Справа № 816/3080/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/62216/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014

та постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2014

у справі № 816/3080/14

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Кременчуцький завод технічного вуглецю» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 24.07.2014 № /1480 та № /1481.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2014, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як такі, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Лідергаз» за період з 01.06 по 31.07.2013, складено акт № 1758/16-03-22-02-12/00152299 від 07.07.2014, в якому зафіксовано порушення: п. 200.4 ст. 200, п. п. 201.1, 201.6 ст. 201, п. п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту у липні 2013 року у розмірі 1 681 338 грн., завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за липень 2013 року у розмірі 1 587 909 грн., завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24 декларації з ПДВ) у розмірі 144 047 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 24.07.2014 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № /1480 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2013 року у розмірі 1 587 909 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 793 954,50 грн.;

- № /1481 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2013 року на 1 825 385 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 27.02.2013 між ТОВ «Лідергаз» та ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» укладено договір купівлі-продажу природного газу № ПН/13-083, відповідно до якого ТОВ «Лідергаз» зобов'язувався передати ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» природний газ, імпортований за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» - прийняти та оплатити газ; загальний об'єм природного газу у 2013 році - 21 300 тис. м. куб. та помісячні обсяги поставки природного газу, зокрема у червні, липні 2013 року - по 2 100 тис м. куб, при цьому визначено, що можливі зміни квартальних та місячних об'ємів поставки газу встановлюються по узгодженню сторін; приймання-передача газу, переданого у відповідному місяці, оформлюється щомісячними актами приймання-передачі; продавець передає покупцю газ у загальному потоці газу: у разі передачі газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі газу від газодобувних підприємств та від підземних сховищ газу у газотранспортну систему; у разі передачі імпортованого газу - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України з Російською Федерацією та в пунктах приймання-передачі газу з підземних сховищ газу в газотранспортну систему. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі; покупець зобов'язується самостійно укласти договори на транспортування природного газу.

Згідно з актами приймання-передачі природного газу від 30.06.2013, від 31.07.2013 ТОВ «Лідергаз» передало ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» у червні 2013 року 2 430,807 тис. куб. м. природного газу, у липні 2013 року - 2 394,036 тис. куб. м. природного газу.

Також, 25.02.2013 між позивачем (Замовник) та ПАТ «Укртрансгаз» в особі директора філії «УМГ «Черкаситрансгаз» (Газотранспортне підприємство) укладено договір № /09-4143/13к на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, за умовами якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору; послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами; кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовника до мережі газорозподільного підприємства визначається вузлами обліку газу, які встановлені на ГРС.

Актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами від 30.06.2013, 31.07.2013, підписаними ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» та ПАТ «Укртрансгаз», засвідчено факт надання послуг з транспортування природного газу протягом червня 2013 року обсягом 2 430,807 тис. м. куб., протягом липня 2013 року обсягом 2 394,036 тис. м. куб.

27.02.2013 між позивачем (Замовник) та ПАТ «Кременчукгаз» (Газорозподільне підприємство) укладено договір на розподіл природного газу № 2397-21, згідно з яким Газорозподільне підприємство зобов'язувалося надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника; газорозподільне підприємство транспортує природний газ у загальному потоці газу від пунктів приймання-передачі газу в газорозподільній мережі до пунктів призначення.

Згідно з актами прийому-передачі фактично протранспортованих обсягів газу від 30.06.2013 та 31.07.2013 ПАТ «Кременчукгаз» протранспортувало природний газ від ТОВ «Лідергаз» через газотранспортну систему «Черкаситрансгаз» Кременчуцьке УМГ протягом червня 2013 року обсягом 2 430,807 тис. м. куб., протягом липня 2013 обсягом 2 394,036 тис. м. куб.

Листом ПАТ «Укртрансгаз» № 3499/39 від 27.06.2014 підтверджено факт транспортування природного газу до ГРС Кременчук та передачу в мережу газорозподільного підприємства ПАТ «Кременчукгаз» для подальшого транспортування замовнику: у червні, липні 2013 року обсягом 2 430,807 тис. м. куб. та 2 394,036 тис. м. куб. відповідно.

Згідно з листом ПАТ «Кременчукгаз» № 21/2262 від 16.07.2014 підтверджено транспортування природного газу до ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» згідно з обсягів, виділених з ресурсу ТОВ «Лідергаз», у червні 2013 року - у кількості 2 430,087 тис. м. куб., у липні 2013 року - 2 394,036 тис. м. куб.

Крім того, обсяги природного газу, спожитого ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» підтверджено підписаними між ПАТ «Кременчукгаз» та ТОВ «Лідергаз» реєстрами.

Для обліку споживання природного газу позивачем встановлено вимірювальний комплекс на базі обчислювача ОЕ-22ДМ, забезпечено його опломбування.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» облік природного газу, у тому числі комерційний (приладовий), здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його видобування, транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Комерційний (приладовий) облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки. Вузлом обліку природного газу є сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання у робочих умовах, реєстрації, збереження результатів вимірювання та розрахунків об'єму газу, приведеного до стандартних умов.

За даними вузла обліку природного газу (обчислювач ОЕ-22ДМ) у червні місяці 2013 року до позивача надійшло 2 430,807 (округлено) тис. м. куб. природного газу,у липні 2013 року - 2 394,036 тис. м. куб., що зафіксовано у відомості обліку споживання природного газу (подобові покази).

Згідно з довідкою ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» від 29.08.2014 № 01-19/1907 у період з березня по липень 2013 року товариство отримувало природний газ виключно від ТОВ «Лідергаз» відповідно до укладеного договору № ПН/13-083 від 27.02.2013.

Придбаний у ТОВ «Лідергаз» природний газ повністю використаний у господарській діяльності, а саме, у виробництві, при цьому зберігання природного газу не здійснювалося, що підтверджується актами споживання природного газу на заводі, відомостями щодо розподілу компонентів по маркам технічного вуглецю за червень - липень 2013 року.

На виконання умов договору № ПН/13-083 від 27.02.2013 купівлі-продажу природного газу ТОВ «Лідергаз» у червні, липні 2013 року здійснило поставку ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» природного газу в обсязі 2 430,807 тис. м. куб. та 2 394,036 тис. м. куб. відповідно, який протранспортовано магістральними трубопроводами газотранспортним підприємством - ПАТ «Укртрансгаз» філія УМГ «Черкаситрансгаз», а потім газорозподільними мережами - газорозподільним підприємством ПАТ «Кременчукгаз» - до вузла обліку природного газу на території ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю».

Оплата вартості природного газу товару здійснена позивачем на підставі платіжних доручень.

Господарська операція по придбанню природного газу від ТОВ «Лідергаз» у червні, липні 2013 року позивачем відображена у бухгалтерському обліку.

Відповідно до пункту 5.5 договору від 27.02.2013 звірка розрахунків здійснюється сторонами щомісяця у строк до 10 числа місяця, наступного за звітнім.

На виконання пункту 5.5 договору від 27.02.2013 між позивачем та ТОВ «Лідергаз» підписано акти звіряння взаємних розрахунків за червень, липень 2013 року.

За результатами господарської операції ТОВ «Лідергаз» виписано податкові накладні: у червні 2013 року - № 22 від 04.06.2013, № 18 від 10.06.2013, № 58 від 21.06.2013, № 108 від 30.06.2013 на загальну суму 10 391 738,44 грн., в тому числі ПДВ - 1 731 956,41 грн.; у липні 2013 року - № 4 від 02.07.2013, № 9 від 11.07.2013, № 18 від 23.07.2013, № 37 від 30.07.2013, № 42 від 31.07.2013 на загальну суму 10 088 026,82 грн., в тому числі ПДВ - 1 681 337,80 грн., які зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, тобто не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою її складання, тому ВАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» мало право відобразити такі податкові накладні у складі податкового кредиту у місяці виписки - червні, липні 2013 року.

Податкові накладні ТОВ «Лідергаз» містять необхідні реквізити згідно вимог ст. 201 ст. 201 Податкового кодексу України, підписані і скріплені печаткою товариства. В акті перевірки відповідачем також не встановлено будь-яких порушень в оформленні податкових накладних.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит згідно податкових накладних, виданих ТОВ «Лідергаз»; суми податку на додану вартість, визначені у податкових накладних, сплачені позивачем у повному обсязі.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: у паперовому вигляді; в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Матеріалами справи встановлено, що договір від 27.02.2013, акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2013 та акт звіряння взаємних розрахунків за червень 2013 року підписані директором ТОВ «Лідергаз» Зіньком М.П., відомості про якого як керівника ТОВ «Лідергаз» були наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Лідергаз» № 08/07 від 08.07.2013 Зінько М.П. був призначений на посаду заступника директора ТОВ «Лідергаз» з 09.07.2013.

За таких обставин акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2013, акт звіряння взаємних розрахунків за липень 2013 року підписані Зіньком М.П. фактично як заступником директора товариства.

Податкові накладні ТОВ «Лідергаз» підписані Панайотовою М.В., яка на час спірних відносин обіймала посаду головного бухгалтера товариства, маючи повноваження на підписання фінансових, звітних та інших документів від імені ТОВ «Лідергаз», що підтверджено інформацією у листі ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 9480/9/26-50-10-07 від 12.09.2014 та податковими деклараціями ТОВ «Лідергаз» за червень - липень 2013 року.

Крім того, як встановлено в судовому порядку згідно пояснень свідка Зінька М.П. не вбачається, що ТОВ «Лідергаз» не здійснював господарської діяльності та не укладав з позивачем договір купівлі-продажу природного газу від 27.02.2013 № ПН/13-083.

Доказів наявності обвинувального вироку, який набрав законної сили, по кримінальному провадженню, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000036 від 05.03.2014, на матеріали якого посилався відповідач, останнім до суду не надано.

Відповідно до листа заступника начальника 2 відділу КР СУФР ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.08.2014, досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000036 триває.

Судами також вірно зазначено, що безпідставними є доводи відповідача про відсутність реального характеру господарської операції позивача із ТОВ «Лідергаз» із посиланням на акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Лідергаз» № 312/3/22-07-36885099 від 30.04.2014, виходячи з наступного.

Акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагента не є джерелом отримання податкової інформації, яка згідно положень ст. 83 Податкового кодексу України визначена в якості підстави для висновків посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації органами державної податкової служби визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок контрагента платника податку не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства таким платником.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 зазначеного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п. 200.4 ст. 200 ПК України).

Таким чином, визначальним фактом права платника на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в даному випадку є фактична оплата ним сум такого податку контрагенту у попередніх податкових періодах, яка позивачем здійснена, що підтверджується дослідженими судами доказами. При цьому будь-які порушення контрагентом платника податку вимог податкового законодавства стосовно податку на додану вартість не впливають на право платника податку - покупця отримати бюджетне відшкодування, за умови дотримання останнім цих вимог.

Враховуючи вказані обставини, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області відхилити.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 та постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний