Справа № 813/6034/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Львів № 813/6034/15

13 год. 33 хв.

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Думич Х.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1;

відповідача: представник ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 50х50» до Миколаївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю « 50х50» (далі ТОВ « 50х50») звернулось із позовом до Миколаївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі Миколаївська ОДПІ), у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить визнати протиправними дії щодо прийняття податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 29.07.2015 року та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 29.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що оскаржувані рішення прийнято на підставі акта перевірки № 67/13-21-22/32991624 від 13.07.2015 року.

У вищенаведеному акті контролюючий орган вказав про те, що господарські операції між ТОВ « 50х50» та його контрагентами ПП «Хімінвест», ТОВ «Айті Аутсорсінг», ТОВ «Фінанс Пан Трейд», ТОВ «ОСОБА_3 ТПВ», ТОВ «ТПК ОСОБА_4», а також ТОВ «ОСОБА_5 Союз», ТОВ «Арс Сіті», ТОВ «Білдекс», ТОВ «Будівельна фірма «Укрбудсервіс», ПП «Ворк Супорт», ТОВ «Ерідл», ТОВ «Мета-Днепр», ТОВ «Семикс», ТОВ «Техно-Еліт», ТОВ «Трентова ЛТД», ТОВ «ОСОБА_4 ЛТД», ТОВ «Алдо Груп», ТОВ «Бігліон», ТОВ «Білдекс», ТОВ «Брокбудкепітал», ТОВ «Віта Союз», ТОВ «Гарант Максимум», ТОВ «Грант Буд», ТОВ «Дельта Союз», ТОВ «Актив Торг», ТОВ «Крістал Буд», ТОВ «Лаванда Континент», ТОВ «Нестіан Трейд», ТОВ «Регіон Кепітал», ПП «Санвік», ТОВ «Сантехресурс» не спричинили реального настання юридичних наслідків. Позивач з такими висновками не погоджується, зазначив про те, що відповідач не надав належної правової оцінки документам, які підтверджують факт реального здійснення господарських операцій позивача з названими контрагентами, а також доказам, які повязані із господарською діяльністю ТОВ « 50х50». Долучені до матеріалів справи документи, на думку позивача, повністю спростовують висновки відповідача про порушення податкового законодавства, зазначені у акті податкової перевірки. А тому прийняті на основі таких висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню. Звертає увагу на відсутність підстав для застосування штрафних (фінансових) санкцій за неподання податкових розрахунків форми 1ДФ та у звязку із надлишком готівки в касі підприємства. Крім того, вважає, що дії відповідача щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не відповідають вимогам Податкового кодексу України. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву, зміст яких зводиться до такого. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків акта № 67/13-21-22/32991624 від 13.07.2015 року, складеного за наслідками планової виїзної перевірки ТОВ « 50х50» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано до перевірки необхідних первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій із контрагентами ПП «Хімінвест», ТОВ «Айті Аутсорсінг», ТОВ «Фінанс Пан Трейд», ТОВ «ОСОБА_3 ТПВ», ТОВ «ТПК ОСОБА_4», а також ТОВ «ОСОБА_5 Союз», ТОВ «Арс Сіті», ТОВ «Білдекс», ТОВ «Будівельна фірма «Укрбудсервіс», ПП «Ворк Супорт», ТОВ «Ерідл», ТОВ «Мета-Днепр», ТОВ «Семикс», ТОВ «Техно-Еліт», ТОВ «Трентова ЛТД», ТОВ «ОСОБА_4 ЛТД», ТОВ «Алдо Груп», ТОВ «Бігліон», ТОВ «Білдекс», ТОВ «Брокбудкепітал», ТОВ «Віта Союз», ТОВ «Гарант Максимум», ТОВ «Грант Буд», ТОВ «Дельта Союз», ТОВ «Актив Торг», ТОВ «Крістал Буд», ТОВ «Лаванда Континент», ТОВ «Нестіан Трейд», ТОВ «Регіон Кепітал», ПП «Санвік», ТОВ «Сантехресурс», надані до перевірки первинні документи не підтверджують товарності господарських операцій позивача із вказаними контрагентами. З огляду на наведене вважає, що формальне дотримання позивачем вимог законодавства не є підставою для визнання податкової вигоди обґрунтованою.

Крім того відповідач зазначив, що позивачем у поданих розрахунках форми 1-ДФ за ІІ та ІІІ квартали 2012 року не відображено нараховані та виплачені доходи на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою « 157».

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

ТОВ « 50х50» зареєстроване як юридична особа 26.08.2004 року державним реєстратором Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, узято на облік в органах ДПС 21.01.2009 року.

У період з 15.06.2015 року по 06.07.2015 року Миколаївською ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ТОВ «50х50» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року, за наслідками якої складено № 67/13-21-22/32991624 від 13.07.2015 року.

У висновках акта перевірки відповідач зазначив про порушення ТОВ « 50х50» п. 189.1 ст. 189, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення ПДВ за травень 2012 року в сумі 15822,00 грн. та заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 18201236,00 грн.; п. 2.8., п. 3.4., п. 3.5., п. 5.8., п. 7.24. «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», внаслідок якого встановлено перевищення ліміту каси, загальна сума понадлімітних залишків становить 1468,80 грн.; п. п. «б» п. 176.2. ст. 176 розділу IV та п. 51.1. ст. 51, п. п. 49.18.2. п. 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України.

На основі таких висновків було прийнято податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 29.07.2015 року.

Позивач із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями не погодився, оскаржив їх в адміністративному порядку. За наслідками адміністративного оскарження скарги позивача було залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Податковий кодекс України містить наступні нормативні положення щодо порядку формування податкового кредиту та сплати зобов'язань з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

ОСОБА_5 на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Беручи до уваги наведені вище норми закону, необхідною умовою для формування валових витрат та віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем чи первісним постачальником як умову для формування податкового кредиту платника податку. Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх дійсному економічному змісту операцій.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Стосовно господарських операцій позивача з контрагентами ПП «Хімінвест», ТОВ «Айті Аутсорсінг», ТОВ «Фінанс Пан Трейд», ТОВ «ОСОБА_3 ТПВ», ТОВ «ТПК ОСОБА_4» судом встановлено наступне.

Позивачем укладено договір поставки та договори купівлі-продажу з наступними контрагентами:

- ПП «Хімінвест» - договір поставки № 22 від 22.04.2014 року;

- ТОВ «Айті Аутсорсінг» - договір купівлі-продажу № П-46 від 18.06.2012 року;

- ТОВ «Фінанс Пан Трейд» - договір купівлі-продажу № П-32 від 29.03.2012 року;

- ТОВ «ОСОБА_3 ТПВ» - договір купівлі-продажу № П-29 від 01.03.2012 року;

- ТОВ «ТПК ОСОБА_4» - договір купівлі-продажу № П-72 від 23.08.2012 року.

Відповідно до умов вказаних договорів ТОВ « 50х50» (продавець) зобовязується поставити, а ПП «Хімінвест», ТОВ «Айті Аутсорсінг», ТОВ «Фінанс Пан Трейд», ТОВ «ОСОБА_3 ТПВ», ТОВ «ТПК ОСОБА_4» прийняти та оплатити цемент та інші будівельні матеріали (товар) та послуги у кількості, асортименті, терміни і за ціною відповідно до умов даних Договорів та додатково погоджених Специфікацій, що є невідємною частиною даних Договорів.

Товар вважається зданим Продавцем і прийнятим Покупцем: по якості - згідно документа про якість; по кількості - відповідно до ваги, зазначеній у накладній (товарно-транспортній накладній) - відвантаження автомобілями.

Кількість прийнятого від Продавця товару визначається кількістю місць, вказаних в накладній. Поставка товару здійснюється автотранспортом Продавця або автотранспортом Покупця (самовивіз).

На виконання умов вказаних договорів ТОВ «50x50» оформлено податкові та видаткові накладні на поставку цементу на загальну суму 34700850,45 грн. в т.ч. ПДВ 5783475,06 грн., для наступних покупців:

1) ПП «Хімінвест» на загальну суму 15820000,00грн. в т.ч. ПДВ 2636666,66грн., а саме: квітень 2014 року на загальну суму 2250810,00 грн. в т.ч. ПДВ 375135,00 грн.; травень 2014 року на загальну суму 3959509,22 грн. в т.ч. ПДВ 659918,20 грн.; червень 2014 року на загальну суму 4049938,02 грн. в т.ч. ПДВ 674989,67 грн.; липень 2014 року на загальну суму 4559812,45 грн. в т.ч. ПДВ 759968,74 грн.; серпень 2014 року на загальну суму 999930,31 грн. в т.ч. ПДВ 166655,06 грн.

2) ТОВ «Айті Аутсорсінг» - на загальну суму 12051828,00 грн. в т.ч. ПДВ 2008638,00 грн., а саме: червень 2012 року на загальну суму 1482180,00 грн. в т.ч. ПДВ 247030,00 грн.; липень 2012 року на загальну суму 4972000,00 грн. в т.ч. ПДВ 828666,66 грн.; серпень 2012 року на загальну суму 2600000,00 грн. в т.ч. ПДВ 433333,33 грн.; вересень 2012 року на загальну суму 1450000,00 грн. в т.ч. ПДВ 241666,67 грн.; жовтень 2012 року на загальну суму 830000,00 грн. в т.ч. ПДВ 138333,33 грн.; листопад 2012 року на загальну суму 617648,00 грн. в т.ч. ПДВ 102941,33 грн.; грудень 2012 року на загальну суму 100000,00 грн. в т.ч. ПДВ 16666,67 грн.

3) ТОВ «Фінанс Пан Трейд» на загальну суму 1485246,45 грн. в т.ч. ПДВ 247541,07 грн., а саме: квітень 2012 року на загальну суму 458813,00 грн. в т.ч. ПДВ 76468,83 грн.; травень 2012 року на загальну суму 457322,00 грн. в т.ч. ПДВ 76220,33 грн.; червень 2012 року на загальну суму 569111,45 грн. в т.ч. ПДВ 94851,91 грн.

4) ТОВ «ОСОБА_3 ТПВ» на загальну суму 4398850,00 грн. в т.ч. ПДВ 733141,66 грн., а саме: квітень 2012 року на загальну суму 1807241,00 грн. в т.ч. ПДВ 301206,83 грн.; травень 2012 року на загальну суму 1095793,00 грн. в т.ч. ПДВ 182632,17 грн.; червень 2012 року на загальну суму 915458,00 грн. в т.ч. ПДВ 152576,33 грн.; серпень 2012 року на загальну суму 46818,00 грн. в т.ч. ПДВ 7803,00 грн.; вересень 2012 року на загальну суму 412920,00 грн. в т.ч. ПДВ 68820,00 грн.; жовтень 2012 року на загальну суму 120620,00 грн. в т.ч. ПДВ 20103,33 грн.

5) ТОВ «ТПК ОСОБА_4» на загальну суму 944926,00 грн. в т.ч. ПДВ 157487,67 грн., а саме: серпень 2012 року на загальну суму 539088,00 грн. в т.ч. ПДВ 89848,00 грн.; вересень 2012 року на загальну суму 230139,00 грн. в т.ч. ПДВ 38356,50 грн.; жовтень 2012 року на загальну суму 175699,00 грн. в т.ч. ПДВ 29283,17 грн.

Оплату за поставлений товар покупцями проведено в безготівковій формі з розрахункового рахунку відповідно до копій платіжних доручень на загальну суму 34700850,45 грн. в т.ч.: ПП «Хімінвест» - на загальну суму 15820000,00 грн. в т.ч. ПДВ 2636666,66 грн.; ТОВ «Айті Аутсорсінг» - на загальну суму 12051828,00 грн. в т.ч. ПДВ 2008638,00 грн.; ТОВ «Фінанс Пан Трейд» - на загальну суму 1485246,45 грн. в т.ч. ПДВ 247541,07 грн.; ТОВ «ОСОБА_3 ТПВ» - на загальну суму 4398850,00 грн. в т.ч. ПДВ 733141,66 грн.; ТОВ «ТПК ОСОБА_4» - на загальну суму 944926,00 грн. в т.ч. ПДВ 157487,67 грн. Станом на 31.12.2014 року заборгованість вказаних покупців перед ТОВ « 50x50» відсутня.

Стосовно господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «ОСОБА_5 Союз», ТОВ «Арс Сіті», ТОВ «Білдекс», ТОВ «Будівельна фірма «Укрбудсервіс», ПП «Ворк Супорт», ТОВ «Ерідл», ТОВ «Мета-Днепр», ТОВ «Семикс», ТОВ «Техно-Еліт», ТОВ «Трентова ЛТД», ТОВ «ОСОБА_4 ЛТД», ТОВ «Алдо Груп», ТОВ «Бігліон», ТОВ «Білдекс», ТОВ «Брокбудкепітал», ТОВ «Віта Союз», ТОВ «Гарант Максимум», ТОВ «Грант Буд», ТОВ «Дельта Союз», ТОВ «Актив Торг», ТОВ «Крістал Буд», ТОВ «Лаванда Континент», ТОВ «Нестіан Трейд», ТОВ «Регіон Кепітал», ПП «Санвік», ТОВ «Сантехресурс» судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у період 2013-2014 р.р. ТОВ « 50х50» уклало договори комісії з вищевказаними контрагентами.

Відповідно до п. 1.1. Розділу 1 укладених договорів Комісіонер (ТОВ « 50х50») зобовязується за дорученням Комітента за винагороду укласти від свого імені та за рахунок Комітента договір купівлі-продажу товарів для Комітента.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій із зазначеними контрагентами позивачем додано до матеріалів справи копії відповідних первинних документів, зокрема:

- з ПП «Ворк Супорт»: договір 4-ДК від 01.05.2013 року; податкові накладні за період травень-жовтень 2013 року; видаткові накладні за період травень-жовтень 2013 року; звіти комісіонера; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 24, а. с. 93-250, т. 25, а. с. 1-250, т. 26, а. с. 1-84);

- з ТОВ «Ерідл»: договір 1-ДК від 01.03.2013 року та договір ПР-12 від 20.02.2013 року; податкові накладні за період березень-липень 2013 року; видаткові накладні за період березень-липень 2013 року; звіти комісіонера; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т. 26, а. с. 187-250, т. 27, а. с. 1-218, т. 28, а. с. 1-171);

- з ТОВ «Будівельна фірма «Укрбудсервіс»: договір 3-ДК від 10.04.2013 року; податкові накладні за період квітень-травень 2013 року; видаткові накладні за період квітень-травень 2013 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 10, а. с. 1-85);

- з ТОВ «Арс Сіті»: договір 2-ДК від 10.04.2013 року; податкові накладні за період квітень-травень 2013 року; видаткові накладні за період квітень-травень 2013 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 4, а. с. 166-180);

- з ПП «Техно-Еліт»: договір 5-ДК від 31.05.2013 року; податкові накладні за період травень-серпень 2013 року; видаткові накладні за період травень-серпень 2013 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 26, а. с. 85-186);

- з ТОВ «Трентова ЛТД»: договір 10-ДК від 05.08.2013 року; податкові накладні за серпень 2013 року; видаткові накладні за серпень 2013 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера;

- з ТОВ «ТД «Грандвест»: договір 6-ДК від 23.07.2013 року; податкові накладні за липень-серпень 2013 року; видаткові накладні за липень-серпень 2013 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 14, а. с. 31-140);

- з ТОВ «Акрон ОСОБА_5 Союз»: договір 8-ДК від 14.08.2013 року; податкові накладні за серпень-жовтень 2013 року; видаткові накладні за серпень-жовтень 2013 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 13, а. с. 30-250, т. 14, а. с. 1-30);

- з ТОВ «Семикс»: договір 9-ДК від 16.08.2013 року; податкові накладні за серпень-листопад 2013 року; видаткові накладні за серпень-листопад 2013 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 12, а. с. 7-250, т. 13, а. с. 1-29);

- з ТОВ «Мета-Днепр»: договір 7-ДК від 02.08.2013 року; податкові накладні за серпень-листопад 2013 року; видаткові накладні за серпень-листопад 2013 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 10, а. с. 86-250, т. 11, а. с. 1-250, т. 12, а. с. 1-6);

- з ТОВ «Бігліон»: договір ДК-18 від 01.10.2014 року; податкові накладні за період жовтень-грудень 2014 року; видаткові накладні за період жовтень-грудень 2014 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 9, а. с. 59-232);

- з ТОВ «Грант Буд»: договір ДК-15 від 01.10.2014 року; податкові накладні за період жовтень-листопад 2014 року; видаткові накладні за період жовтень-листопад 2014 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 8, а. с. 1-71);

- з ТОВ «Регіонал Кепітал»: договір ДК-11/1 від 01.09.2014 року; податкові накладні за період вересень-жовтень 2014 року; видаткові накладні за період вересень-жовтень 2014 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 7, а. с. 174-233);

- з ТОВ «Віта Союз»: договір ДК-3 від 20.02.2014 року; податкові накладні за період лютий-квітень 2014 року; видаткові накладні за період лютий-квітень 2014 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 7, а. с. 35-173);

- з ТОВ «Крістал Буд»: договір ДК-14 від 01.10.2014 року; податкові накладні за жовтень 2014 року; видаткові накладні за жовтень 2014 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіт комісіонера (т. 7, а. с. 14-34);

- з ТОВ «Алдо Груп»: договір ДК-4/1 від 03.02.2014 року; податкові накладні за період лютий-березень 2014 року; видаткові накладні за період лютий-березень 2014 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 6, а. с. 221-250, т. 7, а. с. 1-13);

- з ТОВ «Білдекс»: договір 11-ДК від 31.10.2013 року; договір ДК-2 від 20.02.2014 року; податкові накладні за період лютий-березень 2014 року, листопад 2013 року; видаткові накладні за період лютий-березень 2014 року, листопад 2013 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 6, а. с. 129-220);

- з ТОВ «Дельта Союз»: договір ДК-6 від 01.04.2014 року; податкові накладні за період квітень-червень 2014 року; видаткові накладні за період квітень-червень 2014 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 4, а. с. 3-165);

- з ТОВ «Гарант Максимум»: договір ДК-8 від 25.04.2014 року; податкові накладні за період квітень-червень 2014 року; видаткові накладні за період квітень-червень 2014 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 5, а. с. 171-250, т. 6, а. с. 1-128);

- з ПП «Санвік»: договір ДК-16 від 11.12.2014 року; податкові накладні за період листопад-грудень 2014 року; видаткові накладні за період листопад-грудень 2014 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 5, а. с. 154-170);

- з ТОВ «Нестіан Трейд»: договір ДК-11 від 03.07.2014 року; податкові накладні за період липень-вересень 2014 року; видаткові накладні за період липень-вересень 2014 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіти комісіонера (т. 8, а. с. 72-250, т. 9, а. с. 1-58);

- з ТОВ «ОСОБА_6 Торг»: договір ДК-10 від 02.06.2014 року; податкові накладні за червень 2014 року; видаткові накладні за червень 2014 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіт комісіонера;

- з ТОВ «Брокбудкепітал»: договір ДК-4 від 03.02.2014 року; податкові накладні за лютий-квітень 2014 року; видаткові накладні за лютий-квітень 2014 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіт комісіонера (т. 2, а. с. 1-250, т. 3, а. с. 1-250, т. 4, а. с. 1-2);

- з ТОВ «ОСОБА_4 ЛТД»: договір ДК-9 від 02.06.2014 року; податкові накладні за червень-липень 2014 року; видаткові накладні за червень-липень 2014 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіт комісіонера (т. 24, а. с. 1-92);

- з ТОВ «Сантехресурс»: договір ДК-12 від 14.07.2014 року; податкові накладні за липень-жовтень 2014 року; видаткові накладні за липень-жовтень 2014 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіт комісіонера (т. 19, а. с. 136-250, т. 20, а. с. 1-250, т. 21, а. с. 1-213, т. 22, а. с. 1-250, т. 23, а. с. 1-241);

- з ТОВ «Лаванда-континент»: договір ДК- 13 від 01.09.2014 року; податкові накладні за вересень-листопад 2014 року; видаткові накладні за вересень-листопад 2014 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіт комісіонера (т. 5, а. с. 1-153, т. 4, а. с. 181-250).

Оплату за товар зазначеними контрагентами проведено в безготівковій формі з розрахункового рахунку відповідно до копій платіжних доручень в повному обсязі (т. 40, а. с. 2-240).

Здійснення зазначених господарських операцій відображено позивачем у податковій звітності за відповідний період, копії якої додано до матеріалів справи.

Відповідач у акті перевірки стверджує про розрив ланцюга поставки (продажу) товарів за номенклатурою, а саме: в період проведення взаєморозрахунків контрагенти позивача ПП «Хімінвест», ТОВ «Айті Аутсорсінг», ТОВ «Фінанс Пан Трейд», ТОВ «ОСОБА_3 ТПВ», ТОВ «ТПК ОСОБА_4» придбавали у нього цемент, однак в подальшому його реалізацію не відображали (відображено реалізацію ТМЦ іншої номенклатури), відтак, відповідач стверджує про відсутність самого факту отримання цементу від ТзОВ « 50х50».

Також відповідач у акті перевірки зазначає, що фінансово-господарські операції позивача та його контрагентів ТОВ «ОСОБА_5 Союз», ТОВ «Арс Сіті», ТОВ «Білдекс», ТОВ «Будівельна фірма «Укрбудсервіс», ПП «Ворк Супорт», ТОВ «Ерідл», ТОВ «Мета-Днепр», ТОВ «Семикс», ТОВ «Техно-Еліт», ТОВ «Трентова ЛТД», ТОВ «ОСОБА_4 ЛТД», ТОВ «Алдо Груп», ТОВ «Бігліон», ТОВ «Білдекс», ТОВ «Брокбудкепітал», ТОВ «Віта Союз», ТОВ «Гарант Максимум», ТОВ «Грант Буд», ТОВ «Дельта Союз», ТОВ «Актив Торг», ТОВ «Крістал Буд», ТОВ «Лаванда Континент», ТОВ «Нестіан Трейд», ТОВ «Регіон Кепітал», ПП «Санвік», ТОВ «Сантехресурс» носять характер безтоварних та спрямованих на безпідставне формування податкового кредиту та легалізації готівкових коштів. При цьому зазначено, що в період проведення розрахунків ТОВ « 50х50» реалізовувало цемент, в той час як контрагенти реалізовували інші ТМЦ.

Суд зазначає, що статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1, 2, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704.

Суд відмічає, що надані позивачем первинні документи містять всі необхідні реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак, є належними первинними документами, які фіксують факт здійснення господарських операцій.

Факт реального придбання послуг відповідно до договорів поставки товарів та факт надання послуг за договорами комісії із зазначеними контрагентами позивача підтверджується первинними документами встановленої форми, які оформлені із урахуванням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Господарського кодексу України. Долучені позивачем документи мають усі необхідні реквізити та відомості, у повній мірі відображають зміст господарських операцій, і в суду немає підстав ставити під сумнів їх достовірність. Податкові накладні, які засвідчують факт поставки товарів та надання послуг, також належно оформлені. Отже, реальність господарських операцій ТОВ « 50х50» з продажу товарів та надання послуг підтверджується долученими до справи письмовими доказами та не викликає сумнівів.

В свою чергу, податковий орган формально підійшов до встановлення правомірності формування позивачем податкового кредиту, а викладені в акті перевірки від 13.07.2015 року висновки не ґрунтуються на дослідженні наданих до перевірки первинних документів, тому, висновки про відсутність реальності здійснення господарських операцій ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджених жодними доказами.

Стосовно твердження відповідача про відсутність зазначення у видаткових накладних, виписаних на адресу вказаних контрагентів, посади та прізвища особи, яка їх підписала, суд зазначає, що такий факт не свідчить про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, якщо іншими доказами підтверджено реальність господарських операцій та отримання економічного ефекту від їх здійснення.

Судом встановлено, що позивачем було укладено договір із ПАТ «Івано-Франківськцемент» про постачання цементу на постійній основі.

Суд вважає необґрунтованим покликання відповідача на ту обставину, що позивачем не здійснювалось транспортування товару з ПАТ «Івано-Франківськцемент» для подальшої його передачі контрагентам на виконання договорів комісії.

Відповідно до умов вищезгаданих договорів способом отримання товару є самовивіз з вантажної прохідної ПАТ «Івано-Франківськцемент». Відтак, ТОВ « 50х50» не отримувало вказаний товар, не доставляло його власними силами на свої склади, не передавало товар контрагентам. Натомість контрагенти, за допомогою власного транспорту, самостійно отримували товар на прохідній та доставляли його до власного місця зберігання. Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідачем не досліджувалось питання того, хто саме та коли саме по укладених договорах отримував цемент з вантажної прохідної ПАТ «Івано-Франківськцемент». Таким чином, передача товару проходила шляхом його самостійного вивозу комітентом, а твердження відповідача про розрив ланцюга поставки (продажу) товарів за номенклатурою не знайшло підтвердження під час розгляду адміністративної справи

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведені у сукупності обставини та досліджені документальні докази суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з поставки товарів та надання послуг мали реальний характер, факти поставки позивачем товарів та надання відповідних послуг оформлені документально та спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами поставки та комісії.

Оцінюючи доводи відповідача про відсутність реалізації контрагентами позивача товару, придбаного на виконання договорів комісії, суд надає перевагу письмовим доказам (первинним документам), дослідженим під час розгляду адміністративної справи, а також враховує, що характер надання послуг відповідає видам діяльності позивача.

Відповідно до ст. ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагент позивача в подальшому не дотримувався у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього. Зазначені обставини не є підставою для нарахування позивачу додаткових платежів у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо віднесення сплачених сум до податкового кредиту і має всі необхідні для цього документальні підтвердження.

Закон не ставить у залежність право платника податку на бюджетне відшкодування від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати податку до бюджету як його контрагентами, так і іншими учасниками (контрагентами) по всьому ланцюгу товарообігу. Чинне законодавство не передбачає за покупцем обов'язку сплачувати ПДВ повторно, якщо такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, оскільки ПДВ, який включено до ціни товару (робіт, послуг), є податковим зобов'язання продавця товару і саме продавець несе обов'язок по сплаті цього податку до бюджету. Невиконання чи неналежне виконання контрагентом покупця свого обов'язку, а також наявність інших обставин, що можуть свідчити про недобросовісне ведення господарської діяльності таким контрагентом, не може створювати наслідки для самого покупця.

Доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний щодо неправомірної, на думку податкового органу, діяльності його контрагентів, прямої чи опосередкованої причетності до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди не надано відповідачем. Відносини між учасниками наступних ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності вчиненої господарської операції між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватись саме до цієї особи.

Суд погоджується з твердженнями позивача про недопустимість такого підходу відповідача до правової оцінки правовідносин щодо формування податкового кредиту. З цього приводу слід також зазначити, що висновки податкового органу прямо суперечать не лише нормам Податкового кодексу України, а й практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується національними судами як джерело права. Так, Європейський Суд у рішенні від 22 січня 2009 року у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Податковим кодексом України визначено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку належно оформленої податкової накладної. Отже, єдиними факторами, які можуть впливати на формування податкового кредиту є наявність податкової накладної та наявність господарської операції.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж контролюючого органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника на формування податкового кредиту, такі у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 22.09.2015 року у справі № 2а-2717/11/2670.

З огляду на наведене, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.07.2015 року в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно твердження відповідача про безпідставне списання позивачем дизельного палива на транспортний засіб (Бортовий-С, модель-MAN 26,403 Silent, державний номер НОМЕР_4), який знаходився у користуванні позивача відповідно до договору позички від 01.01.2012 року суд зазначає наступне.

Контролюючий орган обґрунтовує безпідставність списання дизельного палива тим, що згаданий договір не був нотаріально посвідчений, а отже вважається таким, що не був вчинений.

Судом встановлено, що 01.01.2012 року між ТОВ « 50х50» та фізичною особою ОСОБА_7 було укладено договір позички транспортного засобу. Згідно з п. п. 1.1, 1.2. цього договору, у порядку та на умовах, які ним визначені, ОСОБА_7 передає, а позивач приймає у строкове безоплатне користування транспортний засіб, а саме Бортовий-С, модель-MAN 26,403 Silent, державний номер НОМЕР_5, номер шасі (кузова, рами): WMAT374461W033391, рік випуску: 1997.

01.01.2012 року між ТОВ « 50х50» та фізичною особою ОСОБА_8 було укладено договір позички транспортного засобу. Згідно з п.п. 1.1, 1.2. цього договору, у порядку та на умовах, які ним визначені, ОСОБА_8 передає, а позивач приймає у строкове безоплатне користування транспортний засіб, а саме Причіп Бортовий-Е, марка та модель ПР KOGEL, державний номер НОМЕР_6, номер шасі (кузова, рами): WК0AN0018W0124189, рік випуску: 1998.

Як зазначає Вищий адміністративний суд України у листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, установлення факту недійсності або нікчемності правочину не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобовязань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції. Таким чином, згідно із вказаним висновком ВАС України, встановлення недійсності чи нікчемності зазначених договорів позички транспортних засобів від 01.01.2012 року не є підставою вважати, що списання палива, яке використовувалось під час їхнього використання, є незаконним. Окрім цього, Вищий адміністративний суд України вказує на обовязкову наявність первинних документів, які б свідчили, що відповідна господарська операція відбулась.

Позивачем до матеріалів справи додано належним чином засвідчені копії наступних документів: журнал обліку подорожніх листів, у якому містяться номери подорожніх листів, відомості про водія, який здійснював перевезення, дати повернення відповідних подорожніх листів та підписи відповідальної особи. Крім цього, до матеріалів справи додано примірники самих подорожніх листів з усіма необхідними реквізитами, які підтверджують факт перевезення відповідним водієм вантажу, а також товарно-транспортних накладних та реєстру товарно-транспортних накладних. З огляду на встановлені обставини та з урахуванням позиції ВАС України, суд дійшов висновку, що позивачем було правомірно проведено списання дизельного палива, про що складено відповідні акти. Також відповідач не взяв до уваги штатні розписи ТОВ «50х50», затверджені директором підприємства, які підтверджують факт наявності в останнього необхідної кількості водіїв, тобто трудових ресурсів.

Тому, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.07.2015 року в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 29.07.2015 року судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданих розрахунках форми 1ДФ за II та III квартали 2012 року позивачем не відображено нараховані та виплачені доходи на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою « 157».

Відповідно до наказу № 1020 від 24.12.2010 року «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та п. п. «б» п. 176.2. ст. 176, п. 51.1. ст. 51, п. п. 49.18.2. п. 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобовязані подавати протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

У разі нарахування (виплати) доходів податковий агент повинен відобразити в податковому розрахунку такі виплачені доходи на користь всіх платників податків, в тому числі виплачені на користь самозайнятих осіб (фізичних осіб - підприємців та осіб, що проводять незалежну професійну діяльність).

Пунктом 119.2. статті 119 ПК України передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Суд зазначає, що позивачем не подано жодного доказу на підтвердження позовних вимог у цій частині та не спростовано факту не відображення нарахованих та виплачених доходів на користь фізичних осіб-підприємців у поданих розрахунках форми 1ДФ за II та III квартали 2012 року. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову у цій частині слід відмовити.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 29.07.2015 року судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповідно до відомості на виплату грошей № ВЗП-000001 від 18.03.2013 року за січень 2013 року на суму 8470,68 грн. не підтверджена підписом одержувача 18.03.2013 року, а саме ОСОБА_9 на суму 1638,80 грн. Вказана обставина призвела до зберігання понадлімітної готівки в касі на кінець робочого дня 18.03.2013 року в сумі -68,80 грн. (ліміт каси 170,00грн.).

Відповідно до п. 3.4. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного Банку України № 637 від 15.12.2004р. (далі - Положення) видача готівки з кас проводиться за видатковим касовим ордером або видатковими відомостями.

Згідно з п. 3.5. Положення фізична особа розписується у видатковому ордері або видатковій платіжній відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень-словами, копійок-цифрами), і розписується у відповідній графі документа.

Згідно з п. 7.24. Положення у разі виявлення під час перевірок видаткових касових ордерів або видаткових відомостей, у яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача, сума готівки за такими видатковими документами додається до залишку готівки в касі виключно в день, у якому оформлено зазначені видаткові документи, і надалі зазначена сума не береться для розрахунку понадлімітних залишків готівки.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Представником позивача в судовому засіданні визнано факт відсутності підпису особи у відомості за отримання готівки в сумі 1638,80 грн. Доказів відсутності порушень, встановлених у акті перевірки позивачем суду не надано. Відтак, у задоволенні адміністративного позову в цій частині слід відмовити.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 29.07.2015 року суд зазначає наступне.

Позивач обґрунтовує зазначені позовні вимоги тим, що відповідач не вручав представникам позивача копії наказу про проведення документальної планової перевірки, а як вбачається зі самого акту перевірки від 13.07.2015 року представниками відповідача було вручено головному бухгалтеру ТОВ « 50х50» лише письмове повідомлення від 02.06.2015 року за № 16. Відтак, відповідач не мав права вчиняти дії щодо прийняття спірних податкових повідомлень-рішень

Суд зазначає, що право винесення податкових повідомлень-рішень контролюючим органом закріплено Податковим кодексом України, зокрема статтями 20 та 54 ПК України. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем допущено посадових осіб відповідача до проведення планової перевірки, не зважаючи на твердження про недотримання порядку призначення перевірки. Доказів оскарження наказу на проведення перевірки позивачем суду не надано.

З огляду на наведене, суд вважає, що дії відповідача щодо прийняття податкових повідомлень-рішень відповідають вимогам Податкового кодексу України, а у задоволенні адміністративного позову у цій частині слід відмовити.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Миколаївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № НОМЕР_1 від 29.07.2015 року не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття та непропорційно. В той же час позивач довів обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.07.2015 року належними та допустимими доказами. Виходячи з положень пункту 1 частини другої статті 162 КАС України суд приходить до висновку, що таке податкове повідомлення-рішення слід скасувати як протиправне. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до правил ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Оскільки судом визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.07.2015 року, суд присуджує на користь позивача 329407,92 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миколаївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № НОМЕР_1 від 29.07.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 50х50» (вул. Болоня, 22, м. Миколаїв, Львівська область, 81600, ) судовий збір у розмірі 329407 (триста двадцять девять тисяч чотириста сім) грн. 92 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.02.2016 року.

Суддя Клименко О.М.