Справа № 815/4063/15
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4063/15

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Вербицької Н.В.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року по справі за позовом Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради до Державного реєстратора реєстраційної служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Саченко Олени Федорівни, Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання дій неправомірними, скасування свідоцтва про право власності, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора реєстраційної служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Саченко Олени Федорівни, Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання протиправними дій державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Саченко Олени Федорівни щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на об'єкт нерухомого майна: дачний будинок за адресою: АДРЕСА_1, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2013 року НОМЕР_2, індексний номер НОМЕР_4 на дачний будинок за адресою: АДРЕСА_1, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород - Дністровського управління юстиції в Одеській області про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 26.01.2013 року № 136894 щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на об'єкт нерухомого майна: дачний будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції третя особа подала апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.01.2013 року Реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області отримано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яку подав ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, будинок відпочинку, що розташований АДРЕСА_1.

Розглянувши вказану заяву та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, державним реєстратором прав на нерухоме майно РС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області прийнято рішення № 136894 від 26.01.2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Вказаним рішенням проведено державну реєстрацію права власності форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, на будинок відпочинку, що розташований: АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1.

На підставі вказаного рішення, 26.01.2013 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2, індексний номер НОМЕР_4, на будинок відпочинку за адресою: АДРЕСА_1.

На думку заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора вищезазначене рішення та свідоцтво про право власності є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки реєстрація права власності на дачний будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 була здійснена без наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташований зазначений вище дачний будинок.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуване рішення відповідача про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 26.01.2013 року № 136894 щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на об'єкт нерухомого майна: будинок відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 було прийнято з порушенням норм чинного законодавства, оскільки до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_2 не було додано документу, що посвідчує наявність у нього права власності або користування земельної ділянкою, на якій розташований дачний будинок (за адресою: АДРЕСА_1).

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з якого виходив останній задовольняючи заявлені вимоги, з огляду на викладене.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 15 цього ж Закону визначено послідовність державної реєстрації прав та їх обтяжень, яка проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 15, ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно вимог абз. 2 ч. 2 ст. 15 вказаного Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, за правилами п. 44 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703 (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою (крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення).

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації (п. 16 зазначеного Порядку).

Пунктами 4, 5-3 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Також, за правилами ч.ч. 1, 3 ст. 22 вказаного Закону у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника. У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

З наведеного вбачається, що обов'язковою умовою для реєстрації права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна є наявність державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою.

Відсутність таких документів виключає можливість прийняття рішення про реєстрацію права власності та відповідно його правомірність у разі його прийняття за відсутності такого документу.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, оскаржуване рішення від 26.01.2013 року № 136894 щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на об'єкт нерухомого майна: будинок відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідачем було прийнято за відсутності документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав останнього на земельну ділянку.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено під час апеляційного розгляду та не спростовано апелянтом, що оскаржувана реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_3 була проведена на підставі наданого ним державного акту серії НОМЕР_3 на право постійного користування землею, наданого Товариству любителів спортивного риболовства АДРЕСА_1 у розмірі 4, 4193 гектарів, вказану земельну ділянку передано Затоківською селищною радою у постійне користування Товариству любителів спортивного риболовства АДРЕСА_1 на підставі рішення Затоківської селищної ради № 916 від 24.10.2011 року, для відпочинку любителів спортивного риболовства, а не ОСОБА_3

За викладених обставин, враховуючи, що оскаржуване рішення щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на об'єкт нерухомого майна: будинок відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 було прийнято всупереч вимогам Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703, за відсутності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за третьою особою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача та визнання таких дій відповідача протиправними та скасування прийнятого рішення.

Посилання апелянта на пропуск прокурором строку звернення до суду з даним позовом у зв'язку з тим, що останній повинен був дізнатись про порушення прав Затоківської селищної ради не з моменту проведення перевірки та ознайомлення з реєстраційною справою спірного об'єкта нерухомого майна, а з моменту внесення до реєстру прав на нерухоме майно інформації про прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за правилами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703 (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), реєстр прав на нерухоме майно не містить інформації про повний пакет документів, які подаються зареєстрованою особою та є підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За викладених обставин, ознайомившись із реєстраційною справою спірного об'єкта нерухомого майна 12.05.2015 року, та відповідно з підставами для проведення оскаржуваної реєстрації, заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора цілком правомірно, в межах строку, визначеного ст. 99 КАС України звернувся до суду з даним позовом.

Також, відхиляючи зазначені доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що за правилами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5, визначено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

З наведеного вбачається, що підставою для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав є рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Таким чином, законодавець встановив, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише на підставі рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію такого права власності.

Для скасування запису про реєстрацію права власності в будь-якому випадку, попередньо до звернення до реєстратора, необхідно звертатися з окремим позовом до суду та строк звернення з такими позовами обчисляються з моменту встановлення обставин, що є підставою для скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію, зокрема, права власності.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо скасування свідоцтва про право власності, виданого на підставі вищезазначеного рішення.

Приймаючи рішення про задоволення позову в частині скасування свідоцтва про право власності, суд першої інстанції виходив з того, що зазначений спір слід вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. У тому ж випадку, коли суб'єкт, у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, не здійснюють у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з яким виник спір, останній не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції та не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Отже, спірні відносини між позивачем та відповідачем в частині скасування свідоцтва про право власності не є спором у сфері публічно-правових відносин. Притягнення до участі у справі в якості відповідача суб'єкта владних повноважень не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить спір публічно-правовим, оскільки предметом цього позову є спір про право власності на нерухоме майно.

Колегія суддів зазначає, що положення КАС України мають застосовуватись з урахуванням положень статей 216, 386, 388, 392, 393 Цивільного кодексу України щодо способів захисту права власності, а також положень Цивільного процесуального та Господарського процесуального кодексів України стосовно юрисдикції судів.

З урахуванням наведених обставин, проаналізувавши суб'єктний склад учасників спірних правовідносин та характер таких відносин, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для розгляду даної справи в частині вимог про скасування свідоцтва про право власності за правилами адміністративної юрисдикції.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно вимог ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог позивача про скасування свідоцтва про право власності відповідно до ст. 203 КАС України, підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині, а в іншій частині відповідно до ст. 200 КАС України залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради до Державного реєстратора реєстраційної служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Саченко Олени Федорівни, Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2013 року НОМЕР_2, індексний номер НОМЕР_4 на дачний будинок за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Провадження у справі за позовом Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради до Державного реєстратора реєстраційної служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Саченко Олени Федорівни, Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_3, в частині вимог про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2013 року НОМЕР_2, індексний номер НОМЕР_4 на дачний будинок за адресою: АДРЕСА_1 - закрити.

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено 01 лютого 2016 року.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: Н.В. Вербицька