Справа № 817/1334/15
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"03" лютого 2016 р. Справа № 817/1334/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

при секретарі Шведюк М.М. ,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "24" листопада 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та визнання дій протиправними ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС в Рівненській області, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету і підстав адміністративного позову, просила суд визнати протиправними дії фіскального органу щодо проведення невиїзної позапланової документальної перевірки з приводу отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага за 2013 рік; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.08.2014 № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 207396 грн. 09 коп., в тому числі: за основним платежем - 165916 грн. 87 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 41479 грн. 22 коп.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2015 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС в Рівненській області від 06 серпня 2014 року №, в частині визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 41266 грн. 21 коп. в тому числі: за основним платежем - 33012 грн. 96 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 8253 грн. 25 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 2903 грн. 53 коп.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині відмови у задоволені позовних вимог, представник позивача подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову про задоволення позову. В апеляційній скарзі зазначив, що у відповідності до Відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми нарахованих (виплачених) доходів ОСОБА_4 №68889 від 27.05.2015, ПАТ «УкрСиббанк» включив суму нарахованих (виплачених) доходів ОСОБА_4 за другий квартал 2013 року в розмірі 977330 грн. 97 коп. (сума анульованого (прощеного) боргу). Банк не повідомляв її про прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості. Відповідач, при проведенні перевірки та прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не досліджував чи є суми нарахованих (виплачених) доходів ОСОБА_4 з ознакою доходу "126-додаткове благо". Вважає, що прощення вказаної суми 21.06.2013, відбулось після закінчення строку позовної давності, і не може підпадати під ознаки додаткового блага згідно вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Крім того суд першої інстанції безпідставно взяв на себе обов"язок фіскального органу щодо визначення податкового зобов"язання позивачу та неправильно обрахував розмір податкового зобов"язання та розмір штрафних санкцій.

Відповідач та третя особа судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог судове рішення не оскаржували.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що на підставі наказу від 20.06.2014 №473 фахівцями Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС в Рівненській області, яка є правонаступником Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ Міндоходів в Рівненській області, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага громадянкою ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року» про що складено акт від 24.06.2014 №94//17-100 (а.с. 9).

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі іменується - ПК України), а саме неподання податкових декларацій за період, що перевірявся, в тому числі по податкових періодах: 2013 рік; підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 179.1 статті 179 ПК України, а саме несплата податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік у розмірі 165916 грн. 87 коп.

За наслідками проведеної перевірки фіскальним органом винесено податкове повідомлення-рішення від 06.08.2014 № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 207396 грн. 09 коп., в тому числі: за основним платежем - 165916 грн. 87 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 41479 грн. 22 коп. (а.с. 7).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо проведення відносно неї перевірки та з визначенням податкового зобов"язання з податку доходів фізичних осіб, позивач звернулась до суду.

Суд першої інстанції задовольнив позов частково. Суд дійшов висновку про протиправність рішення фіскального органу в частині визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 41266 грн. 21 коп. в тому числі: за основним платежем - 33012 грн. 96 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 8253 грн. 25 коп. оскільки вважав, що до бази оподаткування фіскальний орган не повинен був включати суми за процентами та штрафами (пеня). В задоволенні решти позовних вимог відмовив (саме в цій частині оскаржується судове рішення).

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо визнання протиправними дії фіскального органу щодо проведення невиїзної позапланової документальної перевірки з приводу отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага за 2013 рік

Відповідно до пункту 79.1. статті 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (пункт 79.2 статті 79 ПК України).

У відповідності до пункту 78.4 статті 78 ПК України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Суд зазначає, що дії по проведенню перевірок є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством.

Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платника податків. Отже, виключно результат реалізації повноваження податкового органу (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень (як то, дії по проведенню перевірки) може бути об'єктом судового оскарження. А дотримання контролюючим органом вимог актів законодавства щодо порядку та способу проведення перевірки входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення контролюючого органу.

Встановлено, що перевірка позивача фактично проведена, її результати оформлені у вигляді Акта перевірки та, як наслідок, винесено податкове повідомлення-рішення.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій контролюючого органу по проведенню перевірки є безпідставними.

Щодо визначення податкового зобов"язання з доходу фізичних осіб.

Встановлено, що між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 17.09.2008 (а.с. 52), відповідно до якого позивачу надано кредит на суму 97969 дол. США 00 центів - 475257 грн. 42 коп.

21.06.2013 АКІБ «УкрСиббанк» було прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_4, що станом на 21.06.2013 по курсу НБУ становила: 121602 дол. США 59 центів - 971969 грн. 50 коп., штрафні санкції - 5361 грн. 47 коп. та на адресу позивача надіслано Повідомлення про анулювання боргу (в порядку абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України) від 21.06.2013. (а.с. 131)

Також у Повідомленні зазначено, що анульована сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, та необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Зазначене Повідомлення було отримано позивачем, про що свідчить розписка з відміткою про отримання. (а.с. 132)

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі іменується - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 №2121-III (далі іменується - Закон України №2121-III), банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (стаття 605 ЦК України).

За приписами підпункту 14.1.47. пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 163.1. статті 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Об'єктом оподаткування нерезидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

До доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Тобто, основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах.

Відповідно до пункту 164.1. статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до пункту 167.1. статті 167 ПК України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Відтак сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є доходом особи як додаткове благо та яке підлягає оподаткуванню.

Відсотки за користування кредитом та пеня (штраф) нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків та додатковим благом в розумінні ПК, який підлягає оподаткуванню згідно з абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК, оскільки їх нарахування є засобом забезпечення виконання договірних зобов'язань, нараховані суми не отримувались боржником в грошовій формі. Вони не є складовою основної суми боргу (тілом кредиту), тому вона не може включатися до загальномісячного (річного) доходу.

Посилання позивача на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03.06.2013 у справі №569/3936/13-ц, оскільки таке рішення суду стосується виключно строків позовної давності по стягненню пені за порушення термінів повернення кредиту і процентів за кредит, та ніяким чином не впливає на суму тіла кредиту, яка була анульована (прощена) банком, є безпідставним.

Згідно даних прощеної (анульованої) суми заборгованості: тіло кредиту становить 97969 дол. США, сума процентів становить 23633 дол. США 59 центів та сума штрафних санкцій - 5361 грн. 47 коп.;

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність визначення податковим органом податкового зобов"язання з податку доходів фізичних осіб з прощеної (анульованої) суми заборгованості (тіло кредиту), оскільки сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо.

Факт наявності такої заборгованості підтверджено матеріалами справи. Надані представником позивача довідка Пат "УкрСиббанк" від 14.07.2015 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, не досліджувались судом першої інстанції та не свідчать про відсутність у позивача заборгованості по кредиту станом на 21.06.2013, а відповідно про відсутність обов"язку зі сплати податку з доходів фізичних осіб.

Розмір податкового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб виходячи з курсу НБУ станом на 21.06.2013 та суми заборгованості 97969 дол.США (тіло кредиту) наданих третьою особою інформації щодо прощеної (анульованої) суми заборгованості, становить 132903 грн. 91 коп. за основним платежем (ппр) та 33225 грн. 97 коп. за штрафними санкціями (ппр).

Позивачем інший розрахунок сум податкового зобов"язання не надано, та розрахунок наведений судом, не спростований.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апелянта, що суд перебрав на себе повноваження щодо визначення позивачу податкового зобов"язання.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції дійшов висновку, що при визначенні бази оподаткування фіскальний орган не мав правових підстав включати до неї суму штрафних санкцій 5361 грн. 47 коп. та суму процентів 23633 дол. США 59 центів.

Тому позов ОСОБА_4 в цій частині позов було задоволено, а винесене податкове повідомлення-рішення в частині нарахування податкового зобов"язання з суми штрафних санкцій (пені) та суми процентів скасовано.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення в частині задоволення позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому його правомірність в цій частині не переглядається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "24" листопада 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "04" лютого 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 :

- АДРЕСА_1,33004

- АДРЕСА_2

3- представник позивача ОСОБА_3 АДРЕСА_3

4- відповідачу/відповідачам: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

5-третій особі: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" - просп. Московський,60,м.Харків,61050,