Справа № 826/1005/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову

28 січня 2016 року м. Київ № 826/1005/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Мині І.І., розглянув у судовому засіданні клопотання про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1

доГенеральної прокуратури України, Генерального прокурора України Шокіна В.М.
провизнання протиправним та скасування рішення від 22.01.2016 р., визнання протиправними дій,

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1;

від відповідачів: Конакова В.О.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Генеральної прокуратури України, Генерального прокурора України Шокіна В.М., в якому просить:

1) Визнати протиправним та скасувати рішення Генерального прокурора України Шокіна В.М. від 22.01.2016 р. щодо попередження ОСОБА_1 про вивільнення.

2) Визнати протиправними дії Генеральної прокуратури України щодо вручення ОСОБА_1 попередження про вивільнення від 22.01.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

Позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Генерального прокурора України Шокіна В.М. від 22.01.2016 № 11/1-85 вих - 16 щодо попередження ОСОБА_1 про вивільнення, заборони відповідачем вчиняти дії спрямовані на звільнення ОСОБА_1 з посади (крім переведення).

Заявлене клопотання обґрунтоване тим, що Генеральною прокуратурою України розпочато процедуру вивільнення ОСОБА_1, не зважаючи на вручення йому 15.01.2016 р. Печерським РВК «повістки про відправку» в порядку ст. 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та ст. 119 КЗпП України, про що відповідачі були проінформовані 18.01.2016 р.

Дії відповідачів свідчать про бажання звільнити призваного Печерським РВК ОСОБА_1.з органів прокуратури до проходження служби з метою позбавлення гарантій, передбачених ст. 119 КЗпП України щодо збереження місця роботи, посади та заробітку. У разі звільнення призваного Печерським РВК ОСОБА_1 з органів прокуратури до початку проходження служби та подальшого проходження ним служби ОСОБА_1 протягом року (строк проходження служби) не зможе особисто відстоювати свої трудові права у суді. Відновлення порушених прав у разі звільнення потребуватиме значних зусиль та витрат, пов'язаних з необхідністю залучення представника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 р. призначено розгляд клопотання позивача в судовому засіданні.

В судовому засіданні суд поставив на обговорення клопотання про забезпечення позову.

Позивач підтримав заявлене клопотання та просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вжиття заходів забезпечення позову заперечував з огляду на його необґрунтованість.

Вивчивши клопотання про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали, суд вважає, що останнє не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 117, 118 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведених правових норм вбачається, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні даного клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в обґрунтування клопотання про забезпечення адміністративного позову не надано достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Слід зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну загрозу неможливості виконання судового рішення по справі, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідного клопотання.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, позивач обґрунтовує наявність очевидної небезпеки тим, що йому вручено «повістку на відправку» на військову службу, а тому у разі призову він буде позбавлений можливості захистити свої порушені права. Натомість суд враховує, що мобілізація фактично не розпочата, а тому очевидність небезпеки позивачем не доведена.

Водночас, як вбачається із додатку до попередження про вивільнення, наявного в матеріалах справи, позивачу пропонувалося переведення на інші вакантні посади, проти чого останній не заперечує.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд вбачає, що забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Генерального прокурора України Шокіна В.М. від 22.01.2016 № 11/1-85 вих - 16 щодо попередження ОСОБА_1 про вивільнення, заборони відповідачем вчиняти дії спрямовані на звільнення ОСОБА_1 з посади (крім переведення) на час розгляду даної справи, яка є предметом позову, буде фактично вирішенням справи по суті до постановлення рішення в даній справі.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 117, 118 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук

Повний текст ухвали виготовлено 02.02.2016 р.