Справа № 22а-8300/11
Суддя: Омельченко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-8300/11 Головуючий у 1-й інстанції Чередников С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого: судді Омельченко Л.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Триголова В.М.

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27липня 2010року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області про перерахунок пенсії дитині війни.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27липня 2010 року позов ОСОБА_2 частково задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області щодо відмови в проведенні виплати ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області призначити ОСОБА_2. підвищення до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», здійснити з урахуванням виплачених сум перерахунок і відповідні виплати за період з 09 липня2007 року по 31 грудня 2007 року та виплачувати позивачу пенсію, починаючи з 22 травня 2008 року з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційному порядку рішення суду оскаржило Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області, яке просить скасувати рішення з підстав порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню.

У відповідності з ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за вищевказані періоди.

Такі висновки суду ґрунтуються на рішеннях Конституційного Суду України від 9.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2005* рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вищевказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи частково позов , суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу належні нарахування ( за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір немає, тому застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті є правомірним.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано неконституційними положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме редакція ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік, отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

Законами України "Про державний бюджет України на 2009 рік" і «Про державний бюджет України на 2010 рік» дію ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинено.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається .

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст .ст. 183-2 ч. 10, 197, 200,205,206 КАС України, Законом України від 2 грудня 2010 року N 2748-VI колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м Лубнах Полтавської області відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів д Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Копія згідно ОСОБА_1: