Справа № 346/47/16-а
Суддя: Веселов В. М.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/47/16-а
Провадження № 2-а/346/7/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Веселова В.М.

секретаря Максимюк М.А.

представника Управління ПФ в м. Коломия та Коломийському районі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні Коломийського міськрайонного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови в пільговому обчисленні стажу та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з наведеним адміністративним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що працював в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі з 30.01.1985 р. по 01.12.1994 року з розрахунку трудового стажу за кожен рік один рік і шість місяців. Однак, в зв`язку з даним фактом, УПФ в м. Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області відмовило йому у проведенні зарахування стажу та перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність у нього строкового трудового договору та інших правовстановлюючих документів, які б підтверджували його роботу в районах Крайньої Півночі. Згідно з п.5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року. У зв'язку з вищенаведеним просить вимоги адміністративного позову задовольнити, визнати незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийського району Івано-Франківської області у перерахунку йому пенсії за віком з врахуванням роботи в районах, що прирівнені до Крайньої Півночі, зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийського району Івано-Франківської області зарахувати йому в пільговому обчисленні період роботи з 30.01.1985 року по 01.12.1994 року з розрахунку за кожен рік один рік і шість місяців, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийського району Івано-Франківської області провести перерахунок та виплатити йому пенсію з врахуванням пільгового обчислення стажу, починаючи з часу призначення пенсії, а саме 06 грудня 2012 року. В судове засідання позивач подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказує, що позивачу призначена пенсія на пільгових умовах по списку №2 відповідно до ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Позивачу проводились неодноразово перерахунки пенсії. Щодо перерахунку пенсії в зв`язку з тим,що позивач працював в районах Крайньої Півночі, то представник вважає, що відповідач мав би представити відповідний трудовий договір, в якому повинен бути обумовлений термін дії та пільги , які отримував працівник. Крім цього, представник відповідача надав до суду постанову ВАСУ від 28 травня 2015 року, яка є правовою позицією при вирішенні аналогічних справ. Оскільки позивач таких документів не представив, то на думку відповідача, в позові слід відмовити. Крім цього, представник відповідача вказав на пропущення відповідачем строку позовної давності при подачі даної позовної заяви, відповідно йому слід відмовити в його позовних вимогах.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, судом встановлено, що публічно-правовий спір між сторонами виник з приводу того, що відповідач відмовляється проводити перерахунок пенсії, посилаючись на відсутність строкового трудового договору та інших документів про роботу в районах Крайньої Півночі.

Так, згідно матеріалів справи позивач працював водієм в Івано-Франківському управлінні бурових робіт у період з 30.01.1985 року по 01.12.1994 року вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру. Ця обставина підтверджується довідкою виданою ПАТ «Укранафта» № 10-2059 від 21.12.2015 року, яка підтверджує користування пільгами, передбаченими Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року « Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (а.с.9). Як вбачається з даної довідки ПАТ «Укрнафта» є правонаступником Прикарпатського Управління бурових робіт.

Згідно копії трудової книжки, яка є в матеріалах справи, позивач в період з 30.01.1985 року по 01.12.1994 рік працював в Івано-Франківському Управлінні бурових робіт, яке займалось відправкою працівників на роботу в райони Крайньої Півночі.

На звернення позивача з проханням провести перерахунок пенсії із зарахуванням спірного періоду роботи в півторакратному розмірі управління ПФУ листом від 30.11.2015 р. повідомило позивача про відсутність для цього підстав.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 1 січня 2004 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року..

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 р. "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (абзац другий пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абзац третій пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

У статті 5 цього Указу зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки..

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 р. № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р., з п'яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10.02.1960 р., незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 р., - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 р. № 530/П-28 (далі - Інструкція).

За змістом пункту 7 Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Згідно з пунктом 6 Інструкції пільги, передбачені Указами від 10.02.1960 р. і від 26.09.1967 р., надаються працівникам експедицій, цілорічних партій, нафторозвідок, загонів, які розташовані (базуються) у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також працівникам експедицій та інших геологорозвідувальних і топографо-геодезичних організацій, які розташовані (базуються) поза районами Крайньої Півночі і місцевостями, прирівняними до районів Крайньої Півночі, направленим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, в цілорічні партії, нафторозвідки, загони.

Відповідно до пункту 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31.12.1987 р. № 794/33-82, працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960 р.

Про надання таким працівникам пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960 р., у вказаній постанові не зазначено.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що робота позивача до 1 січня 1991 року вахтовим методом по 15 днів у місяць в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за трудовим договором з підприємством, що не було розташоване у цих районах, не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців).

Що стосується визначення трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 1 січня 1991 року, то слід зазначити про необхідність його врахування в пільговому обчисленні з огляду на статтю 3 Тимчасової угоди від 15 січня 1993 року між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Тимчасової угоди громадяни ОСОБА_3, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам ОСОБА_3, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев'ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Згідно зі статтею 3 Тимчасової угоди при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами ОСОБА_3. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Таким чином, вказана Тимчасова угода надає громадянам ОСОБА_3 цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Водночас ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу в Законах України "Про пенсійне забезпечення" і «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, відсутні підстави для зарахування в пільговому обчисленні і стажу роботи позивача після 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях.

Зазначена правова позиція викладена в постанові ВАСУ від 28.05.2015 року в справі Л/800/64740/14, яка долучається до матеріалів даної справи, якою скасоване рішення першої та апеляційної інстанцій за аналогічною справою і є обов`язковою для суду при розгляді аналогічних справ (а.с.23).

У відповідності до ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи. Оскільки на даний час судова реформа в Україні передбачає уніфікацію практики вирішення судових справ по аналогічним правовідносинам, то за таких обставин у суду є всі підстави взяти до уваги постанову ВАСУ від 28.05.2015 року в справі Л/800/64740/14, яка містить правову позицію по вирішенню аналогічних правовідносин.

Правовою позицією Постанови Верховного Суду від 27 жовтня 2015 року за вищезазначеною справою постанова ВАСУ була залишена в законній силі (а.с.26).

У відповідності до ст.244 КАС України Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися або норма права у рішенні, про перегляд якого подана заява, застосована правильно. У постанові Верховного Суду України про відмову у задоволенні заяви, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, має міститися висновок про те, як саме має застосовуватися норма права, що була неоднаково застосована.

Відповідно до положень , встановлених ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідач в судовому засіданні заявив усне клопотання про пропущення позивачем строку позовної давності. Позивач не подав до суду клопотання чи заяву про поновлення строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в позовних вимогах позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.58, 126 Конституції України, Постанови КМ України №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією , Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994 року , Постанови ВАСУ від 28 травня 2015 року по справі №5/800/64740/14, Постанови ВСУ від 27 жовтня 2015 року, ст.ст.17-19,104-106 КАС України, керуючись ст.ст. 99,100,158-163, 167,227,244 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови в пільговому обчисленні стажу та зобовязання здійснити перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Веселов В. М.