Справа № 2-а-292/09/1505
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2010-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2010 р.Справа № 2-а-292/09/1505

Категорія: 2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Лук'янчук О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Стас Л.В.,

суддів: Турецької І.О., Косцової І.П.,

при секретарі Ридванській Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України у м. Білгород-Дністровську Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2009 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м.Білгород-Дністровську Одеської області про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну допомогу «Дітям війни», -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у м.Білгород-Дністровську Одеської області, в якому просила поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, зобовязати останнього виконати ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, провести перерахунок пенсії, з урахуванням її збільшення на 30% від мінімальної пенсії за віком, виплатити позивачу щомісячну державну соціальну допомогу з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2008 року.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказуючи, що на даний час відсутній механізм реалізації права позивачці на нарахування і виплату йому спірного підвищення пенсії, оскільки визнаний Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування розмір мінімальної пенсії за віком даних правовідносин не стосується, крім того, вказав на пропущення позивачкою строку звернення до суду, як на підставу для відмови у задоволенні позову.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України у м.Білгород-Дністровську Одеської області щодо невиплати надбавки до пенсії, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»ОСОБА_1 з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України у м.Білгород-Дністровську Одеської області виплатити на користь ОСОБА_1 доплату до пенсії за вказані періоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Коллегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонеркою та на неї розповсюджується дія Закону України Про соціальний захист дітей війни від 19.11.2004 року.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону (відповідно до редакції статті чинної на час розгляду і вирішення справи), дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне страхування від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стосовно позовних вимог за 2006 рік, то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року (із змінами, внесеними 19 січня 2006 року), зазначене підвищення пенсій в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році так і не визначив порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», то вимоги ОСОБА_1, які стосуються 2006 року, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно прийняв до уваги правову позицію Конституційного Суду України, який своїм рішенням від 09.07.2007 року №6-рп/2007 у справі щодо відповідності положень ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні права громадян), зокрема, п.12, ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік визнані неконституційними.

З цих підстав, колегія судів погоджується з висновком суду про те, що вказані положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік не можуть бути застосовані, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до існуючих законів (ч. 3 ст. 22 Конституції України).

Однак, погодитися з датою початку проведення перерахунку пенсії позивачці неможливо, оскільки річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось його право на отримання підвищеної пенсії.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом 27 січня 2009 року, та враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачкою було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Посилання позивачки на юридичну необізнаність, не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду. За таких підстав, колегія суддів вважає, що права позивачки підлягають захисту з 27 січня 2008 року, тобто в межах річного строку звернення до суду з адміністративним позовом. Таким чином, вимоги ОСОБА_1, які стосуються 2007 року, також задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Беручи до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни»відповідно до ст. 6 Закону, судова колегія зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог за 2008 рік, то відповідно до пп.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено та викладено у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року, вище вказані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Так як вирішувати спори на майбутній час суди не вправі, та колегія суддів вважає, що правові підстави для вирішення позовних вимог, які стосуються 2008 року є аналогічними 2007 року, то оскільки з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року (в межах позову) позивачка має право на перерахунок підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно визначив періоди часу, коли право позивачки на отримання підвищеної пенсії було порушено, тому постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4. ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч.2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Із врахуванням наведеного, судова колегія вважає за необхідне скасувати постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2009 року та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме, про зобовязання відповідача з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року підвищити ОСОБА_1 Дмитрівнипенсію на 30% мінімальної пенсії за віком. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Керуючись ч.1 ст. 195, ч. 1 ст. 197, ч.3 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ч.1 ст.207, ст.254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у м. Білгород-Дністровську Одеської області задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2009 року, по справі за позовом ОСОБА_1 Дмитрівнидо Управління пенсійного фонду України у м.Білгород-Дністровську Одеської області про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну допомогу «Дітям війни»скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м.Білгород-Дністровську Одеської області про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну допомогу «Дітям війни»- задовольнити частково.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у м.Білгород-Дністровську Одеської області підвищити ОСОБА_1 пенсію на 30 % мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

В інший частині позову, щодо зобовязання Управління пенсійного фонду України у м.Білгород-Дністровську Одеської області підвищити ОСОБА_1 пенсію на 30% мінімальної пенсії за віком відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: