Справа № 623/5020/15-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 р.Справа № 623/5020/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Вовченко І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізюмське АТП" на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.12.2015р. по справі № 623/5020/15-а

за позовом ОСОБА_3

до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Ізюмське АТП" , Фізична особа-підприємець ОСОБА_4

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Ізюмське АТП», ФО-П ОСОБА_4, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 22 квітня 2015 року № 0171 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 08.07.2014 року № 0358 «Про затвердження умов конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території м. Ізюм» щодо внесення змін тарифів на автобусному маршруті загального користування, який працює у режимі маршрутне таксі до договорів перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0171 від 22 квітня 2015 року прийняте з грубим порушенням норм діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.12.2015 року у справі № 623/5020/15-а адміністративний позов ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізюмське АТП», ФО-П ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0171 від 22 квітня 2015 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 08.07.2014 року № 0358 «Про затвердження умов конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території м. Ізюм».

Третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізюмське АТП», не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмське АТП», в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи, ФО-П ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника третьої особи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, у відповідності до рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 08.07.2014 року № 0358 «Про затвердження умов конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території м. Ізюм», з метою встановлення процедури відбору перевізника для здійснення перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, затверджено Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутів загального користування, відповідно до норм якого п.4.2. Зміна тарифів на автобусному маршруті загального користування, який працює у режимі маршрутне таксі, здійснюється за наявності економічно обґрунтованих підстав та за встановленням Замовника; п. 4.3. Перевізник надає Замовнику відомості щодо зміни тарифу з обґрунтуванням розрахункової величини тарифу. Введення в дію нового тарифу провадиться після встановлення його Замовником; п. 4.4. Перевізник зобов'язаний не пізніше ніж за 10 днів до введення в дію нових тарифів інформувати через засоби масової інформації пасажирів та письмово повідомити Замовника та власника автостанції.

Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 22 квітня 2015 року № 0171 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 08.07.2014 року № 0358 «Про затвердження умов конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території м. Ізюм», виконавчий комітет Ізюмської міської ради, відповідно до статей 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт», з метою приведення у відповідність до діючого законодавства України, вирішив внести зміни до рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 08.07.2014 року № 0358 «Про затвердження умов конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території м. Ізюм», а саме: в додатку № 2:

- п. 4.2 викласти в наступній редакції «Зміна тарифів на автобусному маршруті загального користування, який працює у режимі маршрутне таксі здійснюється за наявності економічно обґрунтованих підстав».

- п. 4.3. викласти в наступній редакції «Перевізник надає Замовнику відомості щодо зміни тарифу з обґрунтуванням розрахункової величини тарифів».

- п. 4.4. викласти в наступній редакції «Перевізник зобов'язаний не пізніше ніж за 10 днів до введення в дію нових тарифів інформувати через засоби масової інформації пасажирів та письмово повідомити Замовника».

Отже, рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0171 від 22 квітня 2015 року виключило обов'язок виконавчого комітету (Замовника) встановлювати в порядку і в межах визначених законодавством тарифи на перевезення пасажирів за поданням Перевізником економічно обґрунтованих розрахунків собівартості перевезень (письмово), а Перевізнику надало право на підвищення тарифів в автобусах, які працюють в режимі маршрутного таксі, здійснювати за економічно обґрунтованими підставами (підвищення вартості складових собівартості перевезень) без погодження виконавчого комітету (Замовника).

В результаті прийнятого оскаржуваного рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0171 від 22 квітня 2015 року Перевізники самостійно, без виконавчого комітету (Замовника), з 5 травня 2015 року підвищили тариф на оплату транспортних послуг по перевезенню пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, що здійснюються в режимі маршрутного таксі, що не виходять за межі території м. Ізюм, з вартості 3,50 грн., які діяли з березня 2015 року, до 4,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області № 0171 від 22 квітня 2015 року було прийнято без його оприлюднення та надання часу для прийняття зауважень та пропозицій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (в редакції на час прийняття виконавчим комітетом рішення), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до ст. 30 цього Закону до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради належить здійснення контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами транспорту.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про автомобільний транспорт»від 05.04.2001р. №2344-III (в редакції на час прийняття виконавчим комітетом рішення) (далі Закон №2344-III) державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування, стандартизації та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Згідно ст. 6 Закону №2344-III органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території.

За змістом ст. 7 Закону №2344-III забезпечення організації пасажирських перевезень покладається на міських автобусних маршрутах загального користування - на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

При цьому органи виконавчої влади зобов'язані забезпечувати формування автобусної маршрутної мережі, проводити конкурс на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування та забезпечувати укладення договору на автобусних маршрутах загального користування із автомобільним перевізником переможцем конкурсу і забезпечувати контроль за виконанням ним умов договору.

Статтею 7 Закону №2344-III передбачений також виключний перелік випадків, коли органу виконавчої влади надається право проводити новий конкурс на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржене рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0171 від 22 квітня 2015 року було прийняте відповідачем з метою приведення у відповідність до діючого законодавства, а саме на підставі постанови Кабінету Міністрів України №240 від 25 березня 2015 року «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548».

З 6 травня 2015 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 240 «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548» (публікація в газеті «Урядовий кур'єр» від 06.05.2015 № 80), якою внесено у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548 «Повноваження центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг»такі зміни:

- абзац тридцять четвертий пункту 12 виключити;

- абзац перший пункту 13 виключити.

Тобто на підставі вказаної постанови уряду виключено у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548:

- абзац тридцять четвертий пункту 12 в редакції «Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації регулюють (встановлюють): тарифи на перевезення пасажирів і багажу автобусами, які працюють у звичайному режимі руху, в приміському та міжміському внутрішньообласному сполученні»;

- абзац перший пункту 13 в редакції «Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, виконавчі органи Львівської і Криворізької міських рад регулюють (встановлюють) тарифи на перевезення пасажирів і вартість проїзних квитків у міському пасажирському транспорті - метрополітені, автобусі, трамваї, тролейбусі (який працює в звичайному режимі руху).

При цьому, у відповідності до абзацу другому пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» повноваження, зазначені у додатку, не поширюються на тарифи, що встановлюються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» № 1160-IV від 11 вересня 2003 року регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Регуляторними органами є Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти.

Отже, рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0171 від 22 квітня 2015 року є регуляторним актом, оскільки прийняте регуляторним органом, встановлює підвищення тарифів на послуги, розраховані на неодноразове застосування, стосуються невизначеного кола осіб (споживачів послуг) та регулюють господарську діяльність суб'єктів господарювання у сфері надання послуг пасажирських перевезень.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань. Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов'язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Отже, відповідач при винесенні рішення № 0171 від 22 квітня 2015 року повинен був дотримуватись підпункту 2 пункту «а» статті 28, ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт»від 05.04.2001р. №2344-III, Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» № 1160-IV від 11 вересня 2003 року, та у відповідності до абзацу другому пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах діючого законодавства, рішення виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області №0171 від 22 квітня 2015 року було прийнято без його оприлюднення та надання часу для прийняття зауважень та пропозицій.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

В силу ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0171 від 22 квітня 2015 року прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізюмське АТП" залишити без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.12.2015р. по справі № 623/5020/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 05.02.2016 р.