Справа № 820/10131/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2016 р. № 820/10131/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра 7" до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Деметра 7" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.07.2015, № /10925/2 від 14.07.2015, № НОМЕР_2 від 14.07.2015, № НОМЕР_3 від 14.07.2015, № /10925 від 14.07.2015, № НОМЕР_4 від 30.07.2015, № НОМЕР_5 від 30.07.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомленнярішення ґрунтуються на помилкових судженнях субєктів владних повноважень, що викладені в актах перевірок, а тому підлягають скасуванню.

Відповідачі, ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області, ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, Стрийська ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області, проти позову заперечували, зазначили, що порушення, встановлені в ході перевірок позивача, зафіксовані належним чином в актах перевірок, висновки яких стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, у зв'язку із чим просять у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник інших відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "Деметра 7".

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Деметра 7" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 39473115, взято на податковий облік і станом на час проведення перевірок перебуває на обліку в ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області. В подальшому місце офіційної реєстрації змінено на м. Харків (а.с. 130 - 151 т. 7).

Фахівцями відповідача, ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, на підставі наказу № 433 від 23.06.2015 р., згідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 р. № 2755-VI, було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Деметра 7", код ЄДРПОУ - 39473115 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період березень - квітень 2015 р. по взаємовідносинах з ТОВ "Капітал Х".

Результати перевірки викладені в акті №697/13-50-22-02- 13/39473115 від 09.07.2015 р. (а.с. 36 - 110 т.5).

За наслідками перевірки контролюючим органом було встановлено:

- порушення п.185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188, п. 198.1 п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ із змінами та доповненнями, в результаті чого ТОВ "Деметра 7" занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 3 144 690 грн., в тому числі за березень 2015 року в сумі 1 681 744 грн., за квітень 2015 року в сумі 1 462 946 грн. та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.24) декларації за квітень 2015 року в сумі 265 027 грн.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення - рішення № від 30.07.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на суму 4 717035,00 грн., з яких: за основним платежем - 3 144 690,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 572 345,00 грн. (а.с. 111 т. 5), податкове повідомлення - рішення № від 30.07.2015 р., яким позивачу зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.24) декларації за квітень 2015 р. в сумі 265 027 грн. (а.с. 175 т. 7).

Матеріали справи свідчать, що в перевіряємому періоді ТОВ "Деметра 7" мало взаємовідносини з ТОВ "Капітал Х".

Між позивачем, ТОВ "Деметра 7" (в якості покупця) та ТОВ "Капітал Х" (в якості постачальника) були укладені договори поставки нафтопродуктів: №КХ-0021 від 01.03.2015 р., №КХ-0198 від 25.03.2015 р., №КХ04-0012 від 01.04.2015 р., №КХ04-0055 від 22.04.2015 р. (а.с. 112 - 113, 120 - 121, 129 - 130, 137 - 138 т. 5).

Відповідно до п. 1.1 договорів постачальник (ТОВ "Капітал Х") зобов'язувався передати у власність покупця (позивача - ТОВ "Деметра 7") нафтопродукти (далі - товар), а покупець (ТОВ "Деметра 7") прийняти та оплатити нафтопродукти.

Відповідно до умов договорів номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.2. договорів товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: ЕХW- резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів. За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

Між сторонами були укладені додаткові угоди до договорів, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару (а.с. 114, 122, 131, 139 т. 5).

Листами ТОВ "Капітал X" повідомило позивача про те, що нафтопродукти, придбані ТОВ "Деметра 7", знаходяться на зберіганні в ПАТ "Дніпронафтопродукт", у якого можуть бути отримані в будь-який час протягом дії договорів (а.с. 115, 123, 132, 140 т. 5).

В межах даних правочинів складено акти приймання - передачі нафтопродуктів (а.с. 116, 124, 133, 143 т. 5).

ТОВ "Капітал Х" було надано позивачу податкові накладні: №31025 від 31.03.2015 р. на суму 6 273 682,57 грн., в т.ч. ПДВ 1 045 613,76 грн., №31202 від 31.03.2015 р. на суму 3 009 971,80 грн., в т.ч. ПДВ 501 661,97 грн., №30009 від 30.04.2015 р. на суму 6 169 336,85 грн., в т.ч. ПДВ 1 028 222,81 грн., №30097 від 30.04.2015 р. на суму 4 198 500,56 грн., в т.ч. ПДВ 699 750,09 грн. (а.с. 117 - 118, 125 - 126, 134 - 135, 142 - 143 т. 5).

Суми податку на додану вартість за податковими накладними включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі виданих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ (а.с. 5 - 40 т. 7).

Оплата за договорами була здійснена позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 119, 127, 128, 136, 144 т. 5).

Поставлені контрагентом ТОВ "Капітал X" товари відповідали вимогам якості, що підтверджується паспортами якості та сертифікатами відповідності (а.с. 145 - 190 т. 5).

Оприбуткування по бухгалтерському рахунку підтверджується оборотно - сальдовими відомостями по рахунках: 63.1.12, 28.2, 70.2, 71.9, 20.3 (а.с. 193 - 228 т. 6).

Транспортування нафтопродуктів від ТОВ "Капітал X" до ТОВ "Деметра 7" не відбувалося, адже і в контрагента (ТОВ "Капітал X") і в позивача (ТОВ "Деметра 7") були укладені договори зберігання із ПАТ "Дніпронафтопродукт".

Зберігання нафтопродуктів ТОВ "Деметра 7" здійснювалось відповідно до договору зберігання №4519 від 13.01.2015 р., укладеного з ПАТ "Дніпронафтопродукт", згідно з яким Зберігач зобов'язується приймати та зберігати нафтопродукти та інші ТМЦ які передаються Поклажодавцем і повернути їх у схоронності Поклажодавцеві за першою вимогою (а.с. 191 - 192 т. 5).

В матеріалах справи наявні протоколи погодження ціни, акти приймання - передачі наданих послуг, акти прийому-передачі товарів, розрахунок за договором проведено на підставі платіжних доручень (а.с. 193 - 208, 213 - 214 т. 5).

В подальшому позивач реалізував отримані від ТОВ "Капітал Х" нафтопродукти через мережу АЗС.

Для здійснення фізичного переміщення товару ТОВ "Деметра 7" з місця зберігання до АЗС позивача, з ТОВ "Форлана" був укладений договір перевезення вантажів автомобільним транспортом і надання транспортно-експедиційних послуг №19/01/15-тр від 19.01.2015 р. (а.с. 215 - 216 т. 5).

В матеріалах справи наявні додаткові угоди до договору, протоколи погодження ціни, акти приймання - передачі наданих послуг, акти здачі-прийомки виконаних робіт, розрахунок за договором проведено на підставі платіжних доручень (а.с. 217 - 226, 231 - 235 т. 5).

Матеріали справи містять договори оренди автозаправних станцій, укладені позивачем з ПАТ "Фірма "Львів-Петроль" - №10/12/14/19 від 10.12.2014 р., з ТОВ "Нарнія-Трейд" - №19/01/15-3 від 19.01.2015 р., №19/01/15-40 від 19.01.2015 р., №21/01/15-41 від 21.01.2015 р., №26/01/15-1 від 26.01.2015 р. (а.с. 161 - 187 т. 6).

Після доставки вантажу в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами ТОВ "Деметра 7" відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за № 805/15496).

А саме: з прибуттям нафтопродуктів на АЗС в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у ТТН, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Згідно п.п. 10.2.8 Інструкції у разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту і кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляв час надходження автоцистерни на АЗС і власним підписом в накладній засвідчував її приймання. Один примірник ТТН залишається на АЗС, а два - повертаються водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН.

ТТН також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача (а.с. 237 - 250 т. 5, а.с. 1 - 73 т. 6).

На підтвердження реальності проведення господарських операцій, отримання придбаних ТМЦ, позивачем надано змінні звіти, чеки, акти інвентаризації (а.с. 74 - 160 т. 6).

Матеріали справи містять штатний розпис ТОВ "Деметра 7" (а.с. 188- 189 т. 6).

Господарські операції ТОВ "Деметра 7" мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За приписами п.п. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані суду первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняли втрату означеними накладними юридичного статусу первинних документів судом не виявлено та актом перевірки не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) під "господарською діяльністю" розуміється діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податковим кредитом в розумінні підпункту 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З огляду на викладені положення, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платників податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановлено судом, сума податкового кредиту підтверджена відповідними податковими накладними. Ці податкові накладні складені на підставі договорів, актів виконаних робіт та відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Матеріали справи не містять доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договорів взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Факт здійснення господарської діяльності підтверджується документально первинними бухгалтерськими документами, що були надані до суду, а саме: договорами, актами, ТТН.

Відповідачами не надано належних доказів щодо визнання недійсними в установленому законом порядку договорів, укладених між позивачем та його контрагентом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ПК України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Законом не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах з підстав викладених другим відповідачем, за умови, що такий постачальник зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг). Окрім того порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обовязки іншого платника податків.

З огляду на встановлені обставини у справі, враховуючи індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, встановлений ст. 61 Конституції України, суд зазначає, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цих осіб. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податків права на віднесення сум до складу податкового кредиту у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови його отримання (сплатив ПДВ у ціні замовлених та фактично отриманих товарів) та має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

З наведених норм законодавства та досліджених матеріалів справи, суд зазначає, що ТОВ "Деметра 7" виконало вимоги законодавства, сплативши податок на додану вартість в ціні придбаного товару у контрагента, який в свою чергу, виконав вимоги діючого законодавства, видавши позивачу належним чином оформлені податкові накладні. Підстав для зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість встановлено не було.

Відповідно до ст. 202 Цивільного Кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин повинен відповідати вимогам зазначеним у ст.203 ЦК України. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати ПДВ покладається на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства контрагентом.

Якщо контрагент можливо не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Виконання правочинів підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами. Отримані позивачем від контрагента зазначені податкові накладні не мають недоліків, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, що спричиняють втрату ними статусу первинного документа.

Судом не встановлені факти, які свідчили б про те, що зміст договорів не відповідає діючому законодавству України, дійсним намірам сторін та що ці наміри спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

З огляду на положення ПК України, негативними наслідками для позивача стали прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення про нарахування грошових зобов'язань, які суд вважає за необхідне скасувати.

Крім того, відповідачами проведено документальні позапланові невиїзні перевірки з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства з акцизного податку, на підставі висновків яких винесено спірні податкові повідомлення-рішення:

- Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області № від 14.07.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 117562,50 грн., з яких за основним платежем - 94050,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 23521,50 грн., № від 14.07.2015 р. яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: акцизний податок на суму 59582,50 грн., з яких за основним платежем - 47666,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -11916,50 грн. (а.с. 118-120 т. 1);

- ДПІ у Пустомитівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області № від 14.07.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: акцизний податок на суму 98 318,00 грн., з яких за основним платежем - 78 654,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19 664,00 грн. (а.с. 122 т. 1);

- ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області №/10925/2 від 14.07.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: акцизний податок на суму 97 303,75 грн., з яких за основним платежем - 77 843,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19 460,75 грн., №/10925 від 14.07.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: акцизний податок на суму 112 072,50 грн., з яких за основним платежем - 89 658,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 22 414,50 грн. (а.с. 123 - 124 т. 1).

Податковими органами зазначено, що у підприємства позивача як у суб'єкта господарювання, що безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів, виникли податкові зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів.

Матеріали справи свідчать, що придбаний позивачем товар був реалізований через мережу АЗС, а також іншим покупцям.

В матеріалах справи наявні договори оренди автозаправних станцій, укладені позивачем з ПАТ "Фірма "Львів-Петроль" - №10/12/14/19 від 10.12.2014 р., з ТОВ "Нарнія-Трейд" - №19/01/15-3 від 19.01.2015 р., №19/01/15-40 від 19.01.2015 р., №21/01/15-41 від 21.01.2015 р., №26/01/15-1 від 26.01.2015 р. (а.с. 161 - 187 т. 6).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач реалізовував нафтопродукти через мережу АЗС кінцевим споживачам, а також юридичним особам і фізичним особам-підприємцям для їх господарської діяльності.

Такими покупцями у 2015 р. були ТОВ "Авіас", ТОВ "ТОП Бизнес инвест", ТОВ "Квестін", ТОВ "Вальехо", ТОВ "Модесто ЛТД", ТОВ "Гринвилл", ТОВ "Торреон ЛТД", ТОВ "Айленд Альянс", ТОВ "Кеннер Груп", ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Дотан", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Марреро", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Гастонія", ТОВ "Чоттануга", ТОВ "Олбані" та ін. (а.с. 166 - 211 т. 1).

Між ТОВ "Деметра 7" та ТОВ ВТФ "Авіас" був укладений договір поставки №П15- 166 від 16.01.2015 р., згідно з умовами якого ТОВ "Деметра 7" зобов'язується поставити, а ТОВ ВТФ "Авіас" прийняти та оплатити нафтопродукти (бензини, дизельне паливо і газ) (а.с. 125 - 127 т. 1).

Товар за цим договором поставляється щоденно і безперервно на умовах ЕХW АЗС ТОВ "Деметра 7". Товар видається тільки по довірчим документам ТОВ ВТФ "Авіас" - паливним карткам, скретч-карткам у кількості, зазначеній у квитанціях терміналу.

Розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ "Деметра 7" після підписання сторонами Акта прийому-передачі товару. Ціна на товар формується на підставі фактичних цін, що діють на АЗС на момент відвантаження товару по довірчим документам ТОВ ВТФ "Авіас".

Виконання умов вищевказаного договору підтверджується актами приймання-передачі, ТОВ "Деметра 7" виписані податкові накладні: №28005 від 28.02.2015 р., №28006 від 28.02.2015 р., №31025 від 31.03.2015 р., №31026 від 31.03.2015 р., №30017 від 30.04.2015 р., №30018 від 30.04.2015 р., №30031 від 30.06.2015 р., №30032 від 30.06.2015 р. ТОВ ВТФ "Авіас" здійснена оплата згідно платіжних доручень (а.с. 128 - 165 т. 1).

Позивачем було виписано на вимогу покупців податкові накладні (а.с. 212 - 250 т. 1, а.с. 2 - 250 т. 2, а.с. 1 - 250 т. 3, а.с. 2 - 250 т. 4, а.с. 1 - 34 т. 5).

Матеріали справи містять реєстр виписаних податкових накладних (а.с. 229 - 250 т. 6).

П.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 та п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 Податкового кодексу України передбачається, що обєктом оподаткування акцизним податком є операції з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, при цьому базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів.

Відповідно до абз. 2 п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України під реалізацією субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів розуміється продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у п.п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування.

Однією із визначних умов реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж підакцизних товарів для їх особистого некомерційного використання.

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, "Про затвердження форми декларації акцизного податку. Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку", затвердженого наказом Мінфіну від 23.01.2015 №14, в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку зазначається вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Положеннями п.п.14.1.36 Податкового кодексу України та ст.42 Господарського кодексу України надано визначення поняттю "підприємництво" та "господарська діяльність".

У відповідності до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до пп. 14.1.36 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, реалізація нафтопродуктів іншим субєктам господарювання (юридичним особам, фізичним особам-підприємцям), створеним для заняття підприємництвом, не може вважатись особистим некомерційним використанням.

При цьому реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України (нафтопродукти, скраплений газ, речовин, що використовуються як компоненти моторних палив, а також паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків (абзаци перший та другий п.п. 14.1.212 п.14.1 ст. 14 Кодексу).

Відповідно до ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять", роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надавання йому торговельних послуг.

Між ТОВ "Деметра 7" та покупцями паливно-мастильних матеріалів було укладено договори, згідно з умовами яких ТОВ "Деметра 7" зобовязується продати, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти (бензини, дизельне паливо). Товар за цими договорами поставляється на умовах самовивозу з АЗС ТОВ "Деметра 7", розрахунок здійснюється в момент вивезення. Ціна на товар формується на підставі фактичних цін, що діють на АЗС на момент відвантаження товару. Таким чином, юридичні та фізичні особи-підприємці, зареєстровані в установленому порядку як платники ПДВ, які придбавали паливо у ТОВ "Деметра 7" та отримували його на АЗС, використовували його у власній господарській (комерційній) діяльності. Отже, продаж таких товарів здійснювався для їх подальшого комерційного використання.

Таким чином, операції з продажу нафтопродуктів ТОВ "Деметра 7" через мережу АЗС не є обєктом оподаткування акцизним податком, передбаченим п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213 Податкового кодексу України, а дата їх здійснення не є датою виникнення податкових зобовязань щодо реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, згідно з п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України.

З огляду на положення ПК України, негативними наслідками для позивача стали прийняті відповідачами податкові повідомлення-рішення, які суд вважає за необхідне скасувати.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра 7" до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.07.2015, № /10925/2 від 14.07.2015, № НОМЕР_2 від 14.07.2015, № НОМЕР_3 від 14.07.2015, № /10925 від 14.07.2015, № НОМЕР_4 від 30.07.2015, № НОМЕР_5 від 30.07.2015.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников