Справа № 826/24002/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

04 лютого 2016 року № 826/24002/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Добрянської Я.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)
до відповідача Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач)
прозобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати голову Київської міської ради негайно надати житлове приміщення для проживання ОСОБА_1 та членів його сім`ї відповідно до норм, встановлених законодавством України, або виплатити йому належну грошову компенсацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він - полковник у відставці, в період з 1970 року по 1992 рік проходив військову службу на посадах офіцерського складу Збройних Сил України та наказом Генерального штабу від 24.12.1991 № 49 звільнений з військової служби у зв`язку зі скороченням армії і направлений на військовий облік до Дрогобицького військомату на постійне місце проживання. Під час проходження служби в Ічнянському військоматі Чергівської області з 26.07.1985 до звільнення та на час подання даної позовної заяви не забезпечений житлом, хоча відповідно до абз.4 ч.1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Також позивач зазначив, що є ветераном війни, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, а тому відповідно до статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Згідно з доводами позивача протиправна бездіяльності відповідача щодо забезпечення його житлом призвела до порушення його права щодо забезпечення житлом, яке гарантоване йому статтею 48 Конституції України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2015 суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні 03.12.2015 позивач свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача надав заперечення проти адміністративного позову, в якому просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі з огляду на відсутність порушення прав позивача, оскільки прийняття рішення про надання житла громадянам та видача ордерів на заселення жилої площі не відноситься до повноважень відповідача, а делеговані районним в місті Києві державним адміністраціям. Також відповідач зазначив, що позивач не перебуває на квартирному обліку за місцем проживання в позачерговому списку за категорією «потерпілі в зв`язку з аварією на ЧАЕС (1 категорія) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому не може бути забезпечений житлом за вказаною категорією. На квартирному обліку позивач перебуває в Голосіївській районній в місті Києві державній адміністрації з 19.09.2013 та відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зарахований до пільгового списку позачергового забезпечення житлом по категорії «інваліди війни, інтернаціоналісти». Станом на 23.11.2015 за інформацією бази даних «Квартоблік» позивач разом з родиною перебуває на обліку в черзі за номером:

- в загальній черзі по місту Києву 69 039, в районі 5 295;

- в списку поза черговиків по місту Києву 5 920, в районі 443;

- за категорією обліку «інваліди війни, інтернаціоналісти» по місту Києву 78, в районі 9.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, проти якого не заперечив позивач, а тому суд відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Станом на час розгляду справи по суті інших документів по справі до суду не надходило.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши надані ними докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 полковник у відставці в період з 1970 року по 1992 рік проходив військову службу на посадах офіцерського складу Збройних Сил України та наказом Генерального штабу від 24.12.1991 № 49 звільнений з військової служби у зв`язку зі скороченням армії і направлений на військовий облік до Дрогобицького військомату на постійне місце проживання. Під час проходження служби в Ічнянському військоматі Чергівської області з 26.07.1985 до звільнення та на час подання даної позовної заяви не забезпечений житлом.

Відповідно до абз. 4 ч.1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Згідно із статтею 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Відповідно до п. 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Згідно із статтею 34 та 43 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Відповідно до статті 44 Житлового кодексу Української РСР та пункту 44 Правли обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради міністрів Української РСР і Українською республіканською радою профспілок від 11.12.1984 № 470 передбачено перелік категорій, які мають право на першочергове та позачергове отримання житла.

ОСОБА_1 не перебуває на квартирному обліку за місцем проживання в позачерговому списку за категорією «потерпілі в зв`язку з аварією на ЧАЕС (1 категорія) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що не спростовувалось позивачем.

Згідно із витягом з АБД «Квартоблік» станом на 23.11.2015 за інформацією бази даних «Квартоблік» позивач разом з родиною перебуває на обліку в черзі за номером:

- в загальній черзі по місту Києву 69 039, в районі 5 295;

- в списку поза черговиків по місту Києву 5 920, в районі 443;

- за категорією обліку «інваліди війни, інтернаціоналісти» по місту Києву 78, в районі 9.

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

У відповідності до положень статті 15 Житлового кодексу Української РСР, додатку 4 «Перелік повноважень у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку» до розпорядження Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» до повноважень районних в місті Києві державних адміністрацій належать повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; надання відповідно до законодавства житла, отриманого в порядку розподілу від Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації; видача ордерів на заселення жилої площі.

Відтак, на даний час позивач перебуває на квартирному обліку та його черга на отримання житла за датою прийняття на облік ще не надійшла, тобто є інші громадяни, які зараховані на квартирний облік раніше за позивача та які мають право на вирішення питання щодо поліпшення житлових умов та позачергове отримання житлової площі раніше від позивача.

Згідно зі ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, позивач не довів суду обґрунтованість заявлених ним позовних вимог, що підтверджується наявними матеріалами справи та були спростовані відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зважаючи на що, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні позову відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у ст.254 КАС України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська