Справа № 191/1751/15-а (2-а/191/33/15)
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/28081/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів Тракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного від 8 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Синельниківської міської ради про скасування постанови,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Синельниківської міської ради про скасування постанови № 24 у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 108 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного від 8 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу суду першої інстанції залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 108, ч. 6 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КАС України.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та направлення справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вимоги до апеляційної скарги встановлює ст. 187 КАС України, ч. 6 якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 187 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 108 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 108 КАС України встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Залишаючи апеляційну скаргу позивачки без руху, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 187 КАС України, оскільки до неї не додано документ про сплату судового збору.

Проте погодитися з висновками суду апеляційної інстанції не можна з таких підстав.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки суду апеляційної інстанції зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Питання справляння судового збору, крім Закону України «Про судовий збір», регулюється іншим законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Статтею 87 КАС України визначено, що до судових витрат належать судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року, такі особи не віднесені до кола суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об'єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Разом із цим такий припис у ч. 4 ст. 288 КУпАП не вступає в колізію з положеннями ст. 5 Закону України «Про судовий збір», якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло осіб і коло вимог, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним. Цей Закон не містить застережень про те, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють в частині, що не суперечать йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України з прийняттям цього Закону (п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, норми ч. 4 ст. 288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, за подання до суду даного адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір».

Разом з тим, оскільки базою для обчислення ставки судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення в порядку, передбаченому главою 1 розділу IV КАС України, є розмір ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, то судовий збір при оскарженні судових рішень у зазначених справах в апеляційному порядку не сплачується.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкових висновків про залишення апеляційної скарги позивачки без руху з підстав ненадання документу про сплату судового збору, оскільки судовий збір у вказаних справах сплаті не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, коли судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, а суд касаційної інстанції в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного від 8 червня 2015 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк