Справа № 826/12512/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-інвест-буд» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-інвест-буд» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-інвест-буд» (далі - Позивач, ТОВ «Голдфіш-інвест-буд») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ДПІ у Солом'янському районі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.02.2015 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.12.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріалами справи не підтверджується факт виконання господарських операції, правових підстав для нарахування податкового кредиту у ТОВ «Голдфіш-інвест-буд» не було.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на те, що суд першої інстанції виніс оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що судом першої інстанції не були належним чином досліджені всі наявні у матеріалах справи докази, що призвело до прийняття неправильного рішення.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, та просив вимоги скарги задовольнити повністю.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Вирішуючи вказану справу, суд першої інстанції встановив, що у січні 2015 року працівниками ДПІ у Солом'янському районі на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 ПК України у відповідності до наказу від 14.01.2015 року №14 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Голдфіш-інвест-буд» з питань правильності визначення, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «БК «Мирстрой» за серпень 2014 року. У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість у на суму 231 458,00 грн. за серпень 2014 року. Результати перевірки зафіксовані в акті від 26.01.2015 року №177/26-58-22-04-15/35383493. На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 12.02.2015 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 289 323,00 грн., у тому числі за основним платежем - 231 458,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 57 864,00 грн..

За результатами адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного акту індивідуальної дії, суд першої інстанції встановив наступне.

Між ТОВ «БК «Мирстрой» (Підрядник) та ТОВ «Голдфіш-інвест-буд» (Замовник) укладено договір №19 на виконання робіт від 22.07.2014 року (т. 1 а.с. 46-47), за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник виконує роботи з улаштування систем електрообігріву інженерних систем та комунікацій, та з улаштування систем блискавкозахисту, згідно технічного завдання, що є додатком та невід'ємною частиною цього договору після підписання його сторонами.

Пунктом 3.1 Договору визначено терміни виконання робіт, згідно яких закінчення робіт - через 60 робочих днів згідно графіку виконання робіт, що є додатком та невід'ємною частиною цього договору після підписання його сторонами.

Відповідно до п. 5.1 Договору здача-приймання робіт (частково або у повному обсязі) після закінчення здійснюється у відповідності з діючим законодавством і оформлюється актом виконаних робіт.

Приписами п. 6.1 Договору визначено, що Замовник зобов'язується надати місце для ведення робіт, технічну воду - до початку робіт.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «БК «Мирстрой» (Підрядник) та ТОВ «Голдфіш-інвест-буд» (Замовник) укладено договір №21 на виконання робіт від 29.07.2014 року (т. 1 а.с. 35-37), за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник виконує оформлення виконавчої документації (розділ «Електропостачання» для об'єкту Замовника: будівля, громадський центр літер «А» (торгівельно-офісний центр) за адресою: м. Київ, пр. П. Тичини, І-В.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що здача-приймання робіт (частково або у повному обсязі) після закінчення здійснюється у відповідності з діючим законодавством, п. 4.3 Договору, і оформлюється актом виконаних робіт.

Приписами п. 6.1 Договору визначено, що Замовник зобов'язується надати місце для виконання робіт.

На переконання Позивача, факт виконання зобов'язань за вказаним Договором підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: кошторису (т. 1 а.с. 38), податкових накладних (т. 1 а.с. 39, 41, 43), акту здачі-приймання робіт (т. 1 а.с. 45).

Зі змісту акту перевірки вбачається, що розрахунки між контрагентами проведені у повному обсязі (т. 1 а.с. 16), а будівля - громадський центр літер «А» по проспекту П. Тичини, 1в у м. Києві, належить Позивачу на праві власності.

На підставі викладених в акті перевірки висновків податкового органу щодо безтоварності укладених між контрагентами правочинів, а також на підставі того, що наявні у матеріалах справи докази не свідчать про реальність здійснення господарських операцій між вказаними суб'єктами господарювання, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. 198 ПК України, прийшов до висновку про відсутність факту виконання сторонами господарських зобов'язань, а відтак і про неправомірність формування податкового кредиту.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, згідно п. 2.4 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Однак, всупереч зазначеним вище вимогам закону та положення, Позивачем не було надано належним чином оформлені первинні документи, які б підтверджували факт здійснення господарських операцій з ТОВ «БК «Мирстрой», які б давали право на формування податкового кредиту за результатами господарських відносин з вказаним контрагентом, оскільки подані на підтвердження виконання умов договорів первинні документи містять недоліки, а саме: відсутній зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції. Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, зі змісту наявних у матеріалах справи копій актів здачі-приймання наданих послуг (т. 1 а.с. 45, 51-52) неможливо встановити, які саме роботи виконував контрагент Позивача.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано наголосив на відсутності обов'язкових додатків до договору від 22.07.2014 року №19, а саме - графіку та технічного завдання, що, на думку колегії суддів, ставить під сумнів реальне (а не документальне) виконання договірних зобов'язань.

Крім іншого, судова колегія зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що згідно штатного розкладу Позивач має достатню кількість кваліфікованого персоналу з метою виконання передбачених договорами робіт (т. 1 а.с. 115-120). У той же час Апелянтом не зазначено про причини та господарську доцільність, що стали підставою для необхідності залучення до виконання робіт ТОВ «БК «Мирстрой» оскільки, як вбачається з вищенаведеного, Позивач мав можливість самостійно виконати роботи, які передбачені договорами. Викладене, у свою чергу, свідчить про відсутність ділової мети у вказаних господарських операціях.

Таким чином, беручи до уваги викладене, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість твердження суду першої інстанції про те, що надані ТОВ «Голдфіш-інвест-буд» докази є неналежними та такими, що не підтверджують факт придбання Позивачем послуг у ТОВ «БК «Мирстрой».

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що встановлення факту нереальності вчинення господарської операції не потребує з'ясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.

Зі змісту листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 вбачається, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, при вирішенні питання про правомірність формування податкових зобов'язань суд повинен встановити, насамперед, реальність господарської операції, про що мають свідчити належним чином оформлені первинні документи. При цьому чинне законодавство передбачає перелік необхідних первинних документів з огляду на предмет господарських відносин.

Відтак, встановлена судом першої інстанції та не спростована Позивачем юридична дефектність первинних документів, зокрема, актів здачі-приймання робіт, свідчить, на думку колегії суддів, про безтоварний характер укладених між контрагентами правочинів.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Враховуючи, що Позивачем не було доведено реальності здійснення господарської операції та факту отримання від контрагента послуг, а також встановлену невідповідність первинних документів вимогам чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у ТОВ «Голдфіш-інвест-буд» правових підстав для формування податкового кредиту та валових витрат за наслідкам відносин з ТОВ «БК «Мирстрой».

Відтак, погоджуючись з доводами Апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності факту оплати Позивачем договірних зобов'язань та будівлі по просп. П. Тичини, 1 в у м. Києві на праві приватної власності, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки дані обставини, помилково встановлені судом першої інстанції, не впливають на встановлену безтоварність господарських операції та неможливість формування на їх підставі даних податкового обліку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-інвест-буд» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-інвест-буд» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.