Справа № 750/10521/15-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові, треті особи: ПАТ "Чернігівавтосервіс", ДП "Пассервіс" ВАТ "Чернігівавтосервіс" про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові, треті особи: ПАТ "Чернігівавтосервіс", ДП "Пассервіс" ВАТ "Чернігівавтосервіс" про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії, а саме: зарахувати до стажу його роботи для пільгової пенсій періоди роботи як водія з 24.06.1986 по 30.11.1999 роки та з 01.12.1999 по 12.11.2001 роки; зобов'язати відповідача зарахувати такі періоди з метою призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга - підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач працював на посаді водія першого-третього класу на всіх марках автомобілів в Чернігівському автотранспортному підприємстві 17427 з 22.09.1983 року по 30.11.1999 року (попередник - Чернігівське автотранспортне підприємство 24021, правонаступники - ВАТ «Чернігівське автотранспортне підприємство 17427», ПАТ «Чернігівавтосервіс»). З 01.12.1999 року по 12.11.2001 року він працював на посаді водія першого класу на автобусах всіх марок на міських маршрутах у ДП «Пассервіс» ВАТ «ЧАТП17427».

13 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача за призначенням йому пільгової пенсії відповідно до п. «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте листом № 22676/03 від 09.10.2015 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії згідно з п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідач не мав підтверджуючих документів щодо пільгового стажу позивача.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів, не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. "з" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) встановлені пільгові умови призначення пенсії за віком, а саме: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Згідно положень ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до положень п.5 постанови ради міністрів Української РСР № 401 від 27.06.1969 року «До місцевих перевезень належать: міські - в межах міста (іншого населеного пункту)». Відповідно до п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України №176 від 18 лютого 1997 року «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» в редакції 18.02.1997 року «До міських належать перевезення за маршрутами в межах території міста, іншого населеного пункту (далі - міські маршрути).

Згідно положень ч.2 ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції 05.04.2001 року «До міських належать перевезення за маршрутами в межах території населеного пункту (далі - міські маршрути)».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автобусний маршрут міський - автобусний маршрут, який не виходить за межі території населеного пункту;».

Приймаючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції взяв до уваги твердження третіх осіб про те, що так звані «міські» автобусні маршрути № 105, 9 в період роботи позивача в АТП, свій маршрут закінчували в окремому населеному пункті: селі Жавинка, Чернігівського району, Чернігівської області чи в селі Новий Білоус, Чернігівського району та області. Таким чином, позивач протягом своєї роботи водієм в АТП постійно обслуговував приміські маршрути, тобто такі, що виходять за межі м. Чернігів.

Разом з тим, суд першої інстанції вказує на те, що представники третіх осіб зазначають, що первинні документи про виконувану роботу позивача на підприємствах збереглися, але в жодному з них немає запису, що вказує на роботу суто в міських перевезеннях.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясував всі обставини справи, оскільки ним не було взято до уваги витяг з Наказу по АТП-17424 від 23.06.1986 року №110-к, яким позивача переведено з колони №3 в колону №1, яка займається виключно міським перевезенням.

Крім того, згідно записів трудової книжки ОСОБА_2, в період з 01.12.1999 по 12.11.2001 роки позивач працював водієм першого класу на автобусах всіх марок на міських маршрутах, що також не було взято до уваги судом першої інстанції.

Також, колегія суддів звертає увагу, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог до суду подано додаткові письмові докази, а саме: розрахункові листки за період з 1991 по 2001 роки, з яких вбачається, що ОСОБА_2 нараховувалась заробітна плата, як працівнику колони №1.

Проаналізувавши норми законодавства та наявні матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові неправомірно відмовила позивачу у зарахуванні періодів роботи з 24.06.1986 по 30.11.1999 роки та з 01.12.1999 по 12.11.2001 роки, в стаж що дає право на пільгову пенсію відповідно до п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга - підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 202, 205, 207, 211, 212 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2015 року - скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові щодо не зарахування до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах періодів роботи на посаді водія на міських маршрутах ОСОБА_2 з 24.06.1986 по 30.11.1999 роки та з 01.12.1999 по 12.11.2001 роки.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди його роботи на посаді водія на міських маршрутах з 24.06.1986 по 30.11.1999 роки та з 01.12.1999 по 12.11.2001 роки.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову, в сумі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) та за подання апеляційної скарги, в сумі 535 грн. 70 коп. (п'ятсот тридцять п'ять гривень сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Я.С. Мамчур

Судді І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Повний текст складено 05.02.2016 р.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.