Справа № 310/10318/15-а
Суддя: Полянчук Б. І.
Дата ухвалення: 2015-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південної митниці Міністерства доходів, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування постанови, закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Південної митниці Міністерства доходів про скасування постанови, закриття провадження по справі у якому зазначила, що 21.07.2014 року вона вивозила на евакуаторі за межі території України належний їй автомобіль. На прохання працівника митниці вона надала документи, які підтверджують поломку автомобіля і їй дозволили виїхати на територію ОСОБА_4 Федерації. Через рік за місцем її реєстрації по вул. Садова,35 в с. Луначарське Бердянського району Запорізької області надійшла постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Відповідачем не було її повідомлено про місце і час розгляду адміністративної справи, не розяснено права та обовязки, у її присутності протокол не складався. Постанова винесена незаконно, оскільки з моменту виявлення правопорушення 21.07.2014 року і до винесення оскаржуваної постанови пройшло більше двох місяців. Зазначила, що строк на звернення з позовом до суду пропустила в звязку з халатною роботою митної служби та проведенням АТО на території України. Просила поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову про порушення митних правил №0181/70000000/14 від 15.11.2014 року та закрити провадження по справі.

Ухвалою від 19.11.2015 року до участі по справі залучено відповідачем начальника Східної митниці Міндоходів начальника Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями ОСОБА_2, який приймав оскаржуване рішення.

Ухвалою суду від 07.12.2015 року до участі по справі залучено в якості відповідача ОСОБА_3.

Позивач та її представник у судове засідання не зявились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Виконуючий обовязки начальника Донецької митниці ОСОБА_3 направив до суду письмове заперечення проти позову в якому зазначив, що 05.11.2014 року Східною митницею Міндоходів винесено постанову по адміністративній справі про порушення митних правил №0181/700000001/14, згідно якої громадянку РФ ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

При винесенні постанови повно з'ясовано всі обставини справи, що призвело до вірних висновків та прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, оскільки провина громадянки ОСОБА_1 цілком підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Згідно протоколу, 21.07.2014 року о 16 годині 13 хвилин в зону митного контролю митного поста «Новоазовськ» Східної митниці Міндоходів з України прибув автомобіль марки «Toyota Сагіnа», реєстр, №Х957РТ, під керуванням власниці транспортного засобу громадянки ОСОБА_1

Під час митного контролю встановлено, що вищезазначений автомобіль ввезено громадянкою ОСОБА_1 на митну територію України в зоні діяльності Східної митниці 15.01.2013 року в режимі тимчасового ввезення.

Провадженням по справі встановлено, що в порушення вимог ст. 380 МК України ОСОБА_1 для продовження строку тимчасового ввезення автомобіля «Toyota Сагіnа», реєстр. № НОМЕР_1, до органів доходів і зборів не зверталась. Станом на 21.07.2014 р. вищевказаний автомобіль за межі митної території України не вивезено.

З викладеними фактами у протоколі про порушення митних правил №0181/700000001/14 від 21.07.2014 року громадянка ОСОБА_1 погодилась та вину свою визнала, про що свідчить її власноручний запис у графі «Пояснення, зауваження особи, що притягається до відповідальності» цього протоколу.

Також, 21.07.2014 року під час складання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 була ознайомлена під особистий підпис з правами особи, що притягається до відповідальності. Крім того, в той же день протокол про ПМП, в якому зазначено дату, час та місце розгляду справи, було вручено ОСОБА_1 під її особистий підпис.

Під час опитування в справі ОСОБА_1 пояснила, що автомобілі «Toyota Сагіnа», реєстр. № НОМЕР_1 вона не вивезла за межі митної території України у встановлений МК України строк у зв'язку з тривалим перебуванням автомобілю в ремонті у ПП ОСОБА_5 (адреса реєстрації АДРЕСА_1). Саме факт перебування автомобіля в ремонті ОСОБА_1 вважала причиною того, що вона не звернулась до органу доходів і зборів для продовження строку перебування автомобілю на території України.

У підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 надала письмове повідомлення ПП Кальченко, згідно якого автомобіль «Toyota Сагіnа», реєстр. № НОМЕР_1, перебував у нього в ремонті з 20.01.2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок, зокрема, аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ст. 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них).

Реквізити організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування визначаються ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів».

Згідно Вимог до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.03 p. N 55, цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності. Відповідно до п. 4.1 Вимог, готуючи та оформлюючи документи, використовують, зокрема, реквізити: зображення Державного Герба України, герба Автономної Республіки Крим, зображення емблеми організації або товарного знака (знака обслуговування), код організації, код форми документа, назва організації, довідкові дані про організацію, дата документа, місце складення або видання документа, текст документа, підпис, відбиток печатки.

Оскільки повідомлення ПП Кальченко складено з порушенням вимог Наказу Держспоживстандарту України від 07.04.2003 p. N 55, воно не прийнято митницею в якості доказу.

ОСОБА_1 також усвідомлювала, що цей документ не має юридичної сили, підтверджуючи це своїми поясненнями в справі.

Викладені факти спростовують заяву ОСОБА_1 про те, що вона не була належним чином повідомлена про місце, та час розгляду справи, а також про те, що протокол про порушення митних правил складався без її участі.

Відповідач не погодився із твердженням ОСОБА_1 щодо спливу двомісячного строку накладення адміністративного стягнення у цій справі з моменту встановлення правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України в редакції Закону України від 07.06.2012 року № 4915-УІ (яка діяла на час вчинення правопорушення, тобто на 21.07.2014), якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 МК України розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 МК України, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, при винесенні постанови повно з'ясовано всі обставини справи, зроблені вірні висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, вина останньої доказана та повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи. На розгляд справи 01.10.2014 року в м. Донецьк громадянка ОСОБА_1 не з'явилась. З метою забезпечення можливості безпечного розгляду справи, заступником начальника Східної митниці Міндоходів ОСОБА_2 було прийнято рішення про перенесення розгляду справи на 05.11.2014 року за адресою; м. Маріуполь, просп. Адмірала Луніна,1, про що ОСОБА_1 заздалегідь було надіслано відповідне повідомлення від 02.10.2014 року за № 11/03-1/9330.

Посилання ОСОБА_1 на те, що зазначена у постанові сума накладеного штрафу повинна бути перераховано в м. Донецьк, який є непідконтрольним українською владою, є безпідставною, оскільки рахунок для перерахунку штрафу відкритий у Держказначействі України, а Донецьке ГУК одержувач платежу, на момент розгляду справи було розташовано в м. Маріуполь.

Громадянкою ОСОБА_1 подано скаргу до суду на постанову Східної митниці Міндоходів від 05.11.2014 року лише 30.10.2015 року, тобто з порушенням строку, передбаченого ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В своїй скарзі ОСОБА_1 не навела будь-яких поважних причин щодо поновлення строку па оскарження постанови.

Просив відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку оскарження постанови Східної митниці Міндоходів від 05.11.2014 року в справі № 0181/700000001/14. Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову Східної митниці Міндоходів від 05.11.2014 року у справі № 0181/700000001/14. Постанову Східної митниці Міндоходів від 05.11.2014 року у справі № 0181/700000001/14 у відношенні ОСОБА_1 залишити без змін.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

У постанові заступника начальника східної митниці Міндоходів ОСОБА_2 від 05 листопада 2014 року зазначено, що 21 липня 2014 року о 16 годині 13 хвилин в зону митного контролю митного поста «Новоазовськ» Східної митниці Міндоходів з боку України прибув автомобіль марки «Toyota Сагіnа», реєстр, №Х957РТ, під керуванням власниці транспортного засобу громадянки ОСОБА_1

Під час митного контролю, згідно бази даних «Інспектор 2006» встановлено, що вищезазначений автомобіль було ввезено громадянкою ОСОБА_6 на митну територію України в зоні діяльності Східної митниці 15.01.2013 року в режимі тимчасового ввезення.

Відповідно до ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно ст. 321 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України. Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем до моменту поміщення цих товарів, транспортних засобів у відповідний митний режим не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Відповідно до вимог ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обовязковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом (п.1). Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що подаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів не підлягає письмовому декларуванню та не є обєктом оподаткування митними платежами (п.2).

Проте, станом на 21.07.2014 року автомобіль «Toyota Сагіnа», реєстр №Х957РТ, що був ввезений громадянкою ОСОБА_1 на митну територію України 15.01.2013 року, за межі України не вивозився.

Згідно пояснень громадянки ОСОБА_1, вищевказаний автомобіль вона не вивезла за межі митної території України у встановлений МК України строк у звязку з перебуванням автомобіля в ремонті у ПП ОСОБА_7 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2).

Згідно письмового повідомлення ПП Кальченко, наданого громадянкою ОСОБА_1, яке в свою чергу не оформлено належним чином, автомобіль «Toyota Сагіnа», реєстр №Х957РТ, перебував у нього в ремонті з 20.01.2014 року, тобто, вже з дати, що фактично перевищує строк вивезення вищезазначеного транспортного засобу на пять діб.

На запит Східної митниці Міндоходів до ПП Кальченко щодо встановлення фактичного перебування в ремонті автомобіля «Toyota Сагіnа», реєстр №Х957РТ відповіді не отримано.

Таким чином, громадянкою ОСОБА_1 перевищено строк тимчасового ввезення товару, а саме, автомобіля «Toyota Сагіnа», реєстр №Х957РТ, на митну територію України більше ніж на десять діб, чим скоїла порушення митних правил, передбачене частиною 3 стаття 481 МК України.

На підставі ст. 487 Митного кодексу України, ст. 34, ст. 35 КУпАП по справі відсутні обставини, що обтяжують або помякшують відповідальність громадянки ОСОБА_1

Громадянку ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. (а.с.3-4).

Відповідно до частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обовязковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є обєктом оподаткування митними платежами.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобовязання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобовязання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Строки, передбачені абзацами першим та другим цієї частини, можуть бути продовжені органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобовязання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.

Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Заступник начальника Східної митниці Міндоходів ОСОБА_2 у оскаржуваній постанові посилався на ввезення автомобіля «Toyota Сагіnа», реєстр №Х957РТ на митну територію України 15.01.2013 року. За наданим відповідачем суду відомостями встановлено, що за даними диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску ОСОБА_1 вїхала 15.01.2013 року (а.с.21), але жодного документа, який підтверджує ввезення на митну територію України автомобіля «Toyota Сагіnа», реєстр № НОМЕР_1 саме 15.01.2013 року суду не надано, хоча ця обставина має суттєве значення для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 481 ч. 3 МК України.

Крім того, вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності заступник начальника Східної митниці Міндоходів ОСОБА_2 виходив з того, що порушник є нерезидентом.

У ст. 4 МК України визначено, що резидентами є фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном. Нерезидентами є фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Із надісланих до суду в. о. начальника Донецької митниці ДФС України ОСОБА_3 копії паспорта громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_1 видно, що вона знята з реєстрації в ОСОБА_4 Федерації 26.07.2011 року (а.с.22) і відповідно до посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 має дозвіл на постійне проживання в Україні та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.05.2013 року (а.с.20). В оскаржуваній постанові відсутні відомості із чого виходив заступник начальника Східної митниці ОСОБА_2 визначаючи ОСОБА_1 нерезидентом, хоча за ст. 380 МК України передбачено різних порядок ввезення та оформлення транспортних засобів для резидентів та нерезидентів, а відповідно різні докази можуть підтвердити і ввезення транспортного засобу на митну територію України.

Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують ввезення автомобіля «Toyota Сагіnа», реєстр №Х957РТ на митну територію України 15.01.2013 року. За таких обставин, суд позбавлений можливості визначити чи перевищено ОСОБА_1 строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України більше ніж на десять діб.

Стаття 487 МК України визначає, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У ст. 498 МК України передбачено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Стаття 268 КпАП України передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивач посилався не те, що його не повідомили про розгляд адміністративної справи 05.11.2014 року і він не зміг прийняти в ній участь, а відповідач не надав суду жодного доказу, який цю обставину спростовує, хоча за ст. 71 ч. 1 КАС України саме не нього покладено обовязок щодо доказування правомірності його рішення.

Суд вважає, що за таких обставин постанова винесена з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Посилання позивача на інші обставини, які на його думку є підставою для скасування постанови не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів правомірності винесеного ним рішення, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Вимоги про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки це питання вирішується уповноваженою особою в порядку, що передбачений КпАП України та МК України.

Керуючись ст. ст. 71, 158-163 КАС України, ст. ст. 251, 268 КпАП України, ст. 4, ч. 3. ст. 481, ст. ст. 103, 380, 487, 498 МК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0181/70000000/14 від 05 листопада 2014 року за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 481 ч. 3 Митного кодексу України у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя