приймає обґрунтоване рішення про відмову у видачі ліцензії. Орган ліцензування надсилає копію рішення про відмову у видачі ліцензії здобувачу ліцензії у строк, що не перевищує п'яти робочих днів.

Згідно з ч.8 ст.13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» строк прийняття рішення про видачу ліцензії становить десять робочих днів з дня одержання органом ліцензування заяви про отримання ліцензії.

Відповідно до п.6 ст.21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», на яку послався позивач у заяві від 02.07.1025 року №1407-3, ліцензії на провадження видів господарської діяльності, що на деньнабрання чинності цим Законом є чинними, продовжують діяти. Ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону, зокрема, які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформлені відповідним органом ліцензування безкоштовно у тижневий строк.

Твердження відповідача, що позивач мав подати заяву про переоформлення ліцензії саме до Міністерства, а не до Державної освітньої установи «Навчально-методичний центр з питань якості освіти» через те, що 28.06.2015 року набрав чинності Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності», згідно якого органом ліцензування є саме Міністерство, - суд не бере до уваги, оскільки позивач 02.07.2015 року звернувся з заявою, адресованою саме Міністерству, і згідно встановленого порядку, який діяв до 05.08.2015 року, усі заяви освітніх закладів з питань ліцензування приймалися Міністерством саме через Державну освітню установу «Навчально-методичний центр з питань якості освіти». Дана обставина підтверджується наданою позивачем інформацію з інтернет-ресурсу вказаної Державної освітньої установи, з наявними на сайті зразками відповідних заяв.

Суд також бере до уваги ту обставину, що заява позивача від 02.07.2015 року Державною освітньою установою «Навчально-методичний центр з питань якості освіти» не була повернута позивачу через подачу цієї заяви нібито не до того органу, а була опрацьована вказаною установою, про що свідчить резолюція на заяві з призначення виконавця ОСОБА_2

Крім того, з витребуваного судом витягу з електронного журналу реєстрації вхід. заяв про видачу/переоформлення ліцензій, сертифікатів про акредитацію та свідоцтв про атестацію Державної освітньої установи «Навчально-методичний центр з питань якості освіти» за період з 01.07.2015 року по 03.07.2015 року вбачається, що саме цією установою реєструвалися усі заяви з питань ліцензування, що надходили у вказаний період від багатьох навчальних закладів.

Суд також не бере до уваги доводи відповідача про те, що заяву про переоформлення ліцензії він не отримував, оскільки з матеріалів справи вбачається, що заяву позивача про переоформлення ліцензії від 02.07.2015 року № 1407-3 Державною освітньою установою «Навчально-методичний центр з питань якості освіти» прийнято 03.07.2015 року за вх. № НОМЕР_1. Крім того, на зверненні позивача до Міністра освіти і науки України від 27.07.2015 року № 1661-3 наявна резолюція керівництва з призначення відповідальної особи від Міністерства - ОСОБА_3, якою зроблено запис про надання роз'яснення заявнику, що переоформлення здійснюватиметься після затвердження форми і змісту ліцензії органом ліцензування.

При цьому, суд враховує доводи позивача, що він ані до заяви від 27.07.2015 року, ані до заяви від 09.11.2015 року не додавав копію заяви про переоформлення ліцензії від 02.07.2015 року, оскільки про наявність додатків до перших двох заяв від 27.07.2015 року та від 09.11.2015 року) у них не зазначено. Разом з тим, з наданого відповідачем у судовому засіданні листа Міністерства за № 1/11-17908 від 10.12.2015 року, яким Міністерство відповідає на лист позивача від 09.11.2015 року, вбачається, що відповідач обізнаний з підставами переоформлення ліцензії, вказаними позивачем у заяві від 02.07.2015 року.

Супукність наведених вище обставин дає суду підстави для висновків, що заява позивача від 02.07.2015 року № 1407-3, адресована Міністерству, надійшла до останнього.

Разом з тим, в порушення наведених вище норм Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» заява позивача від 02.07.2015 року № 1407-3 не була розглянута відповідачем ані у строки, передбачені ч.8 ст.13 Закону, ані у строки, передбачені п.6 ст.21 Закону. Мотивованого рішення про відмову у видачі ліцензії (чи її переоформленні) за наявності для того законних підстав, відповідачем також прийнято не було.

Тобто, Міністерством освіти і науки України не було прийнято вмотивованого рішення згідно ст. 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», і заява позивача фактично є нерозглянутою у встановленому даною нормою порядку.

Тому бездіяльність відповідача з нерозгляду заяви позивача від 02.07.2015 року № 1407-3 належить визнати протиправною.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що відомості у поданій позивачем заяві від 02.07.2015 року № 1407-3 містять недостовірні дані, а також доводи відповідача про зміну позивачем ліцензійного обсягу, оскільки ці доводи стосуються суті заяви позивача, по якій відповідач будь-якого вмотивованого рішення взагалі не прийняв, оскільки заяву позивача не розглянув.

Враховуючи, що прийняття рішення щодо видачі або переоформлення ліцензії чи відмови в цьому належить до дискреційних повноважень Міністерства освіти і науки України, як суб'єкта владних повноважень, і суд не може перебирати на себе ці повноваження у випадку неприйняття відповідачем жодного рішення по заяві позивача, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобовязання відповідача прийняти конкретне рішення - переоформити ліцензію на провадження освітньої діяльності задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Тому з урахуванням положень ч.2 ст.11 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких позивач просить, та зобов'язати відповідача розглянути заяву позивача про переоформлення ліцензії у встановленому ст.13 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності порядку.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов Національного університету Одеська юридична академія до Міністерства освіти і науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Національного університету Одеська юридична академія - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо не розгляду заяви Національного університету Одеська юридична академія від 02.07.2015 року № 1407-3 про переоформлення ліцензії на провадження освітньої діяльності відповідно до ст.13 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності.

Зобовязати Міністерство освіти і науки України розглянути у встановленому ст.13 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності порядку заяву Національного університету Одеська юридична академія від 02.07.2015 року № 1407-3 про переоформлення ліцензії на провадження освітньої діяльності.

В решті позову відмовити.

Стягнути судові витрати у сумі 2436 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень) з Міністерства освіти і науки України () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Національного університету Одеська юридична академія ).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду витовлено 02.02.2016 року.

Головуючий суддя В.В.Андрухів

Суддя О.О. Стеценко

Суддя Л.І. Свида