Справа № 826/13659/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 січня 2016 року № 826/13659/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів: Арсірія Р.О., Кузьменка В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державне агентство України з питань кіно
до третя особа Державної фінансової інспекції України Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОНТО ФІЛЬМ"

про визнання протиправними та скасування п. 1 ч. 2 вимоги,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне агентство України з питань кіно звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фінансової інспекції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОНТО ФІЛЬМ" про визнання протиправним та скасування пункту 1 частини 2 вимоги від 28.05.2015 № 04-14/691.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно вимагає від позивача привести у відповідність до вимог абзацу 3 пункту 10 Положення про державну підтримку національних фільмів у продюсерській системі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.1998 № 813, зобов'язання Держкіно щодо надання державної фінансової підтримки ТОВ "ПРОНТО ФІЛЬМ" на виробництво національного фільму «До дідька. Страшні», а відтак пункт 1 частини 2 вимоги від 28.05.2015 № 04-14/691 є протиправним та підлягає скасуванню.

Представники позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, надав письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову, оскільки оскаржувана вимога про усунення порушень безпосередньо не породжує прав чи обов'язків для позивача.

Представник третьої особи підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Державною фінансовою інспекцією України на виконання пункту 2.5 Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2015 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного агентства України з питань кіно (далі - Держкіно, Агенство, Установа) за період з 01.01.2012 по завершений місяць 2015 року, якою встановлено ряд порушень, що відображені в акті ревізії від 20.04.2015 № 04-20/2.

28.05.2015 Державною фінансовою інспекцією України винесено вимогу щодо усунення, виявлених ревізією порушень № 04-14/691, в якій зазначено, що ревізією встановлені порушення законодавства, що не призвели до втрат фінансових і матеріальних ресурсів, зокрема, в порушення абзацу 3 пункту 10 Положення про державну підтримку національних фільмів у продюсерській системі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.1998 № 813, Держкіно завищено розмір державної фінансової підтримки за Договором виробництва національного повнометражного художнього кінофільму «До дідька. Страшні» від 28.02.2014 №20 та взято зобов'язань щодо надання такої підтримки із завищеним обсягом на суму 1594322,70 грн., яку станом на момент завершення ревізії не профінансовано.

У зв'язку з чим, Державною фінансовою інспекцією України в пункті 1 частини 2 вимоги від 28.05.2015 №04-14/691 запропоновано привести у відповідність до вимог абзацу 3 пункту 10 Положення про державну підтримку національних фільмів у продюсерській системі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.1998 № 813, зобов'язання Держкіно щодо надання державної фінансової підтримки ТОВ "ПРОНТО ФІЛЬМ" на виробництво національного фільму «До дідька. Страшні».

Державне агентство України з питань кіно, не погоджуючись з пунктом 1 частини 2 вимоги від 28.05.2015 №04-14/691, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 р. N 310 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення, Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях (підпункт 20); у разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 5 пункту 4).

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В постановах Верховного суду України від 10.05.2015 справа №21-632а14, від 20.01.2015 справа №21-601а14, від 18.11.2014 справа №21-461а14, від 14.10.2014 справа № 21-453а14 колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України дійшли висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для підконтрольного об'єкта.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною фінансовою інспекцією України пред'явлено позивачу вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір (завищено розмір державної фінансової підтримки за Договором виробництва національного повнометражного художнього кінофільму «До дідька. Страшні» від 28.02.2014 № 20 та взято зобов'язань щодо надання такої підтримки із завищеним обсягом на суму 1 594 322,70 грн., яку станом на момент завершення ревізії не профінансовано).

Водночас, Державна фінансова інспекція України в пункті 1 частини 2 вимоги від 28.05.2015 № 04-14/691 лише запропонувала (а не зобов'язала) позивачу можливі шляхи усунення порушень стосовно зобов'язань Держкіно щодо надання державної фінансової підтримки ТОВ "ПРОНТО ФІЛЬМ" на виробництво національного фільму «До дідька. Страшні» шляхом приведення роботи у відповідність із вимогами абзацу 3 пункту 10 Положення про державну підтримку національних фільмів у продюсерській системі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.1998 № 813.

Отже, пункт 1 частини 2 вимоги від 28.05.2015 № 04-14/691 не носить імперативного характеру (обов'язкового до виконання), оскільки відсутні обов'язкові до виконання вказівки, а міститься лише пропозиція стосовно можливого шляху усунення порушень.

Таким чином, пункт 1 частини 2 вимоги від 28.05.2015 № 04-14/691 жодним чином не порушує прав Держкіно, як не створює для позивача певних обов'язків, оскільки спірна вимога носить рекомендаційний характер, а не імперативний.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі вищевикладеного, суд встановив, що Державна фінансова інспекція України не порушила прав та інтересів позивача, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування пункту 1 частини 2 вимоги від 28.05.2015 № 04-14/691 є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко