Справа № 826/8475/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 лютого 2016 року №826/8475/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Скляна Компанія»
додержавної податкової інспекції у Соломянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
прозобовязання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Скляна Компанія» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Соломянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про зобовязання державної податкової інспекції у Соломянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийняти податкову декларацію за листопад 2014 року з додатками, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Скляна Компанія» датою її подання 19.12.2014, та врахувати в особовому рахунку платника податку на додану вартість всі показники задекларовані в податковій декларації.

Позовні вимоги мотивовано тим, що контролюючим органом безпідставно не прийнято податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року, яка, за твердженням позивача, подавалася ним як в електронному, так у паперовому вигляді.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що договір про визнання електронних документів від 21.03.2013 №1 розірвано з ініціативи відповідача в односторонньому порядку у звязку з не підтвердженням місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Скляна Компанія» під час вчинення відповідних заходів. Крім того, відповідачем наголошено, що позивачем не надано доказів подання податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2014 року засобами поштового звязку.

Розгляд справи №826/8475/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Перша українська скляна компанія» та державною податковою інспекцією у Солом'янському районі міста Києва Державної податкової служби укладено договір про визнання електронних документів від 21.03.2013 №1, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

За твердженнями позивача, на підставі вказаного договору товариством з обмеженою відповідальністю «Перша українська скляна компанія» засобами електронного звязку 19.12.2014 подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року з додатками, проте, у звязку із блокуванням з боку державної податкової інспекції у Соломянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві направити вказану декларацію технічно стало не можливо.

Надалі, податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2014 року була направлена позивачем за допомогою поштового звязку, яка, за твердженнями позивача, не врахована в обліку, а контролюючим органом не повідомлено причини її неврахування.

Вважаючи неприйняття вказаної податкової декларації необґрунтованим, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

У відповідності до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (пункт 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до пунктів 7.4 та 7.5 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Таким чином, доказами направлення до контролюючого органу податкової звітності є квитанція 1, а свідченням її прийняття квитанція №2.

Водночас, вказаних доказів направлення позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року засобами електронного звязку товариством з обмеженою відповідальністю «Перша українська скляна компанія» не надано, а з матеріалів справи не вбачається.

При цьому, суд звертає увагу, що листом від 27.10.2014 №23350/10/26-58-10-42 державна податкова інспекція у Соломянському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві повідомила товариство про розірвання договору про визнання електронних документів від 21.03.2013 №1 у звязку з не встановленням місцезнаходження позивача.

Разом з тим, дії контролюючого органу з розірвання вказаного договору не є предметом розгляду у даній адміністративній справі, а, відтак, правомірність останніх судом у даному разі не досліджується.

Як стверджує позивач, останнім 16.03.2015 поштою направлено на адресу контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року, на підтвердження чого останнім надано суду копію опису вкладення у цінний лист, чек відділу поштового звязку та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Так, у відповідності до пункту 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією опису вкладення у цінний лист, наданій позивачем в якості доказів направлення відповідачу податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року, загальний підсумок предметів складає 4 аркуші, у той час коли загальна кількість документів також складає 4, тобто направлена контролюючому органу податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2014 року складалася з одного аркуша.

У свою чергу, примірник вказаної декларації із додатками, копія якої наявна у матеріалах справи, складається з 9 аркушів (14 сторінок).

Таким чином, наявна у матеріалах справи копія опису вкладення у цінний лист не підтверджує факту направлення позивачем на адресу контролюючого органу податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року, оскільки заявлена кількість аркушів такої декларації в описі не відповідає кількості аркушів декларації, яка наявна у матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Скляна Компанія» є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.