Справа № 466/2531/15-а
Суддя: Кавацюк В. І.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/2531/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Семків Х.І., Бандуровському Т.Я.,

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова про зобов»язання до нарахування недоплаченої щомісячної державної надбавки як дитині війни,

у с т а н о в и в :

02 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Львова , в якому, згідно уточнень від 20 жовтня 2015 року просить зобов»язати Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Львова донарахувати і виплатити йому 30% надбавки до пенсії за період з 01 липня 2015 року по день розгляду справи, з врахуванням мінімальної пенсії за віком за цей період та з урахуванням індексу інфляції та проведенням у цей період часткових доплат.

Як на підставу своїх вимог зазначив що він є дитиною війни, а відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року «дітям війни» повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідачем всупереч вимог вказаного Закону така грошова допомога не виплачувалася в повному обсязі, а тому позивач змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у поданому до суду позові. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила та дала відповідні пояснення, покликаючись на обставини, викладені у поданих до суду письмових запереченнях .

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2, 29.03.1939р.н., є дитиною війни.

Відповідно до ст.3 цього Закону державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

У 2011 році до 22.07.2011 року включно діяла норма, згідно якої дітям війни виплачується підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з пунктом 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

У рішенні Конституційного суду України від 26 грудня 2011 року Конституційний суд визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року № 2857VІ з наступними змінами та зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На виконання вимог Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік» 6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Як розяснив Вищий Адміністративний суд України в інформаційному листі від 06.09.2011 року № 1080/0/4-11/1400/1/6/13-11: до набрання чинності зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, тобто до 23 липня 2011 року, застосуванню підлягають положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 23 липня 2011 року правомірність дій субєктів владних повноважень у зазначених категоріях справ необхідно перевіряти на відповідність вимогам Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року № 745.

Відповідно до Постанови КМ України від 06 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка прийнята на виконання Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яка набрала законної сили 23.07.2011 року, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн., яке нараховується позивачу УПФ у Шевченківському районі м.Львова з 23.07.2011 року.

Відповідно до Закону України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» доповнені пунктом 67 такого змісту: «Установити, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування на 2014 рік».

Вказана правова норма набрала законної сили 03 серпня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, до 03 серпня 2014 оку законодавчих підстав для відмови у застосуванні положень ст.6 Закону №2195-ІV не було, оскільки Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» не встановлював обмежень щодо виплати підвищення до пенсії дітям війни, а тому нарахування та виплата цього підвищення в період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року особам, що мають право на таке підвищення, повинно здійснюватись відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно п.9 Прикінцевих положень Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування.

Таким чином, у 2012 2015 роках підвищення до пенсії як дитині війни встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховується та виплачується у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2011 2015 рік.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 10, 11, 69, 70, 71, 86, 138, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Львова про зобов»язання до нарахування недоплаченої щомісячної державної надбавки як дитині війни відмовити за безпідставністю.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_4