Справа № 813/5419/15
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 876/12146/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015р. по справі за його позовом до Сколівської районної державної адміністрації, голови Сколівської районної державної адміністрації Свистуна Ігоря Ілліча про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И Л А:

10.09.2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати розпорядження №107-к від 17.08.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1»; поновити його на посаді адміністратора центру надання адміністративних послуг (відділу) управління економічного розвитку, інвестицій торгівлі та промисловості райдержадміністрації з 17.08.2015 року»; стягнути з Сколівської районної державної адміністрації на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що звільнення відбулось з особистих мотивів та з грубим порушенням законодавства про працю. Жодного акту на посвідчення фізіологічного стану позивача складено не було, письмових пояснень не відібрано, звільнення відбулось без згоди профспілкового комітету.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 оскаржив дану постанову з підстав неповного з'ясовання обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у нього не брались пояснення, звільнення відбулось за відсутності згоди профспілкової організації, про що останньою 22.10.2015 року було прийнято рішення, яким відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 з підстав порушення встановлених законодавством та колективним договором

умов проведення звільнення, що є порушенням вимог ст.43 КЗпП України.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача, який просить залишити без змін рішення суду, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Сколівської районної державної адміністрації №107-к від 17.08.2015 року ОСОБА_1 звільнений із займаної посади адміністратора центру надання адміністративних послуг (відділу) управління економічного розвитку, інвестицій торгівлі та промисловості Сколівської райдержадміністрації з 17.08.2015 року за появу на роботі у нетверезому стані (п.7 ст.40 КЗпП України).

Підставою для звільнення стали: повідомлення Сколівського РВ ГУМВСУ у Львівській області №5334 від 17.08.2015 року, копія рапорту Сколівського РВВД Львівської області ЄО №2541 від 14.08.2015 року, копія протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп»яніння №128 від 14.08.2015 року, копія заяви ОСОБА_3 від 14.08.2015 року №2542, акт про відмову працівника надати письмове пояснення щодо його перебування в нетверезому стані на робочому місці від 17.08.2015 року, протокол МК профспілки працівників Сколівської райдержадміністрації від 17.08.2015 року.

Як вбачається із листа Сколівського РВ ГУМВСУ у Львівській області №5334 від 17.08.2015 року, 14.08.2015 року в Сколівський РВ ГУМВСУ у Львівській області поступило телефонне повідомлення ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1, працівник ЦНАП Сколівської РДА 14.08.2015 року біля 15 год. знаходився на робочому місці в нетверезому стані. По даному факту із письмовою заявою в Сколівський РВ звернулась ОСОБА_3 Під час виїзду СОГ на місце події ОСОБА_1 доставлено в Сколівську ЦРЛ для медичного освідчення.

Рішенням адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сколівської міської ради №4 від 16.10.2015 року закрито провадження у справі про притягнення позивача до адмінвідповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст.179 КпАП України, оскільки сплили строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, виходячи з наступного:

Відповідно до п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Згідно зі ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, п.7 ч.1 ст.40 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

При цьому, за змістом п.22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992р. звільнення на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України є дисциплінарним стягненням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перебування позивача у стані алкогольного сп»яніння стверджується протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп»яніння №128 від 14.08.2015 року, з якого вбачається, що позивач перебував у стані сп»яніння внаслідок вживання алкоголю. Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не спростували факт перебування позивача на робочому місці в нетверезому стані.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. передбачено, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Твердження апелянта про те, що в нього не відбирались пояснення спростовується актом про відмову працівника надати письмові пояснення щодо його перебування в нетверезому стані на робочому місці від 17.08.2015 року, з якого вбачається, що позивач відмовився надати письмові пояснення щодо його перебування в нетверезому стані на робочому місці 14.08.2015 р.

Крім цього, колегія суддів констатує той факт, що дії працівників міліції та медичного персоналу поліклініки щодо встановлення факту перебування позивача в стані алкогольного сп»яніння не оскаржувались.

Щодо згоди профспілкового органу, то колегія суддів зазначає наступне:

Згідно із ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40, пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до протоколу загальних зборів профспілки працівників Сколівської райдержадміністрації №3 від 22.10.2015 року первинна профспілкова організація вирішила відмовити у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1, з підстав порушення встановлених законодавством та колективним договором умов проведення звільнення. Як вбачається з даного протоколу, ОСОБА_1 просив лише «підтримати його в зв»язку із важким матеріальним становищем його сім»ї, очікується народження дітей (двійні)»

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова у наданні згоди на розірвання трудового договору не може бути підставою для поновлення позивача на роботі, так як зазначене вище законодавство визначило повноважним для надання згоди на звільнення працівника тільки виборний орган профспілкової організації та не передбачило можливість вирішення цього питання профспілковими зборами. Таку згоду профспілка дала ще 17.08.2015р. в протоколі №3 (а.с.18)

Посилання апелянта на рішення профспілкових зборів та обставини відмови в наданні згоди на його звільнення, колегія суддів оцінює критично і вважає, що таке робилось з метою уникнення від відповідальності і таке не узгоджується з діючим законодавством, в частині дотримання процедури звільнення працівника за попереднього згодою профспілки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. по справі №813/5419/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 05.02.16р.