Справа № 495/2612/14-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/60014/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Олімпійської підготовки»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 рокуу справі № 495/2612/14-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Олімпійської підготовки»

до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в Одеській області,

треті особи: Відділ Держземагенства у Білгород-Дністровському районі Одеської області, Одеська обласна державна адміністрація, Товариство з обмеженою відповідальністю «Схід»,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Олімпійської підготовки» (далі - ТОВ «Центр Олімпійської підготовки» звернулось до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в Одеській області (далі - РДА), в якому просило:

- визнати незаконними дії та бездіяльність посадових осіб РДА відносно порушення власних і делегованих меж повноважень, наданих головам місцевих державних адміністрацій, закріплених у ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» щодо надання відмови ТОВ «Центр Олімпійської підготовки» у задоволенні його законних вимог відповідно до звернення від 15 березня 2014 року у формі звичайного листа;

- визнати дії та бездіяльність посадових осіб РДА незаконними та такими, що грубо порушують вимоги п. 2 ст. 3, ст. 6, п. 1. ст. 8, п. 2 ст. 22, ст. 55 Конституції України, а саме: прав та свобод людини - головного обв'язку держави, грубого порушення повноважень та меж, встановлених Конституцією України, грубого порушення норм права прямої дії та принципу верховенства права;

- визнати дії та бездіяльність посадових осіб РДА відносно порушення обов'язків місцевих державних адміністрації, а саме: не виконання вимог Конституції та законів України, законності і правопорядку, додержання прав і свобод громадян незаконними та такими, що грубо порушують вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 119 Конституції України, вимоги ст. 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»;

- визнати незаконними та такими, що грубо порушують права та свободи усіх членів територіальної громади Білгород-Дністровського району, дії та бездіяльність РДА стосовно відмови у наданні дозволу ТОВ «Центр Олімпійської підготовки» згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у довгострокову оренду терміном 49 (сорок дев'ять) років для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району, а саме юнацької спортивно - оздоровчої школи олімпійської підготовки з обслуговування членів територіальної громади Білгород-Дністровського району на частці території колишньої бази відпочинку «Аккерман», що знаходиться у користуванні ТОВ «Центр Олімпійської підготовки» внаслідок переходу права власності на нерухоме майно 49/100 часток будівель та споруд бази відпочинку «Аккерман», які належать ТОВ «Центр Олімпійської підготовки» на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «Схід» та ТОВ «Центр Олімпійської підготовки», що розташоване на земельній ділянці загальною площею 1,4805 га., а саме земельній ділянці № 1, площею 1,1003 га. та земельній ділянці № 2, площею 0,3802 га., які розташовані за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 59;

- зобов'язати РДА надати згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у довгострокову оренду терміном 49 років для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району.

Постановою Білгород-дністровського районного суду Одеської області від 08 травня 2014 року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року виправлено описку в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року зазначивши у вступній та резолютивній частинах вказаної постанови додатково третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Одеську обласну державну адміністрацію та Товариство з обмеженою відповідальністю «Схід».

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями позивачем подано касаційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судом апеляційної інстанції порушено строки розгляду справи та зроблено помилковий висновок, що дана справа підвідомча саме окружному адміністративному суду. Зазначає, що зміни, внесені до Земельного кодексу України 01 січня 2013 року не відповідають Конституції України, тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. За результатами звернення позивача РДА повинна була видати розпорядження, а не надави відповідь листом. Судом не надано оцінки листу ТОВ «Схід» про добровільне відчуження права користування на частку земельної ділянки. В справі не має доказів віднесення спірних земельних ділянок до земель рекреаційного призначення, а рішення Білгород-Дністровської районної ради від 19 травня 2000 року про віднесення території Будацької коси до земель рекреаційного призначення, є незаконним, на думку позивача. Також позивач вважає, що спірними земельними ділянками повинна розпоряджатись саме РДА.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, відповідач вважає касаційну скаргу необґрунтованою, тому просить відмовити в її задоволенні, рішення судів - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що 17 серпня 2012 року ТОВ «Центр Олімпійської підготовки» придбало у ТОВ «Схід» нерухоме майно, яке розташоване за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 59 для експлуатації та обслуговування 49/100 частки будівель та споруд бази відпочинку «Аккерман» на земельній ділянці загальною площею 1,4805 га., що складається із земельної ділянки № 1 площею 1,1003 га та земельної ділянки № 2 площею 0,3802 га. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Сминтиною І.В. та внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12 жовтня 2013 року.

Земельна ділянка, на якій розташоване зазначене нерухоме майно, надана ТОВ «Схід» у довгострокову оренду на підставі договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 29 вересня 1997 року.

15 березня 2014 року до канцелярії РДА директором ТОВ «Центр Олімпійської підготовки» Кучеровим О.І. подано звернення щодо надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у довгострокову оренду терміном 49 років для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району, а саме юнацької спортивно-оздоровчої школи олімпійської підготовки з обслуговування членів територіальної громади Білгород-Дністровського району на частці території колишньої бази відпочинку «Аккерман», що знаходиться у користуванні ТОВ «Центр Олімпійської підготовки» внаслідок переходу права власності на нерухоме майно - 49/100 часток будівель та споруд бази відпочинку «Аккерман», які належать позивачу на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та «Схід», що розташоване на земельній ділянці загальною площею 1,4805 га, а саме земельній ділянці № 1 площею 1,1003 га та земельній ділянці № 2 площею 0,3802 га., які розташовані за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 59.

Листом від 21 березня 2014 року № 726/01-19/1/1757 відповідачем надано позивачу відповідь про відсутність повноважень у РДА задовольнити вказане звернення і рекомендовано для вирішення питання звернутись до Одеської обласної державної адміністрації, до компетенції якої віднесено вирішення такого питання.

Непогоджуючись з такими діями РДА, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що саме РДА наділена повноваженнями вчиняти дії щодо розпорядженнями землями, на яких розташований належний позивачу об'єкт нерухомого майна, а також з того, що РДА повинна була видати розпорядження відповідно до покладених на неї повноважень.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, дійшов протилежних висновків та виходив з того, що РДА не наділена повноваженнями розпоряджатись землями рекреаційного призначення, до яких і віднесено земельні ділянки, на яких розміщено належний позивачу об'єкт нерухомого майна. Натомість такими повноваженнями наділена Одеська обласна державна адміністрація. Крім того, в порушення правил предметної підсудності, вказаний спір розглянуто місцевим загальним судом як адміністративним судом, тоді як він підлягає розгляду окружним адміністративним судом.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Ч. 3 ст. 122 ЗК України передбачено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що районні державні адміністрації наділенні повноваженнями передавати земельні ділянки у власність чи користування тільки у випадках, визначених цією частиною статті.

Разом з тим, ч. 5 вказаної статті ЗК України передбачено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Вказана норма закону наділяє обласні державні адміністрації повноваженнями передавати земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування, в тому числі за межами населеного пункту для всіх потреб, тобто без обмежень щодо категорії земель та потреб, для яких вона передається.

З урахуванням встановленої судом апеляційної інстанції обставини, що відповідно до рішення Білгород-Дністровської районної ради Одеської області від 19 травня 2000 року № 277-ХХІІІ «Про затвердження статусу земель запасу Білгород-Дністровського району на Будацькій косі смт. Затока» спірна земельна ділянка віднесена до земель рекреаційного призначення та відсутності у районних державних адміністрацій повноважень розпоряджатись вказаною категорією земель, суд апеляційної інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, зазначивши, що такими повноваженнями наділена обласна державна адміністрація відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України.

При цьому вірно вказано, що розпорядження видається головою адміністрації в межах своїх повноважень згідно з ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Оскільки вирішення спірного питання не віднесено до повноважень відповідача, у голови РДА не було і підстав видавати розпорядження з цього приводу.

Крім того, судом апеляційної інстанції правильно вказано, що Білгород-Дністровським районним судом Одеської області порушено правила предметної підсудності, оскільки розгляд даного спору віднесено до компетенції окружного адміністративного суду відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України.

Посилання позивача на ту обставину, що дана справа предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду відповідно до ч. 3 ст. 18 КАС України, оскільки позивач оскаржує дії саме посадової особи місцевого органу виконавчої влади, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій, зокрема:

1) очолюють відповідні місцеві державні адміністрації, здійснюють керівництво їх діяльністю, несуть відповідальність за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань і за здійснення ними своїх повноважень;

2) представляють відповідні місцеві державні адміністрації у відносинах з іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, політичними партіями, громадськими і релігійними організаціями, підприємствами, установами та організаціями, громадянами та іншими особами як в Україні, так і за її межами.

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що голова місцевої державної адміністрації очолює та представляє її у відносинах з іншими суб'єктами цих відносин.

Тому, даючи відповідь позивачу на його лист від 04 березня 2014 року, голова Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області діяв не як самостійна посадова особа місцевого органу виконавчої влади, а як представник органу державної влади, який він очолює, тобто діяв в особі такого органу влади.

Отже, даний спір підвідомчий саме окружному адміністративному суду, про що вірно вказано судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Судом апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Також відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року, якою виправлено описку в постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року в частині наявності третіх осіб, оскільки внесені судом апеляційної інстанції виправлення відповідають матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Окремі порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не можуть бути безумовною підставою для скасування його законного та обґрунтованого рішення, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи, відповідно до ч. 2 ст. 224 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2211, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Олімпійської підготовки» відхилити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: