Справа № 820/10791/15
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 р. Справа № 820/10791/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2015р. по справі № 820/10791/15

за позовом ОСОБА_1

до Реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Мацюк Тетяни Тарасівни, третя особа - ОСОБА_3

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

23.10.2015 року позивачка, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Мацюк Тетяни Тарасівни третя особа: ОСОБА_3, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Мацюк Тетяни Тарасівни про державну реєстрацію права власності на будівлю магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки №487 від 19.06.2014 року індексний номер 24500418 від 17.09.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2015 року по справі № 820/10791/15 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Мацюк Тетяни Тарасівни, третя особа: ОСОБА_3, про скасування рішення - відмовлено.

Позивачка, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що судом неповністю з'ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, судом порушені норми матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.06.2014 року між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, надалі Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, надалі Іпотекодавець) у нотаріальній формі був укладений договір позики, згідно з яким позивачка отримала від ОСОБА_3 у борг 100000 гривень, що на момент укладання цього договору за середнім курсом продажу доларів США приватним особам банками України складало еквівалент 8500,00 (вісім тисяч п'ятсот) доларів США (п.1 та п.З Договору позики).

Відповідно до п.1 та п.2 даного Договору позики, позивачка взяла на себе зобов'язання повернути таку ж суму грошових коштів у строк до 19.06.2015 року.

Виконання даного зобов'язання було забезпечене укладеним між сторонами договором іпотеки від 19.06.2014 року, предметом якого є нежитлова будівля, магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" під НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, на земельній ділянці площею 0,0048 (нуль цілих сорок вісім десятитисячних) га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3. Загальна площа нерухомого майна складає 43,4 (сорок три цілих чотири десятих) кв. м., загальна площа забудови - 48,0 кв.м., вартістю 239670,00 (двісті тридцять дев'ять тисяч шістсот сімдесят) гривень.

Згідно з п. 6.1 Договору іпотеки у випадку порушення (невиконання чи неналежне виконання) Позивачкою-іпотекодавцем зобов'язань за Договором позики, третя особа має право звернути стягнення на предмет іпотеки (нежитлове приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1") шляхом отримання як іпотекодержатель права власності на даний предмет іпотеки. При цьому, Договір іпотеки є прямою підставою для здійснення реєстрації права власності на вказану нерухомість за собою.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» 25.06.2015 року ОСОБА_3 на поштову адресу позивачки, яка зазначена у договорах позики та іпотеки, цінним листом з описом вкладення та поштовим повідомленням про вручення була спрямована письмова вимога про усунення порушення від 23.06.2015 року (копії вимоги, опису вкладення до цінного листа від 25.06.2015 року, копія фіскального чеку від 25.06.2015 року.

Рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Мацюк Тетяни Тарасівни здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки №487 від 19.06.2014 року індексний номер 24500418 від 17.09.2015 року.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням відповідача, позивачка для захисту своїх прав звернулась до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, були виконані всі умови договору позики від 19.06.2014 року, та було належним чином надіслано позивачці вимогу, як то передбачено законом України "Про іпотеку", та відповідні документи були надані відповідачу, останнім при винесенні оскаржуваного рішення не було порушено норм чинного законодавства.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивачки у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ст. 37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Враховуючи вищезазначені норми права, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання за договором перед іпотекодержателем.

Згідно з п. 6.1 Договору іпотеки у випадку порушення (невиконання чи неналежне виконання) Позивачкою-іпотекодавцем зобов'язань за Договором позики, третя особа має право звернути стягнення на предмет іпотеки (нежитлове приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1") шляхом отримання як іпотекодержатель права власності на даний предмет іпотеки. При цьому, Договір іпотеки є прямою підставою для здійснення реєстрації права власності на вказану нерухомість за собою.

Зазначене право походить також із змісту ст. 37 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-ІУ, згідно з якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційною інстанцією, що відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" 25.06.2015 року ОСОБА_3 на поштову адресу позивача, яка зазначена у договорах позики та іпотеки, цінним листом з описом вкладення та поштовим повідомленням про вручення була спрямована письмова вимога про усунення порушення від 23.06.2015 року (копії вимоги, опису вкладення до цінного листа від 25.06.2015 р. (ф. 107), копія фіскального чеку від 25.06.2015 року.

Колегія суддів погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Пунктом 46 Порядку № 868 встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Як вбачається з матеріалів справи, третя особа, ОСОБА_3, в порядку, встановленому ст. 37 Закону України Про іпотеку, звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на іпотечне майно.

Колегія суддів зазначає, що аналіз наведеної вище норми дає підстави для висновку про те, що обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином, іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а й отримання вимоги, а отже, третя особа - ОСОБА_3, при подачі заяви про реєстрацію права власності серед необхідного комплекту документів повинно було бути разом з засвідченою копією вимоги (свідоцтвом нотаріуса) про усунення порушень з доказами її направлення та вручення.

Проте, матеріали справи не містять даних про отримання письмової вимоги про усунення порушень.

В апеляційні скарзі позивач заперечує факт отримання письмової вимоги про усунення порушень щодо виконання зобов'язань.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 46 Порядку № 868 визначено вичерпний та безальтернативний перелік документів, що підлягають подачі у разі проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що саме по собі є імперативною вимогою.

При цьому, не надання третьою особою доказів направлення вимоги, а також її отримання, виключало права вчиняти реєстраційні дії щодо проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі інших документів, ніж визначенні у вказаних нормах.

За приписами пункту 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення державного реєстратора реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Мацюк Тетяни Тарасівни про державну реєстрацію права власності на будівлю магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки № 487 від 19.06.2014 року (індексний номер 24500418 від 17.09.2015 року) прийнято без дотримання вимог Закону № 1952-IV та Порядку № 868, без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2015р. по справі № 820/10791/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Мацюк Тетяни Тарасівни, третя особа: ОСОБА_3 про скасування рішення задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Мацюк Тетяни Тарасівни про державну реєстрацію права власності на будівлю магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки № 487 від 19.06.2014 року (індексний номер 24500418 від 17.09.2015 року).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (НОМЕР_2) сплачений судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 487 грн. 20 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 535 грн. 92 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді П'янова Я.В. Чалий І.С.
Повний текст постанови виготовлений 02.02.2016 р.