Справа № 820/8535/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
26 січня 2016 р. Справа № 820/8535/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Кульчій А.М.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Потикун Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польової пошти НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій незаконними, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини польової пошти НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить суд визнати дії військової частини польової пошти НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо призупинення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 листопада 2014 року по 02 лютого 2015 року - неправомірними; визнати незаконними дії ТВО командира гаубичної самохідної артилерійської батареї - лейтенанта ОСОБА_2 по проведенню службового розслідування та складанню акту службового розслідування, що призвели до неправомірного призупинення нарахування та виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 листопада 2014 року по 02 лютого 2015 року; скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 22.09.2014 року за № 208 щодо призупинення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 ; зобов`язати військову частину польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення за період з 01 листопада 2014 року по 02 лютого 2015 року; зобов`язати військову частину польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 винагороду за участь в АТО з листопада 2014 року по лютий 2015 року включно; зобов`язати військову частину польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу за 2014 рік; зобов`язати військову частину польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2014 рік; зобов`язати військову частину польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 компенсацію за не відбуту відпустку за 2014 рік; зобов`язати військову частину польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 премію за день Артилерії за 2014 рік..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відношенні нього ТВО командира гаубичної самохідної артилерійської батареї було проведено службове розслідування та за його результатами складено акт. Позивач зазначає, що за результатами проведеної перевірки, йому було безпідставно зупинено виплату грошового забезпечення за листопад-грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року. Також зазначає, що відповідач не сплатив позивачу матеріальну допомогу за 2014 рік, допомогу на оздоровлення за 2014 рік, компенсацію за не відбуту відпустку за 2014 рік, а також премію на день Артилерії за 2014 рік. У зв`язку з наведеним, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував частково, та зазначив, що при виплаті позивачу винагороди за участю в АТО за листопад 2014 року -січень 2015 року було утримано податок, який не було компенсовано.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.09.2014 року № 208, військовослужбовця за призовом сержанта ОСОБА_1 , оператора-топогеодезиста 1 гаубичної самохідно-артилерійського взводу 1 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, який відсутній на службі більше 10 діб, увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира частини з 22 вересня 2014 року та призупинено виплату грошового забезпечення з дня самовільного залишення військової частини (10 вересня 2014 року).

Також, на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 307 від 16.11.2014 року, ТВО командира гаубичної самохідної артилерійської батареї Савієвським І.А. проведено службове розслідування, за наслідками якого складено акт, в якому запропоновано за самовільне залишення військової частини протягом 8 діб (з 15.11.2014 року по 22.11.2014 року) топогеодезиста 1 гаубичної самохідної артилерійської батареї сержанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та позбавити премії за листопад 2014 року повністю.

Відповідно до наказу командира частини польова пошта НОМЕР_1 від 26.03.2015 року № 577 "Про результати проведення службового розслідування" зазначено, що за самовільне залишення військової частини протягом 8 діб, порушення вимог ст. 11, ст. 216 та абз. 11 ст. 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, топогеодезиста 1 гаубичної самохідної артилерійської батареї сержанта ОСОБА_1 позбавити премії за листопад місяць 2014 року повністю, у зв`язку з порушенням строків накладання дисциплінарного стягнення, до дисциплінарної відповідальності не притягувати; начальнику стройової частини, внести зміни в наказ командира військової частини по стройовій частині від 22.09.2014 року № 208 пункт наказу, щодо виведення топогеодезиста 1 гаубичної самохідної артилерійської батареї сержанта ОСОБА_1 в розпорядження командира військової частини скасувати; начальнику фінансово-економічної служби військової частини, поновити топогеодезисту 1 гаубичної самохідної артилерійської батареї сержанту ОСОБА_1 з 14.11.2014 року виплату грошового забезпечення, надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % премії за особливий внесок та за загальні результати служби в розмірі 125 % та щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 % за посадою, з врахуванням позбавлення премії за особистий внесок у загальні результати служби за листопад 2014 року; пункти наказів командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 05.11.14р. № 1228, від 05.12.14р. № 63, від 05.01.15р. № 11, від 05.02.2015р. № 229, від 05.03.15р. № 44 про виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії за особистий внесок за загальні результати служби та щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям військової частини позбавлення та невиплати топогеодезисту 1 гаубичної самохідної артилерійської батареї сержанту ОСОБА_1 надбавки за виконання особливо важливих завдань премії за особистий внесок у загальні результати служби та щомісячної додаткової грошової винагороди скасувати.

Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_3 вбачається, що жодних грошових нарахувань за проходження військової служби за листопад 2014 року-січень 2015 року не відбувалось

Оскільки наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 307 від 16.11.2014 року позивача було позбавлено тільки премії за листопад 2014 року, який в подальшому був скасований, то призупинення нарахування та виплати грошового забезпечення в період з 01 листопада 2014 року по 02 лютого 2015 року є неправомірним.

Також, слід зазначити, що в період з 25.11.2014 року по 12.05.2015 рік брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою ТВО командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 .

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дії ТВО командира гаубичної самохідної артилерійської батареї - лейтенанта ОСОБА_2 по проведенню службового розслідування та складанню акту службового розслідування, що призвели до неправомірного призупинення нарахування та виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 листопада 2014 року по 02 лютого 2015 року, то вона не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Статутом Збройних сил України визначено, зокрема п. 4 ст. 11 військовослужбовець зобов`язаний беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; ч. 16 - кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Тобто, дії по проведенню службового розслідування та складання акту відбувалось на підставі відповідного наказу командира частини, тобто в межах виконання своїх службових обов`язків.

Крім того, складання акту службової перевірки не стало підставою призупинення нарахування та виплат грошового забезпечення за період 01 листопада 2014 року по 02 лютого 2015 року, як це зазначає позивач, а містило тільки рекомендаційний характер щодо позбавлення премії за листопад 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 03.09.2015 року № 192, пункт 32 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (стройовій частини) від 22.09.2014 року № 208 щодо увільнення від займаної посади, зарахування в розпорядження командира частини та призупинення виплати грошового забезпечення військовослужбовця сержанта ОСОБА_1 , оператора-топогеодезиста 1 гаубичної самохідно-артилерійського взводу 1 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону - скасовано.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 (стройової частини) від 22.09.2014 року за № 208 щодо призупинення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання військової частини польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення за період з 01 листопада 2014 року по 02 лютого 2015 року суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.3.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збойних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, грошове забезпечення виплачується військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі - штати) у апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

Відповідно до роздавальної відомості № 435 від 08.09.2015 року, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 було отримано грошове забезпечення за листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов`язання військової частини польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 винагороду за участь в АТО з листопада 2014 року по лютий 2015 року включно суд зазначає наступне.

Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх ї сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Так, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» військовослужбовцям у 2014 році виплачувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Вказана постанова регулює розмір та порядок перерозподілу видатків державного бюджету для виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови (діючої на момент виникнення спірних правовідносин) за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Пунктом 1 наказу Міністерства оборони України від 12.06.2014 № 383 «Про виплату винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено виплачувати військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Місячне грошове забезпечення для розрахунку цієї винагороди обчислювати, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі у зазначених операціях і заходах.

Відповідно до пункту 2 наказу Міністерства оборони України від 12.06.2014 №383 «Про виплату винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» (діючої на момент виникнення спірних правовідносин) винагорода має виплачуватись за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)).

В судовому засіданні позивач зазначив, що з листопада 2014 року по січень 2015 року йому було безпідставно призупинена виплата винагороди за участь в АТО у розмірі 3000 за кожен місяць.

З матеріалів справи вбачається, що при звільненні позивача у запас з 04.09.2015 року, йому було нараховано та виплачено грошове забезпечення за безпосередню участь в АТО, а саме у розмірі 7281,00 грн. за листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року, що підтверджується роздавальною відомістю № 435 від 08.09.2015 року.

Відповідно до п. 15.9 "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженої Наказом МОУ від 11.06.2008 № 260 зазначено, що надбавка за виконання особливо важливих завдань виплачується за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Судом встановлено, що винагороду на участь в АТО за лютий 2015 року позивачем було отримано у березні 2015 року, що підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця та довідкою про виплату грошового утримання, таким чином вимога в частині стягнення винагороди за участь в АТО за лютий 2015 року не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що при виплаті позивачу винагороди за участю в АТО складало 7281,00 з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 1350,00 грн., єдиного соціального внеску 2,6 % у розмірі 234,00 грн. та воєнного збору 1,5% у розмірі 135,00 грн.. Крім того зазначив, що у військовослужбовців, які не звільнені та проходили службу, сума утриманого податку з доходів фізичних осіб компенсувалася в такому ж розмірі, а оскільки позивачу належні суми були виплачені після його звільнення, то компенсація податку не здійснювалась.

Суд не погоджується з позицією відповідача та зазначає, що оскільки ОСОБА_3 мав право на отримання грошового забезпечення за участь в АТО з листопада 2014 року по січень 2015 року включно, то утримання без компенсації стягненого податку є необґрунтованим.

Крім того, суд зазначає відповідно до рішення Державної фіскальної служби та роз`яснення Департаменту Фінансів міністерства Оборони України від 29.01.2015 року № 322/2/675 було прийнято рішення утримувати з військовослужбовців військовий збір з 01 січня 2015 року у розмірі 1,5%.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виплата позивачу грошового утримання за участь в АТО повинна бути розрахована наступним чином: за листопад 2014 року: 3000-2,6%(ПДФО) до виплати 2922,00 грн., за грудень 2014 року: 3000-2,6%(ПДФО) до виплати 2922,00 грн.; за січень 2015 року: 3000-2,6%(ПДФО)-1,5% (військовий збір) до виплати 2877,00 грн.. Всього у розмірі 8721,00 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Тобто, наведені положення КАС України дають підстави вийти за межі позовних вимог заявлених позивачем шляхом конкретизування суми, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 .

Оскільки відповідачем було виплачено ОСОБА_3 грошову винагороду за участь в АТО не в повному розмірі за листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року, то розмір належної, але невиплаченої суми складає 1140,00 грн. (8721,00 грн. - 7281,00 грн.), то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню саме на суму 1140,00 грн..

Щодо позовних вимог про зобов`язання військової частини польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу за 2014 рік та допомогу на оздоровлення за 2014 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" зазначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Відповідно до пункту 1.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 р. № 260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 р. за № 638/15329 (зі змінами), військовослужбовцям, які звільнені з військової служби (у тому числі за станом здоров`я) та звернулися за належним їм та своєчасно не виплаченим грошовим забезпеченням, воно виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 р. № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (зі змінами) передбачено, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення здійснюється військовослужбовцям за їх заявою під час проходження ними військової служби.

Відповідно до листа Міністерства оборони України від 09.02.2015 року щодо виплат військовослужбовцям зазначено, що всі розрахунки під час звільнення військовослужбовця з військової служби (у тому числі за станом здоров`я) повинні бути здійснені до дня його виключення зі списків особового складу.

Для видання командиром військової частини наказу про виплату колишньому військовослужбовцю зазначених допомог після його виключення зі списків особового складу законних підстав немає.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (за наявності фінансового ресурсу) та допомога для оздоровлення виплачуються військовослужбовцям один раз на рік.

Зазначені допомоги за 2014 рік (про виплату яких у 2014 році не було прийнято рішення або за виплатою яких військовослужбовець у минулому році не звертався) у 2015 році не виплачуються навіть у разі подання відповідного звернення.

Відповідно до витягу з Наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.09.2015 № 193, зазначено зокрема, що військовослужбовця за призовом сержанта ОСОБА_1 звільнено у запас та з 04.09.2015 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Оскільки доказів надання рапортів щодо отримання матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення за 2014 рік ОСОБА_1 до керівництва військової частини до суду не надано, а надання таких рапортів від позивача до військової частини представником відповідача в судовому засіданні не підтверджено, також відповідно до наказу від 04.09.2015 № 193 позивача звільнено у запас, то вимоги про нарахування та сплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги за 2014 рік та на оздоровлення за 2014 рік не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язати військову частину польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 компенсацію за не відбуту відпустку за 2014 рік, то вона не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до роздавальної відомості № 435 від 08.09.2015 року вбачається, що позивачу вже нараховано та виплачено суму за 10 днів невикористаної відпустки за 2014 рік у розмірі 493,58 грн..

Щодо позовної вимоги про зобов`язання військової частини польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 премію за день Артилерії за 2014 рік., суд зазначає наступне.

Премія є грошовою винагородою за успіхи або заслуги в певній галузі діяльності або за досягнення кращого результату. Відповідно до наказу МОУ від 11.06.2008 № 260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", командири (начальники) військових частин, військових частин, військових навчальний закладів, установ, та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Преміювання здійснюється згідно з інструкцією про преміювання військовослужбовців, яка розробляється у військових частинах виходячи зі специфіки та особливостей виконання завдань конкретної військової частини і затверджується вищим командуванням.

День ракетних військ та артилерії України є професійним святом військово службовців зазначеного роду військ та святкується щорічно 3 листопада.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що оскільки сержант ОСОБА_1 відповідно до матеріалів службових розслідувань характеризується посередньо, схильний до порушення військової дисципліни, а також враховуючи факт самовільного залишення військової частини та випадок непокори, командир скористався своїм правом щодо незаоохочення військовослужбовця.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 в межах своєї компетенції вчинено дії щодо не виплати військовослужбовцю премії.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини польової пошти НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій незаконними, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії військової частини польової пошти НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо призупинення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 листопада 2014 року по 02 лютого 2015 року - неправомірними.

Зобов`язати військову частину польової пошти НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та сплатити ОСОБА_1 винагороду за участь в АТО з листопада 2014 року по лютий 2015 року включно у розмірі 1440 (одна тисяча чотириста сорок) грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 29 січня 2015 року.

Суддя Мельников Р.В.