Справа № 2-а-4397/09/1470
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2012-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2012 р.Справа № 2-а-4397/09/1470

Категорія:10.1Головуючий в 1 інстанції: Зіньковський О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Скрипченка В.О., Вербицької Н.В.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства відкритого типу «Родючисть»на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2009 року в справі за позовом акціонерного товариства відкритого типу «Родючисть»до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство відкритого типу «Родючисть»подало апеляційну скаргу на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2009 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2009 року відмовлено у задоволені адміністративного позову акціонерного товариства відкритого типу «Родючисть»до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача від 03 квітня 2009 року № Ю-7637/03 про стягнення недоїмки із внесків 73 345,15 грн., фінансової санкції 3 228,6 грн., пені 1 037,95 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки вважає, що оскаржена вимога між сторонами не узгоджувалась.

Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва надало письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивач є страхувальником та платником страхових внесків на обовязкове державне пенсійне страхування, який зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески та сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджено, що позивач має заборгованість по сплаті страхових внесків за серпень 2008 року - лютий 2009 року перед відповідачем на суму 73 345 грн. 15 коп.

Згідно розрахунків суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування позивач самостійно вираховував та надавав відомості про суми внесків позивачу, що підтверджено підписами посадових осіб позивача та печаткою Акціонерного товариства відкритого типу «Родючість».

Суд першої інстанції встановив, що позивач, в порушення п.6 ч.2 ст.17, п.6 ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не сплатив в строк зазначені та обраховані ним же суми страхових внесків, у звязку з чим у позивача виникла заборгованість.

Суд першої інстанції встановив, що зобовязання є узгодженим, оскільки самостійно обчислене позивачем у розрахунках суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В наслідок несплати позивачем у добровільному порядку узгоджених сум зобовязань відповідач прийняв рішення № 15795/03 від 17 вересня 2008 року та № 31705/03 від 08 грудня 2008 року про застосування до позивача фінансової санкції в розмірі 3 228,60 грн. та пені в розмірі 1 037,95 грн.

Суд першої інстанції встановив, що отримавши оскаржену вимогу про сплату боргу 17 квітня 2009 року, позивач борг у строк до 28 квітня 2009 року не сплатив та у встановленому законом порядку її не оскаржив.

Суд першої інстанції встановив безпідставність доводів позивача щодо неузгодженості оскарженої вимоги, оскільки зазначені суми страхових внесків самостійно обчислені позивачем і є узгодженими в розумінні Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який відповідно до преамбули є спеціальним законом з питань оподаткування й установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів, стягнення.

Суд першої інстанції встановив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а вимога № Ю-7637/03 від 03.04.09р. - узгодженою та такою, що прийнята у відповідності до чинного законодавства.

Сторони про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, у судове засідання не зявились, у звязку з чим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, справа розглядається в письмовому провадженні.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»позивач є страхувальником та платником страхових внесків на обовязкове державне пенсійне страхування, який зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески та сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Суд першої інстанції правильно встановив та матеріалами справи підтверджено, що позивач має заборгованість по сплаті страхових внесків за серпень 2008 року - лютий 2009 року перед відповідачем на суму 73 345 грн. 15 коп. (а.с. 18-19, 32-39 )

Позивач самостійно вираховував та надавав відомості про суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування позивачу, що підтверджено підписами посадових осіб позивача та печаткою Акціонерного товариства відкритого типу «Родючість»на відповідних розрахунках.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, в порушення п.6 ч.2 ст.17, п.6 ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не сплатив в строк зазначені та обраховані ним же суми страхових внесків, у звязку з чим у нього виникла заборгованість.

Зобовязання є узгодженим, оскільки самостійно обчислене позивачем у розрахунках суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В наслідок несплати позивачем у добровільному порядку узгоджених сум зобовязань відповідач прийняв рішення № 15795/03 від 17 вересня 2008 року та № 31705/03 від 08 грудня 2008 року про застосування до позивача фінансової санкції в розмірі 3 228,60 грн. та пені в розмірі 1 037,95 грн. (а.с. 30, 31), які отримані позивачем відповідно 20 вересня 2008 року та 11 грудня 2008 року.

Суд першої інстанції встановив, що отримавши оскаржену вимогу про сплату боргу 17 квітня 2009 року (а.с. 7), позивач борг у строк до 28 квітня 2009 року не сплатив та у встановленому законом порядку її не оскаржив.

Суд першої інстанції правильно встановив безпідставність доводів позивача щодо неузгодженості оскарженої вимоги, оскільки зазначені суми страхових внесків самостійно обчислені позивачем і є узгодженими в розумінні Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який відповідно до преамбули є спеціальним законом з питань оподаткування й установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів, стягнення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими, а оскаржена вимога № Ю-7637/03 від 03.04.09р. - узгодженою та такою, що прийнята у відповідності до чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова без змін.

Керуючись ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст. 206, ст. 212, ч. 5 ст. 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства відкритого типу «Родючисть»залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя /підпис/ ОСОБА_1

суддя /підпис/ ОСОБА_2

суддя /підпис/ ОСОБА_3