Справа № 805/2681/15-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2015-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 р. Справа № 805/2681/15-а

Приміщення суду за адресою: 84122, м. Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

суддів Тарасенка І.М., Куденкова К.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

встановив:

06 липня 2015 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач), датований 06 липня 2015 року, до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач 1 або МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - відповідач 2 або ГУМВС України в Донецькій області), Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області (далі - відповідач 3 або Слов'янський МВ ГУМВС України в Донецькій області), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13 жовтня 2015 року, позивач просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ МВС України від 29 липня 2014 року № 805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькі та Луганській областях» в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з посади старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області;

- визнати протиправним та скасувати наказ МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с «По особовому складу» в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ з посади старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області у запас за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу) Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Донецькій області від 05 вересня 2014 року № 333о/с в частині встановлення позивачу вислуги років на 12 серпня 2014 року у календарному обчисленні - 13 років 07 місяців 04 дні у зв'язку зі звільнення згідно з наказом МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновити позивача на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області з 13 серпня 2014 року;

- зобов'язати Слов'янський МВ ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2014 року по час винесення постанови у справі;

- стягнути зі Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 47 434,00 грн.;

- стягнути зі Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що на час виникнення спірних правовідносин вона проходила службу в органах внутрішніх справ, обіймала посаду старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області та перебувала у спеціальному званні «капітан міліції».

Наказом МВС України від 29 липня 2014 року № 805 її притягнуто до дисциплінарної відповідальності за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, порушення вимог ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с позивач звільнена з органів внутрішніх справ у запас за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Посилаючись на висновок службового розслідування від 29 липня 2014, позивач стверджувала, що їй поставлено в провину те, що вона порушила службову дисципліну, що виразилося у невиході на службу без поважних причин. У висновку службового розслідування зазначено, що опитати її не вдалося у зв'язку з її відсутністю за місцем проходження служби та відсутністю з нею будь-якого зв'язку. Зазначено, що нею допущені порушення положень Конституції, інших законів України та відомчих нормативно-правових актів МВС України з питань дотримання особовим складом службової дисципліни, законності, недопущення злочинних та інших дій, а також Присяги працівника органів внутрішніх справ України. За результатами службового розслідування запропоновано звільнити позивача з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивач зазначала, що згідно з висновком службового розслідування порушення нею службовою дисципліни полягало у її відсутності на робочому місці на час проведення службового розслідування, тобто у липні 2014 року. Інших фактів скоєння нею будь-яких вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, службовим розслідуванням не встановлено.

Доводила, що будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як такі, що дискредитують звання особи рядового і начальницького складу, вона не вчиняла.

З приводу відсутності на службі позивач зазначила наступне.

На підставі наказу Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 17 липня 2014 року № 29 їй була надана чергова оплачувана відпустка строком на 50 діб з 02 липня 2014 року по 20 серпня 2014 року.

21 липня 2014 року ГУМВС України в Донецькій області виданий наказ № 271о/с, який передбачав відкликання з чергових відпусток атестованих працівників МУ, МВ, ЛВ ГУМВС України в Донецькій області, однак цей наказ поширювався лише на працівників чоловічої статі.

На цих підставах позивач стверджувала, що в період з 02 липня 2014 року по 20 серпня 2014 року була відсутньою на робочому місці з поважних причин, оскільки перебувала у черговій оплачуваній відпустці.

Позивач наголошувала на тому, що відображене у висновку службового розслідування твердження про неможливість відібрання у неї пояснень у зв'язку з відсутністю з нею будь-якого зв'язку, не відповідає дійсності.

Зазначала, що під час службового розслідування за викликом в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області вона з'явилася на робоче місце та надала письмові пояснення особам, які проводили службове розслідування. Наголошувала на тому, що під час службового розслідування її опитували з приводу обставин захоплення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, разом з цим жодних питань щодо скоєння нею вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, або вчинення дисциплінарного проступку у осіб, які проводили службове розслідування, не виникало.

Позивач доводила, що після виходу з відпустки ще місяць продовжувала працювати. У середині вересня 2014 року вона не була допущена до робочого місця і їй було повідомлено про звільнення з органів внутрішніх справ з 12 серпня 2014 року, разом з цим трудова книжка, копія наказу про звільнення або витяг з нього позивачу видані не були, розрахунок при звільненні проведений не був.

Позивач звернулася до керівництва Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області з метою отримання роз'яснень щодо причин звільнення, видачі їй трудової книжки та наказу про звільнення, на що їй було повідомлено, що відповідний наказ до Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області не надходив, трудова книжка позивача залишилась у м. Донецьку, який належить до територій, непідконтрольних органам державної влади, а звільнено її за результатами службового розслідування на підставі п. 66 Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

Позивач зазначала, що оскільки з наказом про призначення службового розслідування, з висновком службового розслідування, а також з оспорюваними наказами її не ознайомили, причини звільнення з органів внутрішніх справ їй достеменно не відомі.

За висновком позивача, службове розслідування проведене з порушенням вимог пп. 6.2.1. п. 6.2., п. 6.3. Інструкції про порядок проведення службового розслідування в органах внутрішніх справ, а саме поверхово, без забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, які слугували підставою для його призначення, з порушенням її прав, як особи, відносно якої це розслідування проводилося.

Позивач доводила, що її звільнення відбулося з порушенням вимог ст.ст. 14, 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України, а також без врахування п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки вона має статус одинокої матері.

З огляду на викладене позивач просила визнати протиправними та скасувати оспорювані накази МВС України та ГУМВС України в Донецькій області, а оскільки її звільнення відбулось незаконно просила поновити її на попередній посаді на підставі п. 24 Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з виплатою їй грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з розрахунку 144,14 грн. на день.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди позивач обґрунтовувала тим, що будучи звільненою з органів внутрішніх справ з 12 серпня 2014 року, дублікат трудової книжки отримала лише 17 червня 2015 року, внаслідок чого була позбавлена можливості працевлаштуватися відповідно до своєї освіти, кваліфікації та досвіду роботи на державній службі.

Позивач доводила, що їй завдано матеріальний збиток у розмірі 47 434,00 грн., що відповідає загальній сумі середньомісячної заробітної плати по Донецькій області згідно даних, опублікованих на офіційному веб-сайті Державної служби статистики України за період з серпня 2014 року по червень 2015 року (період затримки видачі трудової книжки), який просила стягнути з Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовувала тим, що з 2001 року вона перебувала на службі в органах внутрішніх справ, неодноразово заохочувалась, несла службу сумлінно, Присяги працівника органів внутрішніх справ України не порушувала, була звільнена під час перебування у відпустці, внаслідок незаконного звільнення і затримки видачі трудової книжки була позбавлена права на працевлаштування, отримання допомоги по безробіттю, на збільшення державної допомоги як одинокій матері, а для захисту своїх прав вимушена була звертатися до суду. Відшкодування завданої їй моральної шкоди позивач оцінювала у 50 000,00 грн., які просила стягнути з Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (том 1 а.с. 4-7, том 2 а.с. 48).

В судовому засіданні 21 грудня 2015 року позивач підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просила задовольнити позов.

Відповідач 1 - МВС України позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, сутність яких полягала у наступному.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюються спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог п.62 цього Положення (тобто у запас Збройних Сил України або у відставку).

Звільнення особи рядового і начальницького складу за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченим ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Відтак ст.ст.12-18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, які регулюють порядок накладення та виконання дисциплінарних стягнень, при звільненні за п.66 (за дискредитацію) Положення не застосовуються.

Відповідач 1 доводив, що спірні накази видані з дотримання вимог Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

У ході службового розслідування було встановлено, що окремі працівники Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, у тому числі і позивач, відмовились виконувати свій професійний обов'язок та не виходили на службу без поважних причин.

Відсутність на службі позивача та не інформування останньою керівництва про своє місцеперебування підтверджується результатами службового розслідування, у тому числі показаннями в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_3

Своїми діями позивач самоусунулась від виконання своїх професійних обов'язків щодо захисту державних інтересів та інтересів громадян України, чим порушила вимоги Закону України «Про міліцію» та Присягу співробітника органів внутрішніх справ України.

Зазначені дії та бездіяльність підривають авторитет не лише певного співробітника, а й усієї системи органів внутрішніх справ України.

В той час як згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про міліцію» міліція відповідно до покладених на неї завдань зобов'язана забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, а також виявляти, запобігати і припиняти адміністративні правопорушення та кримінальні правопорушення.

Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов'язків, як то зазначено у ч.3 ст.20 Закону України «Про міліцію», керується тільки законом та діє в його межах.

Крім того, особи рядового і начальницького складу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, складають Присягу працівника органів внутрішніх справ України, відповідно до якої зобов'язуються залишатися відданими народові України, суворо дотримуватися Конституції та чинного законодавства, а також клянуться мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, захищати державний устрій і громадський порядок.

Керівництвом міськвідділу у період окупації м. Слов'янськ з 12 квітня по 07 липня 2014 року була організована співпраця осіб рядового і начальницького складу із незаконними збройними формуваннями «ДНР», що виразилося у їх незаконних вказівках та діях протягом всього періоду окупації території Слов'янського району Донецької області.

Інша частина особового складу міськвідділу у зв'язку з активними діями представників «ДНР» взагалі самоусунулись (умисно бездіяли) від виконання функціональних обов'язків та обов'язку щодо захисту державного устрою України, безпеки громадян та громадського порядку на території міста та Слов'янського району.

Вчинення таких дій суперечить інтересам служби, що в свою чергу призвело до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку та сприяло переходу значної кількості населення на бік представників незаконних збройних формувань.

Відповідач 1 також наголошував на тому з 07 листопада 2015 року Закону України «Про міліцію» втратив чинність, а органи внутрішніх справ ліквідовані без правонаступництва.

З урахуванням наведеного відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (том 2 а.с. 111-116).

Відповідач 2 - ГУМВС України в Донецькій області позовні вимоги не визнав, надав заперечення проти позову, сутність яких полягала у наступному.

ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Наказом МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с позивач звільнена з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ) у запас Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Посилаючись на ст. 19 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», відповідач 2 стверджував, що накази МВС України є обов'язковими для виконання всіма підпорядкованими підрозділами.

У зв'язку з цим на виконання наказу МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с ГУМВС України в Донецькій області підготувало наказ про оголошення вислуги років звільненому працівнику на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

Крім того, за висновком відповідача 2, вимога ОСОБА_1 про скасування наказу ГУМВС України в Донецькій області від 05 вересня 2014 року № 333о/с в частині визначення вислуги років є передчасною, оскільки вона є похідною від питання правомірності оспорюваних наказів МВС України і пов'язана з виконанням судового рішення, яке ще не прийнято.

Відповідач 2 також наголошував на тому, що арифметичне обчислення вислуги років позивача ніяким чином не вплинуло на її права та інтереси.

З урахуванням наведеного, а також посилаючись на те, що у спірних правовідносинах ГУМВС України в Донецькій області діяло в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України, прав позивача не порушувало, відповідач 2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (том 1 а.с. 83-84, том 2 а.с. 64-66, 74-76).

В попередньому судовому засіданні 27 липня та 03 серпня 2015 року представник відповідача 2 позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 3 - Слов'янський МВ ГУМВС України в Донецькій області письмових заперечень по суті позовних вимог не надав.

В попередньому судовому засідання 03 серпня 2015 року представник відповідача 3 позов не визнала.

Ухвалою від 21 грудня 2015 року до участі у справі у якості відповідача залучене Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області (далі - відповідач 4 або УДКС України у м. Слов'янську) (том 2 а.с. 99-100).

Відповідач 4 - УДКС України у м. Слов'янську письмових заперечень по суті позовних вимог не надав. 28 грудня 2015 року представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно вказавши, що заперечує проти задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної і моральної шкоди (том 2 а.с. 128).

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.ст.33-36, 38 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), про що свідчать розписка про отримання судової повітки, звіти про надіслання електронної судової повістки та телефонограми (том 2 а.с. 101-109).

Сторони явку своїх представників у судове засідання не забезпечили.

На підставі ч. ч. 4, 6 ст. 128 КАС України судовий розгляд справи здійснено в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Відповідач 1 - Міністерство внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684) зареєстроване як юридична особа 17 жовтня 2000 року, про що 16 липня 2007 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР) внесений запис за номером 1 029042, що встановлено на підставі даних он-лайн сервісу отримання відомостей з ЄДР.

Відповідач 2 - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08592158) зареєстроване як юридична особа 10 липня 1994 року, про що 30 листопада 2006 року до ЄДР внесений запис за номером 1 022578, що встановлено на підставі даних он-лайн сервісу отримання відомостей з ЄДР, виписки з ЄДР від 20 листопада 2014 року (том 1 а.с. 73), наказу МВС України від 28 серпня 2006 року № 862 «Про внесення змін до деяких відомчих нормативно-правових актів у зв'язку з реорганізацією окремих управлінь у головні управління МВС України» (том 1 а.с. 74-75), Положення про Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, затвердженого наказом МВС України від 02 лютого 2004 року № 94 (том 1 а.с. 76-78).

З 10 листопада 2015 року ГУМВС України в Донецькій області перебуває в стані припинення, на час судового розгляду запис про державну реєстрацію припинення відповідача 2 як юридичної особи до ЄДР не внесений.

Відповідач 3 - Слов'янський міський відділ (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08671604) зареєстрований як юридична особа 10 серпня 2006 року, про що 25 травня 2007 року до ЄДР внесений запис за номером 1 001476, що встановлено на підставі он-лайн сервісу отримання відомостей з ЄДР, виписки з ЄДР від 01 вересня 2014 року (том 1 а.с. 92), Положення про Слов'янський міський відділ (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області, затвердженого наказом ГУМВС України в Донецькій області від 03 червня 2011 року № 1137 (том 1 а.с. 93-95).

З 09 листопада 2015 року Слов'янський МВ ГУМВС України в Донецькій області перебуває в стані припинення, на час судового розгляду запис про державну реєстрацію припинення відповідача 3 як юридичної особи до ЄДР не внесений.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено паспортом громадянина України серії НОМЕР_1, виданим Слов'янським МВ УМВС України в Донецькій області 03 квітня 1996 року (том 1 а.с. 8).

Позивач має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (том 1 а.с. 48).

Як свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 3, сформований 19 листопада 2012 року, відомості про батька ОСОБА_5 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (том 1 а.с. 49).

ОСОБА_1 перебувала на службі в органах внутрішніх справ на підставі наказу ОІВС МВС України від 14 квітня 2001 року № 29о/с з 14 квітня 2001 року, про що свідчить запис № 1, зроблений у дублікаті трудової книжки позивача серії ВТ № 119438 (том 1 а.с. 12-13, 64).

Особова справа позивача, її послужний список, наказ про призначення на посаду суду не надані, оскільки згідно з довідкою від 05 лютого 2015 року № 529, виданою начальником УРСДЗ ГУМВС України в Донецькій області підполковником міліції ОСОБА_7 накази ГУМВС України в Донецькій області по особовому складу, зареєстровані до 07 липня 2014 року, залишились в адміністративній будівлі ГУМВС України в Донецькій області за адресою: м. Донецьк, вул. Горького, буд. 61, яка знаходиться на тимчасово окупованій частині території Донецької області. Оригінали наказів ГУМВС України в Донецькій області та наказів ГУМВС України в Донецькій області по особовому складу, зареєстровані з 07 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року, у зв'язку зі складною оперативною обстановкою на території Донецької області надіслані для тимчасового зберігання до МВС України (супровідний лист від 28 січня 2015 року № 448дск) (том 1 а.с. 80).

За час перебування на службі в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 заохочувалась подякою на підстав наказу Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 20 грудня 2012 року № 333; грошовою винагородою на підставі наказу Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 17 грудня 2007 року № 748; подякою на підставі наказу Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 20 серпня 2009 року № 658; грошовою винагородою на підставі наказу Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 14 грудня 2009 року № 990; почесною грамотою на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області від 27 липня 2010 року № 1139; почесною грамотою на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області від 04 березня 2013 року № 467; дошка пошани на підставі наказу Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 23 грудня 2013 року № 1181.

За час проходження служби в органах внутрішніх справ до позивача застосовувалися дисциплінарні стягнення у вигляді усного зауваження на підставі наказу Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 31 березня 2004 року № 192 та зауваження на підставі наказу Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 21 січня 2011 року № 143.

Вказані обставини встановлені на підставі даних, наведених у картці обліку стягнень і заохочень (том 1 а.с. 81-82).

На час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 обіймала посаду старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області та перебувала у спеціальному званні «капітан міліції», що не оспорюється сторонами.

З приводу фактичних обставин, які слугували підставою для видання спірних наказів та звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, судом встановлено наступне.

29 липня 2014 року з метою проведення повного, усебічного та об'єктивного службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п. 2.6. Інструкції про порядок проведення службового розслідування в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073, МВС України виданий наказ за № 745 «Про проведення службового розслідування стосовно окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області».

Наказ МВС України від 29 липня 2014 року № 745 передбачав призначення службового розслідування за вказаним фактом; проведення якого було доручене комісії у складі: голова комісії - ОСОБА_8, начальник відділу психологічного забезпечення управління соціально-гуманітарної та психологічної роботи ДКС; полковник міліції ОСОБА_9, головний інспектор інспекторського управління Головного штабу; полковник міліції ОСОБА_10, старший оперуповноважений в ОВС УВБ у Харківській області ДВБ; полковник міліції ОСОБА_11, начальник відділу психологічного забезпечення УМВС України у Вінницькій області; підполковник міліції ОСОБА_12, головний оперуповноважений-інспектор ДВБ; підполковник міліції ОСОБА_13, старший оперуповноважений в ОВС УВБ в Харківській області ДВБ; підполковник міліції ОСОБА_14, заступник начальника відділу психологічного забезпечення ГУМВС України в Харківській області; підполковник міліції ОСОБА_15, головний інспектор відділу психологічного забезпечення ДКЗ; підполковник міліції ОСОБА_16, головний інспектор інспекторського управління Головного штабу; підполковник міліції ОСОБА_17, старший оперуповноважений в ОВС ДВБ; підполковник міліції ОСОБА_18, заступник начальника відділу ДВБ; підполковник міліції ОСОБА_19, головний інспектор інспекторського управління Головного штабу; підполковник міліції ОСОБА_4, головний інспектор інспекторського відділу Головного штабу; підполковник міліції ОСОБА_20, головний інспектор управління інспекції з особового складу ДКЗ; підполковник міліції ОСОБА_21, головний інспектор управління інспекції з особового складу ДКЗ; майор міліції ОСОБА_22, начальник сектору УБОЗ ГУМВС України в Хмельницькій області; майор міліції ОСОБА_23, головний інспектор управління інспекції з особового складу ДКЗ; капітан міліції ОСОБА_24, оперуповноважений в ОВС УБОЗ УМВС України у Вінницькій області; майор міліції ОСОБА_25, оперуповноважений в ОВС УВБ в Харківській області ДВБ; майор міліції ОСОБА_26, старший оперуповноважений в ОВС ДВБ; майор міліції ОСОБА_27, головний інспектор управління з особового складу ДКЗ; майор міліції ОСОБА_28, оперуповноважений в ОВС УБОЗ ГУМВС України в Дніпропетровській області; капітан міліції ОСОБА_29, головний оперуповноважений-інспектор ГУБОЗ; старший лейтенант міліції ОСОБА_30, оперуповноважений в ОВС УВБ в Харківській області ДВБ; комісії доручено матеріали службового розслідування та пропозиції доповісти у встановленому порядку (том 2 а.с. 118-119).

29 липня 2014 року за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, проведеного на підставі наказу МВС України від 29 липня 2014 року № 745, комісією складений висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, який затверджений Міністром внутрішніх справ України 29 липня 2014 року.

Як свідчить висновок службового розслідування, за результатами його проведення встановлено наступне.

Загрозу національній безпеці України створює діяльність псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка», самопроголошені керівники якої та їх поплічники розгорнули цілеспрямовану діяльність, спрямовану на підрив територіальної цілісності України, дестабілізацію соціально-економічної ситуації в державі.

На виконання листа МВС України від 29 травня 2014 року № 10384/Чб «Про вжиття заходів реагування до порушників службової дисципліни» ГУМВС України в Донецькій області було вивчено питання щодо працівників органів та підрозділів внутрішніх справ, які відмовились виконувати вимоги свого керівництва через політичні переконання.

До МВС України надходила інформація про випадки безвідповідального ставлення окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області до виконання своїх службових обов'язків, неналежного реагування на факти протиправного захоплення приміщень установ, органів внутрішніх справ. Ряд працівників зазначених управлінь свідомо стали на шлях зради інтересів служби, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, сприяння та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угруповань, найманцями інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території держави.

У ході службового розслідування встановлено, що 12 квітня 2014 року о 08:00 озброєними представниками так званої «Донецької народної республіки» з метою дестабілізації обстановки у східних регіонах України захоплено адміністративне приміщення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

У подальшому лідери терористичної організації «ДНР», продовжуючи реалізовувати свої сепаратистські ідеї щодо відділення від України частини її території, з метою поповнення запасів озброєння та звернення до своїх лав якомога більшої частини місцевого населення, працівників міліції, а також поліпшення фінансового становища незаконно створеної організації захопили адміністративні будівлі силових органів Донецької області (МВС, СБУ, прокуратур міст Слов'янська, Краматорська, Дружківки, Костянтинівки, ОСОБА_31, Артемівська та інших), взявши їх під повний контроль та у подальшому шляхом співпраці з окремими службовими особами цих органів, які перейшли на бік «ДНР», активно протистояли силам антитерористичної операції, чим нанесли державі непоправних втрат у сфері забезпечення національної безпеки, обороноздатності та фінансової стабільності України.

Зокрема, у ході здійснення перевірки Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, розташованого за адресою: м. Слов'янськ, вул. Леніна, 30, встановлено, що під час його захоплення озброєними представниками «ДНР» з кімнати озброєння чергової частини міськвідділу викрадено табельну вогнепальну зброю та набої до неї.

Разом з цим на той час т.в.о. начальника Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області - заступник начальника МВ - начальник кримінальної міліції полковник міліції ОСОБА_32 у порушення своїх функціональних обов'язків, передбачених заходів, спрямованих на захист та оборону адміністративного приміщення та майна Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області не вжив, оперативний план «Фортеця» не ввів.

Того ж дня в актовій залі підрозділу за вказівкою заступника начальника Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області полковника міліції ОСОБА_33 та заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки підполковника міліції ОСОБА_34 організовані та проведені загальні збори особового складу за участю представників «ДНР» та самопроголошеного «мера» м. Слов'янськ місцевого мешканця ОСОБА_35

У ході зазначених зборів та подальших зустрічей між представниками «ДНР» та керівництвом Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області досягнуто домовленості щодо взаємодії в роботі, проведення спільних нарядів з патрулювання вулиць м. Слов'янська, забезпечення охорони громадського порядку біля адміністративної будівлі міськвиконкому та залучення працівників ДАІ до оформлення правопорушень, які виявлятимуться представниками «ДНР».

Крім цього, вирішено питання щодо переміщення особового складу Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області до приміщення колишнього райвідділу, розташованого за адресою: м. Слов'янськ, вул. Рози Люксембург, 67; передачі адміністративного приміщення міськвідділу в розпорядження штабу «ДНР» та використання службових приміщень ІТТ для утримання громадян, затриманих представниками «ДНР».

В ході службового розслідування виявлені непоодинокі випадки порушення службової дисципліни відповідно до вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилося у невиході на службу окремих працівників Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області без поважних причин, що підтверджено рапортами командирів і начальників служб та зафіксовано відповідними актами.

У висновку службового розслідування зазначено, що опитана у ході службового розслідування в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_3 надала копії рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин низки працівників Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в тому числі старшого інспектора сектору кадрового забезпечення капітана міліції ОСОБА_1 (том 1 а.с. 128-129).

При цьому у висновку службового розслідування не вказано, в який саме період часу ОСОБА_1 була відсутня на службі без поважних причин.

Відомості про виявлення інших фактів порушення ОСОБА_1 службової дисципліни або скоєння нею вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, у висновку службового розслідування відсутні (не вказано коли та які саме дії вчиняла позивач, які незаконні накази виконувала тощо, а також не вказано якими доказами це підтверджується).

Посилання на пояснення позивача з приводу її відсутності на службі без поважних причин у висновку службового розслідування також не міститься, натомість вказано, що «опитати вказаних працівників із зазначених питань у ході проведення службового розслідування не вдалося через їх відсутність за місцем проходження служби та відсутність будь-якого зв'язку, що підтверджується відповідними актами» (том 1 а.с. 130).

Зі змісту відображених у висновку службового розслідування пояснень інших працівників Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, (крім ОСОБА_3),К також слідує, що про факти порушення ОСОБА_1 службової дисципліни або скоєння нею вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, вони не повідомляли.

За результатами службового розслідування за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, на підставі ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України запропоновано звільнити з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1, старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (п. 24 висновку) (том 1 а.с. 121-152, 170-186).

Як було зазначено вище, ОСОБА_1 поставлено в провину відсутність на службі без поважних причин.

Разом з цим у висновку службового розслідування відсутнє будь-яке обґрунтування з приводу того, що відсутність на службі без поважних причин є вчинком, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а не порушенням службової дисципліни.

Судом встановлено, що на підставі наказу начальника Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області полковника міліції Рибальченка І.І. від 17 липня 2014 року № 29 «По особовому складу» капітану міліції ОСОБА_1, старшому інспектору сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ, була надана чергова відпустка строком 50 діб (30 діб, 10 діб вислуга років, 10 діб згідно зі ст. 19 Закону України «Про відпустки») з 02 липня 2014 року по 20 серпня 2014 року (том 1 а.с. 11, 53).

Докази скасування (визнання нечинним) наказу Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 17 липня 2014 року № 29 суду не надані.

21 липня 2014 року ГУМВС України в Донецькій області виданий наказ № 271о/с «Про відкликання з чергових відпусток атестованих працівників МУ, МВ, РВ, ЛВ ГУМВС України в Донецькій області».

Наказ ГУМВС в Донецькій області від 21 липня 2014 року № 271о/с мотивовано посиланням на суспільно-політичну ситуацію, що склалася в регіоні, проведенням в Донецькій області антитерористичної операції, переведенням працівників ГУМВС України в Донецькій області на посилений варіант несення служби, а також службовою необхідністю і передбачав відкликання із чергових відпусток атестованих працівників МУ, МВ, РВ, ЛВ ГУМВС України в Донецькій області (чоловічої статі) з 21 липня 2014 року (том 1 а.с. 9).

Таким чином, вимоги наказу ГУМВС України в Донецькій області від 21 липня 2014 року № 271о/с щодо відкликання атестованих працівників підрозділів ГУМВС України в Донецькій області з чергових відпусток з 21 липня 2014 року на ОСОБА_1 не поширювались.

Докази відкликання з чергових відпусток атестованих працівників підрозділів ГУМВС України в Донецькій області, в тому числі Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, жіночої статі як то накази (доручення) ГУМВС України в Донецькій області або МВС України суду не надані.

Як вбачається з відпускного посвідчення від 07 липня 2014 року № 224, виданого т.в.о. начальника СКЗ Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області майором міліції ОСОБА_37, ОСОБА_1 була дозволена чергова відпустка за 2013 рік в період з 02 липня 2014 року по 20 серпня 2014 року; до виконання службових обов'язків позивач приступила 21 серпня 2014 року (том 1 а.с. 10, 51).

Таким чином, відсутність позивача на службі в період з 02 липня 2014 року по 20 серпня 2014 року була обумовлена поважною причиною (перебуванням у відпустці).

Відомості про те, що ОСОБА_1 була відсутня на службі в період з 12 квітня 2014 року по 01 липня 2014 року, у висновку службового розслідування не відображені.

Як зазначено у висновку службового розслідування, про відсутність ОСОБА_1 на службі без поважних причин, повідомила в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні 21 грудня 2015 року у якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що на час виникнення спірних правовідносин виконувала обов'язки начальника сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області. В період з травня по червень 2014 року вона перебувала у відпустці.

Свідок зазначила, що після захоплення адміністративної будівлі Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області незаконними збройними формуваннями так званої «ДНР», яке відбулось 12 квітня 2014 року, працівники міськвідділу були передислоковані до будівлі колишнього райвідділу. Спеціалісти сектору кадрового забезпечення, в тому числі ОСОБА_1 продовжували виконувати свої службові обов'язки.

ОСОБА_3 повідомила, що за винятком періоду перебування у відпустці в період з 02 липня 2014 року по 20 серпня 2014 року, ОСОБА_1 перебувала на службі.

В липні 2014 року проводилась службова перевірка. У зв'язку з цим ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_1, яка знаходилась у відпустці, про необхідність прибуття за місцем служби для надання пояснень співробітникам інспекції з особового складу.

ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_1 прибула на роботу і надала відповідні пояснення.

З приводу посилання у висновку службового розслідування на її пояснення, надані під час службового розслідування, ОСОБА_3 пояснила, що під час проведення службової перевірки про відсутність ОСОБА_1 на службі без поважних причин не повідомляла, жодних рапортів, актів тощо з цього приводу не надавала.

У висновку службового розслідування зазначено, що відсутність окремих працівників Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області на службі підтверджена відповідними рапортами і актами.

Ухвалами від 08 липня 2015 року суд крім іншого витребовував у відповідача 1 - МВС України всі матеріали, зібрані в процесі проведення службового розслідування (перевірки) в частині, що стосується позивача (том 1 а.с. 1-2, 54-55).

Ухвалою від 31 серпня 2015 року суд витребовував у відповідача 1 - МВС України пояснення в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ОСОБА_3, надані під час службового розслідування, посилання на які мітиться на аркуші 8 висновку службового розслідування від 29 липня 2014 року; рапорти начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ОСОБА_1, посилання на які міститься на аркушах 8-9 висновку службового розслідування від 29 липня 2015 року.

Зазначені письмові докази суду надані не були.

Крім того, ухвалою від 31 серпня 2015 року суд зобов'язував відповідача 1 - МВС України надати письмові пояснення з наступних питань: який саме вчинок старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ОСОБА_1 розцінений як такий, що дискредитує звання особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ; в який період часу старший інспектор сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ОСОБА_1 була відсутня на службі без поважних причин (аркуш 8 висновку службового розслідування), враховуючи, що з 02 липня 2014 року по 20 серпня 2014 року на підставі наказу начальника Слов'янського МВ Рибальченка І.І. від 17 липня 2014 року № 29 позивач перебувала у черговій оплачуваній відпустці за 2014 рік; з якої причини під час службового розслідування ОСОБА_1 не була опитана щодо причин її відсутності на службі, враховуючи, що з інших питань службового розслідування нею були надані письмові пояснення від 24 липня 2014 року (том 2 а.с. 4).

Пояснення з цього приводу, а також докази на їх підтвердження, відповідачем 1 також не були надані.

У висновку службового розслідування зазначено, що опитати працівників Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, які відсутні на службі, не видалося можливим з причини відсутності будь-якого зв'язку з ними.

Разом з цим, відповідачем 1 - МВС України надані письмові пояснення ОСОБА_1 від 24 липня 2014 року.

Так, 24 липня 2014 року ОСОБА_1 надала письмові пояснення головному інспектору управління інспекції з особового складу ДКЗ МВС України майору міліції ОСОБА_27

У зв'язку з проведенням службового розслідування по суті заданих питань позивач пояснила наступне.

12 квітня 2014 року близько 09:00 їй стало відомо, що невідомі озброєні люди здійснили напад на приміщення Слов'янського міськвідділу. Дізнавшись про це, ОСОБА_1 одразу поїхала до Слов'янського міськвідділу. Прибувши туди, позивач побачила велику кількість людей та озброєних чоловіків у масках. Позивач зазначала, що приблизно дві години пробула біля будівлі «Універсам», оскільки внаслідок значного скупчення людей не могла дістатися адміністративної будівлі Слов'янського міськвідділу. Після цього позивач повернулася додому.

Позивач зазначила, що бачила як з будівлі Слов'янського міськвідділу виходили жінки, які там працюють, однак їх кількість назвати не може. Ще біля будівлі «Універсам» вона бачила співробітників ДВБ Молчанова та Аболіщева.

14 квітня 2014 року ОСОБА_1 прийшла до приміщення Слов'янського райвідділу, в якому знаходились особові справи працівників, доставлені туди ОСОБА_33, Такчовим, Дорофєєвим, Єзекяном і Волинцем.

Після цього позивач разом з ОСОБА_33 поїхали до приміщення Слов'янського міськвідділу, де забрали особові справи вільного найму, принтер, папери, особисті речі, і повернулися до приміщення райвідділу.

ОСОБА_1 пояснила, що накази про відпустки друкувалися нерегулярно по мірі можливості у зв'язку з відсутністю електропостачання. Рапорти про надання відпустки подавали самі співробітники та керівники підрозділів з резолюціями начальника. Накази про преміювання друкувалися згідно з відомостями бухгалтерії (том 1 а.с. 119-120, 168-169 том 2 а.с. 55-56).

Жодних відомостей щодо причин відсутності ОСОБА_1 на службі її письмові пояснення не місять. Докази на підтвердження того факту, що під час проведення службового розслідування позивач була опитана з приводу причин її відсутності на службі, суду не надані.

При цьому у висновку службового розслідування від 29 липня 2014 року пояснення ОСОБА_1, надані нею 24 липня 2014 року, взагалі не відображені.

29 липня 2014 року МВС України з урахуванням допущених окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області грубих порушень службової дисципліни в частині невиконання вимог ст. 65 Конституції України, а також ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України щодо суворого дотримання вимог Конституції України, законодавства України та захисту державного устрою виданий наказ № 805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях».

Згідно з п. 23 наказу МВС України від 29 липня 2014 року № 805 за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, вирішено звільнити капітана міліції ОСОБА_1, старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що встановлено на підставі витягу з наказу МВС України від 29 липня 2014 року № 805 (том 2 а.с. 121-124).

12 серпня 2014 року на підставі наказу МВС України від 29 липня 2014 року № 805 МВС України виданий наказ № 1535о/с «По особовому складу».

Згідно з наказом МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1, старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу), що встановлено на підставі витягу з наказу МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с (том 2 а.с. 120).

05 вересня 2014 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 ГУМВС України в Донецькій області виданий наказ № 333о/с «По особовому складу», згідно з яким капітану міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_3), яка наказом МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с звільнена з органів внутрішніх справ за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) у запас Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, встановлена вислуга років станом на 12 серпня 2014 року у календарному обчисленні - 13 років 07 місяців 04 дні (том 1 а.с. 42-46, 79).

При цьому згідно з довідкою начальника УРСДЗ ГУМВС України в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_7 відповідно до журналу обліку наказів МВС України по особовому складу (інв. 10) наказ МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с поступив до УРСДЗ ГУМВС України в Донецькій області 30 жовтня 2014 року (вхідний № 203); згідно з резолюцією керівництва зазначений наказ переданий для виконання УКЗ ГУМВС України в Донецькій області 03 листопада 2014 року (том 1 а.с. 72).

15 червня 2015 року заповнений дублікат трудової книжки ОСОБА_1, в якому начальником Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області полковником міліції Рибальченком І.І. на підставі наказу МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535 зроблений запис за № 2 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ (том 1 а.с. 12-13, 64).

Дублікат трудової книжки ОСОБА_1 отримала 17 червня 2015 року, що підтверджено її особистим підписом в Журналі № 478 обліку видачі трудових книжок, військових квитків звільнених співробітників Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (том 1 а.с. 90).

Докази на підтвердження факту та дати ознайомлення позивача з наказом про призначення службового розслідування, з висновком службового розслідування, а також з оспорюваними наказами МВС України та ГУМВС України в Донецькій області суду не надані.

Докази на підтвердження факту проведення з ОСОБА_1 розрахунку у зв'язку з її звільненням з органів внутрішніх справ суду також не були надані.

Згідно з довідками від 16 червня 2015 року № 15/7169 та від 22 липня 2015 року № 15/8687, які видані Слов'янським МВ ГУМВС України в Донецькій області, середнє грошове забезпечення ОСОБА_1 на час звільнення за останні два місяці склало 4 396,38 грн. (грошове забезпечення за останні два місяці 8 792,76 грн., в тому числі за червень 2014 року - 4 835,13 грн., за липень 2014 року - 3 957,63 грн.); середньоденне грошове забезпечення на час звільнення складало 144,14 грн. (том 1 а.с. 47, 52, 91).

Згідно з довідкою від 29 липня 2015 року № 1/8963, наданою Слов'янським МВ ГУМВС України в Донецькій області, керівництво цього міськвідділу з клопотаннями щодо незаконності звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ ні до МВС України, ні до ГУМВС України в Донецькій області не зверталось (том 1 а.с. 153).

Згідно з довідкою від 29 липня 2015 року № 1/8964, наданою Слов'янським МВ ГУМВС України в Донецькій області, виплата грошового забезпечення за серпень 2014 року організовувалась та здійснювалась на підставі наказу МВС України від 06 серпня 2014 року № 782 та вказівок ГУМВС України в Донецькій області (том 1 а.с. 154-155).

За інформацією, наданою прокуратурою Донецької області, 25 вересня 2015 року кримінальне провадження № 0000473 від 16 квітня 2014 року направлено для проведення досудового розслідування до прокуратури Харківської області, про що свідчить лист від 07 жовтня 2015 року № 15-02вих-15 (том 2 а.с. 38-39, 58-59).

На виконання ухвали від 17 вересня 2015 року листом від 08 жовтня 2015 року № 15/1-161-15 прокуратура Харківської області повідомила, що до Генеральної прокуратури України з МВС України надійшла копія висновку службової перевірки (разом з матеріалами) від 11 серпня 2014 року «За фактом неправомірних дій працівників Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, виявленими у ході відпрацювання зазначеного підрозділу».

Висновок службової перевірки разом з матеріалами долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000542 від 16 жовтня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України, яке об'єднано з кримінальним провадженням № 0000473 від 16 квітня 2014 року.

Станом на 06 жовтня 2015 року у вищевказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 про підозру у скоєнні кримінального правопорушення не оголошувалось (том 2 а.с. 49-51).

Крім того, прокуратурою Харківської області наданий витяг з висновку службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, виявлених у ході відпрацювання зазначеного підрозділу, затверджений Міністром внутрішніх справ України 11 серпня 2014 року (том 2 а.с. 52-54).

Згаданий висновок відомостей про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни або про скоєння нею вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, не містить.

Також прокуратурою Харківської області надані пояснення ОСОБА_1 від 24 липня 2014 року, які остання надавала головному інспектору управління інспекції з особового складу ДКЗ МВС України майору міліції ОСОБА_27 (том 2 а.с. 55-56).

Судом також встановлено, що наказом Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 28 вересня 2015 року № 2231/1 «Про призначення ОСОБА_1.» з 28 вересня 2015 року позивач призначена на посаду державного виконавця відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції; позивачем прийнята Присяга державного службовця та їй присвоєний 15 ранг 7 категорії посад державних службовців, про що свідчить копія наказу Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 28 вересня 2015 року № 2231/1 (том 2 а.с. 92), записи №№ 3-5, зроблені у дублікаті трудової книжки серії ВТ № 119438 (том 2 а.с. 93-94).

Позивач отримує заробітну плату за новим місцем роботи, про що свідчать розрахункові листки за жовтень-листопад 2015 року (том 2 а.с. 95).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

З приводу дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду із цим позовом суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до адміністративного суду залишене без задоволення; клопотання відповідач 1 - МВС України та відповідач 2 - ГУМВС України в Донецькій області про залишення позовної заяви без розгляду - задоволені; адміністративний позов ОСОБА_1 залишений без розгляду на підставі ст. 100 КАС України (том 1 а.с. 188-192).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року скасована, а справа направлена для проводження розгляду до суду першої інстанції (том 1 а.с. 220-221).

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені норми права.

Конституційним обов'язком громадян України є захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що передбачено ст.65 Конституції України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Основні завдання міліції визначені ст.2 Закону № 565, до них зокрема належить забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Ч.1 ст.5 Закону № 565 встановлено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Основні обов'язки міліції визначені ст.10 Закону № 565.

Згідно з п.п.1, 2, 5, 6 ч.1 ст.10 Закону № 565 міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення; виявляти та припиняти адміністративні правопорушення; виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення тощо.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону № 565 працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний вживати заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинити правопорушення, охорони місця події і повідомити про це найближчий підрозділ міліції.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону № 565 особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальне звання міліції.

Ч.10 ст.17 Закону № 565 встановлено, що працівники міліції складають присягу, текст якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Вступаючи на службу, працівники міліції складують Присягу працівника органів внутрішніх справ України, наступного змісту: «Я, (прізвище, ім'я та по батькові), вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, складаю Присягу і урочисто клянуся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Я присягаю з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ. Клянуся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. Якщо ж я порушу цю Присягу, то хай мене покарають за всією суворістю закону», текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.25 Закону № 565 працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Контроль за діяльністю міліції здійснюють Кабінет Міністрів України, Міністр внутрішніх справ України і в межах своєї компетенції ради, що визначено ч.1 ст.26 Закону № 565.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону № 565 порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Судом встановлено, на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 обіймала посаду старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області та перебувала у спеціальному званні «капітан міліції».

Отже, відповідно до п.2 Положення № 114 позивач належала до середнього начальницького складу органів внутрішніх справ.

Як наслідок, правовий статус позивача визначався Законом № 565, Положенням № 114 та іншими законодавчими і підзаконними актами, які регламентують порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, тому положення трудового законодавства, в тому числі Кодексу законів про працю України, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Звільнення зі служби в органах внутрішніх справ регламентоване розділом VII Положення № 114.

Загальні підстави звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас (з постановкою на військовий обік) визначені п.64 Положення № 114, до таких підстав крім іншого належить звільнення за порушення дисципліни (пп. «є» п.64 цього Положення).

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут) затверджений законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV і визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового і начальницького складу службової дисципліни, яка полягає у дотриманні особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділі та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, про що свідчать ч.1 ст.1, ст.2 Дисциплінарного статуту.

Види дисциплінарних стягнень визначені ст.12 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

П.66 Положення № 114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог п.62 цього Положення.

Системний аналіз правових норм, які містяться у пп. «є» п.63, пп. «є» п.64, п.66 Положення № 114, ст.ст.1, 2, 12 Дисциплінарного статуту, зумовлює висновок, що за вчинення працівниками міліції порушень службової дисципліни, дисциплінарних правопорушень допускається застосування дисциплінарних стягнень, найбільш суворим з яких є звільнення. Скоєння особою вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, є самостійною підставою для припинення служби в органах внутрішніх справ. Саме ж припинення служби відбувається у формі звільнення.

Отже у разі звільнення особи з органів внутрішніх справ за п.66 Положення № 114, правові норми, що містяться у ст.ст.13-21 Дисциплінарного статуту та визначають права начальників щодо накладення дисциплінарних стягнень, порядок накладення дисциплінарних стягнень, строки накладення дисциплінарних стягнень, виконання та зняття дисциплінарних стягнень, правові наслідки накладення дисциплінарних стягнень та порядок їх оскарження, не підлягають застосуванню.

Аналіз тексту Присяги зумовлює висновок, що в основу поведінки працівника органів внутрішніх справ закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Складаючи Присягу, працівник органів внутрішніх справ покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння працівником міліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює виконання ним своїх службових обов'язків.

Дисциплінарним статутом чітко врегульована процедура застосування дисциплінарних стягнень, завдяки чому забезпечується належний захист прав та інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

Звільнення за скоєння вчинку, що дискредитує звання особи рядового і начальницького складу, є найсуворішою санкцією відповідальності працівника міліції, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення за вчинення дисциплінарного правопорушення.

Ч.3 ст.3 КАС України визначено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами ч.ч.1-2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок щодо доведення правомірності оспорюваних наказів, а також факту скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, покладається на відповідачів.

Суд зобов'язував відповідачів у разі невизнання адміністративного позову надати ґрунтовні заперечення та подати докази на їх підтвердження, а також всі наявні матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Крім того, неодноразово витребовував документи, що слугувати підставою для видання спірних наказів та матеріали службового розслідування.

Відповідач 1 - МВС України надав копії витягів з оспорюваних наказів, висновку службового розслідування та пояснень ОСОБА_1

В основу наказу МВС України від 29 липня 2014 року № 805 покладені результати службового розслідування, в ході якого встановлений факт скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

Згідно з висновком службового розслідування ОСОБА_1 була відсутня на службі без поважних причин.

При цьому, ні письмові пояснення, які ОСОБА_3 надавала під час службового розслідування, ні рапорти чи акти про відсутність позивача на службі суду не надані.

Натомість допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 заперечувала, факт того, що під час проведення службового розслідування вона повідомляла про відсутність ОСОБА_1 на службі без поважних причин, а також надала рапорти, акти чи інші документи про відсутність ОСОБА_1

Пояснення ж самої ОСОБА_1, які були надані під час проведення службового розслідування, не стосуються її відсутності на службі, більше того ці пояснення взагалі не відображені у висновку службового розслідування.

Наведене зумовлює висновок, що в порушення вимог ч. ч. 1-2 ст. 71 КАС України відповідач 1- МВС України не довів належними та допустими доказами факту скоєння ОСОБА_1 вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

З приводу наведених у запереченнях відповідача 1 - МВС України доводів, що під час окупації території м. Слов'янськ незаконними військовими формуваннями ОСОБА_1 не вживала жодних дій, які б були направлені на захист громадського порядку у місті, інтересів громадян під час безчинств цих осіб та державного устрою України, суд зазначає таке.

Самоусунення особи рядового і начальницького складу від виконання завдань, покладених на міліцію, невиконання своїх службових обов'язків тощо незалежно від винятковості обставин, які слугували цьому причиною, є порушенням Закону № 565 та Присяги працівника органів внутрішніх справ і може розцінюватися як вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

Вирішуючи публічно-правовий спір про поновлення особи на публічній службі, суд перевіряє правомірність звільнення особи, виходячи з тих обставин, які були вказані відповідачем у якості підстави звільнення.

При цьому, ні у висновку службового розслідування, ні у спірних наказах не зазначено, що скоєний позивачем вчинок, який дискредитує звання рядового і начальницького складу, полягав у його протиправній бездіяльності під час окупації м. Слов'янська незаконно створеними воєнізованими формуваннями та злочинними угрупуваннями, найманцями з інших держав, які посягали на територіальну цілісність України.

Докази співпраці ОСОБА_1 з представниками незаконних збройних формувань так званої «ДНР» чи виконання нею незаконних наказів або вказівок, суду також не надані.

З огляду на викладене, п. 23 наказу МВС України від 29 липня 2014 року № 805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях», яким ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п.66 Положення № 114, та виданий на його підставі наказ МВС України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п.66 Положення № 114 підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Відповідно до п.24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача, порушених внаслідок незаконного звільнення, є поновлення її на попередній посаді - старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Спірні накази МВС України не визначають дату, з якої позивача звільнено з органів внутрішніх справ, а тому суд вваж є днем звільнення дату, зазначену у трудовій книжці позивача, а саме 12 серпня 2014 року.

Крім того, ГУМВС України в Донецькій області, обчислюючи вислугу років позивача, визначало її станом на 12 серпня 2014 року.

Отже, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з 13 серпня 2014 року, а його вимоги в цій частині - задоволенню.

Доводи відповідача 1 - МВС України про втрату чинності Законом України «Про міліцію» з 07 листопада 2015 року, а також про ліквідацію органів внутрішніх справ, як підставу для відмови у позові суд не приймає, оскільки на час прийняття рішення у справі запис про державну реєстрацію припинення Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області в ЄДР внесений не був.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2014 року по час винесення постанови у справі, суд зазначає таке.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 (далі - Інструкція № 499).

Відповідно до п.1.6. Інструкції № 499 грошове забезпечення рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби.

Згідно з п.24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Відповідно до пп.3.5.2. п.3.5. Інструкції № 499 особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням незаконним звільнення, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Згідно з довідками від 16 червня 2015 року № 15/7169 та від 22 липня 2015 року № 15/8687, які видані Слов'янським МВ ГУМВС України в Донецькій області, середнє грошове забезпечення ОСОБА_1 на час звільнення за останні два місяці склало 4 396,38 грн. (грошове забезпечення за останні два місяці 8 792,76 грн., в тому числі за червень 2014 року - 4 835,13 грн., за липень 2014 року - 3 957,63 грн.); середньоденне грошове забезпечення на час звільнення складало 144,14 грн.

Судом встановлено, що в період з 02 липня 2014 року по 20 серпня 2014 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці, проте докази нарахування та виплати їй відпускних суду не надані.

Звільнення позивача відбулось в період її перебування у відпустці, крім того з 21 серпня 2014 року ОСОБА_1 повернулась з відпустки та приступила до роботи.

Докази проведення з позивачем розрахунку при звільненні, в тому числі за фактично відпрацьований нею час, суду не надані.

За таких обставин, суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок розміру грошового забезпечення та визначити певну суму виплати, яка підлягає стягненню на користь позивача за час вимушеного прогулу.

Виплата грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у разі поновлення на службі особи у зв'язку з визнанням звільнення незаконним прямо передбачена п.24 Положення № 114 та пп.3.5.2. п.3.5. Інструкції № 499. Така виплата здійснюється за місцем служби, про що свідчить п.1.6. Інструкції № 499.

Для повного захисту прав та інтересів позивача, порушених внаслідок незаконного звільнення в частині реалізації права на отримання грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за захистом яких вона звернувся до суду, суд вважає за необхідне зобов'язати Слов'янський МВ ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2014 року по 13 серпня 2015 року, (оскільки в даному випадку підлягає застосуванню обмеження нарахування та виплати грошового забезпечення річним строком), за відрахуванням зборів та обов'язкових платежів та сум грошового забезпечення, фактично виплачених їй після звільнення.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу ГУМВС України в Донецькій області від 05 вересня 2014 року № 333о/с в частині оголошення ОСОБА_1 вислуги років станом на 12 серпня 2014 року, суд зазначає наступне.

Ч.1 ст.6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Позивачем не обґрунтовано, які саме її права чи інтереси порушені наказом ГУМВС України в Донецькій області від 05 вересня 2014 року № 333о/с та потребують судового захисту.

Видаючи спірний наказ ГУМВС України в Донецькій області діяло в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством, а тому позовні вимоги про визнання його незаконним та скасування не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За твердженням позивача, така шкода полягала у неотриманні нею заробітної плати та неможливістю працевлаштуватися у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки.

Належним та достатнім способом захисту порушення права позивача в цьому випадку є зобов'язання Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити їй грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

У разі ж задоволення цієї частини позовних вимог, по суті матиме місце подвійне стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Вимоги позивача про стягнення з Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню з наступних причин.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Аналогічні положення містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Отже, обов'язок доведення факту спричинення моральної шкоди покладається на позивача.

Вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються винятково на її поясненнях, будь-які інші докази на підтвердження наявності такої шкоди позивачем не надані, що свідчить про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення цієї частини позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду про часткове задоволення позовних вимог не спростовують.

П.п. 2-3 ч. 1 ст. 256 КАС України визначено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді, а також нарахування та виплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної і моральної шкоди - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати п. наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29 липня 2014 року № 805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1, старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 12 серпня 2014 року № 1535о/с «По особовому складу» в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1, старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області з 13 серпня 2014 року.

5. Зобов'язати Слов'янський міський відділ (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2014 року по 13 серпня 2015 року, за відрахуванням зборів та обов'язкових платежів та сум грошового забезпечення, фактично виплачених їй після звільнення.

6. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

7. Постанова в частині поновлення позивача на посаді, а також нарахування та виплати їй грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

8. Постанова прийнята, складена і підписана у нарадчій кімнаті.

9. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

10. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

11. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Кравченко Т.О.

Судді Тарасенко І. М.

Куденков К. О.