Справа № 820/11565/15
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 р.Справа № 820/11565/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Вовченко І.В

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Овчарової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2015р. по справі № 820/11565/15

за позовом ОСОБА_1

до Прокурора Київської області , Прокурора Харківської області , Прокуратури Київської області , Державне Казначейство України , Міністерства внутрішніх справ України , Управління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київській області , Державної санітарно-епідеміологічної служби України

про визнання дій незаконними, неналежним прокурорський нагляд, визнання факту нанесення каліцтва, стягнення разової допомоги у зв'язку із професійним каліцтвом, виключення з трудової книжки запису, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

До Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 в якому просив суд:

- визнати незаконними розміщення та експлуатацію спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації по місцях його проживання Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області, УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві, УБОЗ ГУ МВС України в Київській області, Білоцерківський ГУ МВС України в Київській області в період 1986-2015 рр. (в м. Харкові по вул. Клочківській, 195 Д, кв.122 (1986-2015 рр.) і по пр-кту Перемоги, 62 Б, кв. 113 (2007-2010 рр.), в м. Біла Церкви, вул. Шолом Алейхема, 84, к. 75 і к. 52 (1988-2001 рр.), в м. Києві, вул. Новоукраїнска, 2/6, к. 239 (1999-2002 рр.);

- визнати неналежним нагляд прокурорами Харківської та Київської областей за проведенням оперативно розшукових заходів, внаслідок чого йому завдано шкоди здоров'ю, здійснено незаконне втручання в приватне життя;

- встановити факт заподіяння йому каліцтв у зв'язку з виконанням службових обов'язків стажиста, слідчого, помічника прокурора Білоцерківського району Київської області та старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Київської області на території м. Києва, Київської області та м. Харкова, що виразилося у зміні і порушенні функцій внутрішніх органів внаслідок незаконного застосування спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації;

- стягнути з Управління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київській області суму єдиної разової допомоги у зв'язку з професійним каліцтвом у розмірі однієї мінімальної заробітної плати - +1378 грн. на підставі п. 12 ст.41 Закону України "Про обов'язкове державне соціальне страхування";

- виключити з трудової книжки запис про звільнення з посади старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Київської області від 19.04.2015 р.;

- поновити на посаді старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Київської області;

- стягнути з прокуратури Київської області не отриману заробітну плату за період з травня 2002 р. по жовтень 2015 р. в сумі 209 746 грн. 77 коп.;

- визнати неналежним санітарно - епідеміологічний нагляд Державною санітарно - епідеміологічною службою України за експлуатацією радіотехнічних об'єктів мобільного зв'язку;

- стягнути з Державного казначейства України компенсацію заподіяних шкоди здоров'ю в сумі 109500 грн. та компенсацію моральної шкоди в сумі 9210640 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, оскільки

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що судом при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми права.

Державна санітарно-епідеміологічна служба України надала до суду апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просила залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній підстав, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу до розгляду до суду першої інстанції.

Представник прокуратури Харківської області заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Представники Державного казначейства України, Міністерства внутрішніх справ, управління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київській області, Державної санітарно-епідеміологічної служби України, прокурор Київської області до суду апеляційної інстанції не прибули, про причини неприбуття не повідомили, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника прокуратури Харківської області відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування позовних вимог позивач викладає обставини вчинення злочинних дій щодо нього та фактично оскаржує неналежне здійснення контролю за проведенням оперативно-розшукової діяльності під час здійснення негласного отримання інформації та бездіяльність при цьому Державної санітарно - епідеміологічної служби України.

Суд першої інстанції ухвалою від 02.12.2015 року відмовив у відкритті провадження у справі з підстав, що справа не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Отже, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку з яким погоджується колегія суддів, що спори про визнання незаконними дій міліції, прокуратури в рамках розслідування кримінальної справи не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів, такі дії працівників правоохоронних органів є владними процесуальними функціями.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011, № 19-рп/2011 "У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України" (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України). Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції дійшов правомірного висновку з яким погоджується колегія суддів, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ. Оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, досудового слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність таких посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення компенсації шкоди здоров'ю та компенсації моральної шкоди з Державного казначейства України, а також про неналежний санітарний нагляд за експлуатацією об'єктів мобільного зв'язку з боку Державної санітарно-епідеміологічної служби, розгляд яких є нерозривно пов'язаним із встановленням неправомірних та протиправних дій відповідачів.

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що даний спір не є справою адміністративної юрисдикції та підлягає розгляду в порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2015р. по справі № 820/11565/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 05.02.2016 р.