Справа № 2а-0770/2287/12
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Київ К/800/66087/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуУжгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області
на постановуЗакарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року
та ухвалуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року
у справі№2а-0770/2287/12
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед»
доУжгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед») звернулось до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області, правонаступником якої є Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі по тексту - відповідач, Ужгородська ОДПІ), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 20 липня 2009 року № /0/9865 в частині суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 2910543,00 грн..

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року, позов задоволено.

Вважаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 13 по 17 липня 2009 року посадовими особами відповідача було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за березень 2008 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що задекларовано за період з 01 вересня 2005 року по 31 березня 2008 року.

За результатами перевірки 17 липня 2009 року складено акт №94/23-2/32836226, відповідно до висновків якого встановлено порушення позивачем пункту 5.1 статті 5, підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», підпунктів 7.7.1, 7.7.2, 7.7.3, 7.7.7 пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за даними уточнюючого розрахунку по податковій декларації за березень 2008 року в сумі 3525060,00 грн.

На підставі акта перевірки 20 липня 2009 року прийнято податкове повідомлення - рішення №/0/9865, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3525060 грн. за березень 2008 року.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що вексельні взаєморозрахунки відносяться до безготівкових розрахунків, підтверджують сплату зобов'язань покупця та з аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що погашення податкових векселів за рахунок підтверджених податковим органом сум бюджетного відшкодування є формою сплати податку, яке дає право на відшкодування від'ємного значення.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР з наступними змінами та доповненнями, в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Законом України №168/97-ВР) бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.1 статті 7 названого Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відтак, податковим законодавством передбачено сальдовий метод визначення податкових зобов'язань та кредиту із цього податку. Цей метод передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку (разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку), так і витрат цього платника на сплату сум податку на додану вартість у складі ціни товарів (послуг).

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.2 статті 7 Закону України №168/97-ВР якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг), а залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Наведеними правовими нормами закріплені обов'язкові критерії, яким повинні відповідати суми ПДВ, які підприємство використовує при розрахунку сум бюджетного відшкодування. Ці суми повинні бути, по-перше, включені до складу податкового кредиту попереднього податкового періоду; по-друге, сплачені постачальникам товарів (робот, послуг) у попередніх податкових періодах.

Згідно з підпунктом 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України №168/97-ВР платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До декларації, окрім передбачених вищенаведеним підпунктом документів, додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Згідно з підпунктом 5.12 пункту 5 наказу ДПА України від 30 травня 1997 року №166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 09 липня 1997 року за №250/2054 «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання», якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту, з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового; періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення, то платником податку разом з податковою декларацією подаються Довідка щодо сум залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (додаток 2 до податкової декларації з податку на додану вартість) та Розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України» від 01 жовтня 1997 року №1104 з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Порядок №1104) встановлюються єдині правила випуску, обігу, обліку та погашення векселів, які випускаються платниками податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України на суму податкового зобов'язання. Особи, що не відповідають вимогам пункту 4 розділу 1 названого Порядку (є платниками податку відповідно до вимог статті 2 Закону; зареєстровані як платник податку та внесені до реєстру платників податку; мають індивідуальний податковий номер, присвоєний як платнику ПДВ) сплачують ПДВ в установленому порядку без видачі податкового векселя.

Згідно з пунктом 11.5 статті 11 Закону України №168/97-ВР, з моменту набрання чинності цим Законом платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю, один примірник якого залишається в органі митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій залишається платнику податку; податковий вексель підлягає обов'язковому підтвердженню комерційними банками шляхом авалю; комерційні банки зобов'язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником у строк.

У відповідності до пункту 6 розділу 2 Порядку №1104 видача податкового векселя здійснюється за бажанням платника ПДВ, векселедержателем є державна податкова адміністрація (інспекція) за місцем реєстрації векселедавця як платника ПДВ.

Згідно з пунктом 7 названого розділу податковий вексель складається на суму податкового зобов'язання, при цьому, вартість товарів для визначення суми податку, належної до сплати, визначається відповідно до пункту 4.3 Закону України №168/97-ВР.

При митному оформленні товарів (робіт, послуг) сума податкового зобов'язання за однією ВМД не може бути частково оплачена векселем, а частково коштами та вексель видається на повну суму зобов'язання, нарахованого за ВМД (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), окремо для кожної ВМД. Строк, на який видається податковий вексель, передбачений пунктом 8 розділу 2 Порядку №1104 та такий не може перевищувати 30 днів, включаючи дату його видачі. Податковий вексель є податковим звітним документом і підлягає обліку та зберіганню за правилами і в строки, встановлені для первинних бухгалтерських документів у відповідності до пункту 11 розділу 2 Порядку №1104.

Згідно з пунктом 19 розділу 5 Порядку №1104, якщо платнику податку на дату подання податкового векселя органові митного контролю органом державної податкової служби підтверджено суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша від суми зобов'язання за векселем, платник податку має право включити суму зобов'язань за векселем до складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому він був поданий органові митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним, а платник податку має право на включення суми зобов'язань за векселем до складу податкового кредиту у наступному звітному (податковому) періоді. Сума податку на додану вартість, зазначена в податковому векселі, відображається в податковій декларації окремим рядком. До податкової декларації платник податку додає перелік та копії погашених у звітному (податковому) періоді, за який подається декларація, податкових векселів, суму зобов'язань за якими відповідно сплачено чи включено до податкових зобов'язань за цей звітний період.

Пунктом 1.16 статті 1 Закону України №168/97-ВР встановлено, що податковий вексель це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом, що підтверджене комерційними банками шляхом авалю, який видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Згідно абзацу шостого пункту 11.5 статті 11 названого Закону, якщо термін сплати зобов'язань по податковому векселю виникає після закінчення терміну подачі декларації до податкового органу за звітний (податковий) період, в якому відбулася його поставка органу митного контролю, сума зобов'язань по такому податковому векселю включається до складу податкових зобов'язань платника в звітному (податковому) періоді, в якому відбулася його поставка органу митного контролю. При цьому платник податку має право на включення до складу податкового кредиту суми зобов'язань по податковому векселю у наступному звітному (податковому) періоді за умови погашення суми податкових зобов'язань шляхом перерахування коштів до бюджету.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками судів про необґрунтованість зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування в частині сплати ПДВ згідно податкових векселів.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з відповідним позовом колегія суддів також вважає помилковими, оскільки саме положеннями Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» було встановлено відповідний строк, а приписами частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачена можливість встановлення іншими законами відмінного строку звернення до суду ніж передбачений у частині 2 названої статті.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 236, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року у справі №2а-0770/2287/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна