Справа № 822/6115/15
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/6115/15

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

02 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

19 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року даний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Мотивами апеляційної скарги особа, яка її подала, зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

27 січня 2016 року на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх. №919/16) від позивача, в якому вона просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції-без змін.

02 лютого 2016 року до суду надійшла заява (вх.1172/16) від представника відповідача про розгляд справи без їх участі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні 02 лютого 2016 року заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача, та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року по справі №822/5410/14 адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю - Студія "АС-Рекорд", приватне підприємство "Скол", товариство з обмеженою відповідальністю "ІФ Проект" - задоволено частково, а саме: зобов'язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України провести перевірку реконструкції двохповерхового приміщення з надбудовою двох поверхів та мансардного приміщення по АДРЕСА_1 (забудовник ТОВ "Студія "АС-Рекорд") на предмет дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду 26.03.2015 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року по справі №822/5410/14 скасовано в частині відмови у визнанні неправомірною бездіяльності Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Хмельницькій області щодо не проведення перевірок виконання приписів від 19.06.2012 року, виданого щодо ТОВ "ІФ Проект", ТОВ "Студія "АС-РЕКОРД", від 31.10.2012, ПП "Скол" та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов в цій частині задоволено: визнано неправомірною бездіяльність Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Хмельницькій області щодо не проведення перевірок виконання приписів від 19.06.2012 року, виданого щодо ТОВ "ІФ Проект", ТОВ "Студія "АС-РЕКОРД", від 31.10.2012 року, ПП "Скол".

05.08.2015 року Хмельницьким окружним адміністративним судом позивачу було видано виконавчий лист по даній справі( №822/5410/14), на підставі чого вона пред'явила зазначений виконавчий документ до примусового виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та, як наслідок, було відкрито виконавче провадження ВП №48866396.

30.10.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_5 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №48866396 у зв'язку з виконанням боржником рішення суду фактично та повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідача позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду за захистом порушених прав.

Постановою вищевказаного суду від 01 грудня 2015 року даний адміністративний позов задоволено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст.255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції згідно до листів Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.10.2015 року №40-203-19/8928 (а.с.18) та від 15.10.2015 року №40-203-19/9287 (а.с.19), перевірка реконструкції двохповерхового приміщення з надбудовою двох поверхів та мансардного приміщення по АДРЕСА_1 (забудовник ТОВ "Студія "АС-Рекорд") на предмет дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил не була проведена у зв'язку з відсутністю на об'єкті замовника будівництва та інших суб'єктів містобудування та відповідальних осіб.

Колегія суддів надаючи правову оцінку змісту постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року по справі №822/5410/14 зазначає, що дана постанова є рішенням суду зобов'язального характеру, яке фактично виконано не було, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу вимог до ч. 1 ст.6 Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 1 ст.2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п.40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

При повному та всебічному дослідженні всіх наявних матеріалів справи, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було надано жодних доказів в розумінні ст.ст. 69-70 КАС України, які свідчили про повне вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання вказаного судового рішення.

Проаналізувавши доводи апелянта та наявні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов до твердження, що вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням норм чинного законодавства.

Згідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд за ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В силу вимог ст. 71 КАС України, апелянтом не доведено, а в суді апеляційної інстанції не знайшло свого підтвердження обґрунтованості дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_5, у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №48866396 від 30.10.2015 року без фактичного та реального вжиття заходів примусового виконання рішень.

На підставі вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що вищевказана постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №48866396 від 30.10.2015 року була винесена при поверхневому та неповному виконавчому провадженні, тобто без урахування всіх обставин, які мають значення для її прийняття, у зв'язку з чим необхідно поновити виконавче провадження щодо виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 року у справі № 822/5410/14.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 лютого 2016 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.