Справа № 488/2155/14-а (2а/488/5/15)
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/28626/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 5 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 488/2155/14-а (2а/488/5/15) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва, в якому просив визнати дії суб'єкта владних повноважень неправомірними щодо відмови в призначенні йому страхової пенсії із солідарної системи починаючи з 08.08.2012 року та про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м.Миколаєва нарахувати та виплатити йому пільгове щомісячне підвищення пенсії за період з 13.03.2008 року по 07.08.2012 року, компенсувати моральну шкоду, заподіяну дискримінацією його прав та прав його дружини та вимогою про виправлення недостовірної інформації, розміщеної про нього відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м.Миколаєва протиправно відмовляє йому в призначенні пенсії за віком після досягнення ним шістдесяти років, право на яке передбачені ст.26 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Крім того, позивачу не виплачується пільгове підвищення повного розміру основної пенсії на 1% заробітку за кожен повний рік стажу понад 20 років. Також позивачу були спричинені й моральні страждання, які були викликані розміщенням недостовірної інформації про нього та про його дружину ОСОБА_2, на офіційному інформаційному порталі Пенсійного фонду України, щодо підстав призначення пенсії останнім.

Постаново Корабельного районного суду м.Миколаєва від 5 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчень серії НОМЕР_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та відноситься до 2 категорії, а відтак, окремі питання пенсійного забезпечення позивача регулюються Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що підстави для призначення пенсії при досягненні шістдесяти років у позивача відсутні, оскільки право на призначення такої пенсії вже реалізоване останнім. Крім того, розрахунок збільшення розміру пенсії обчислений відповідачем на підставі рішення суду, яке відповідно до ст.13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", є обов'язковим для виконання, порушення законодавства з боку відповідача відсутнє.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 26 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловікам 60 років, жінкам - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'ятнадцяти років.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відповідно ст 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, як працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ч.2 цієї статті евакуйованим з 10 кілометрової зони відчуження призначається пенсія зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Пенсію за віком позивачу призначена з 02.06.2003 р. у відповідності з нормами Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України „Пре пенсійне забезпечення" яким, до набрання чинності Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", були врегульовані питання пенсійного забезпечення громадян.

Факт призначення позивачу пенсії за віком встановлений судами попередніх інстанцій та не заперечується сторонами.

Відповідно до ст.49 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії особам, віднесеним де категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст.2 Закону України „Про пенсійне забезпечення" до державних пенсій, зокрема, відносяться й пенсії за віком.

Статтею 10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачений вибір пенсійних виплат, а саме, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Аналогічне право передбачено ст.6 Закону України „Про пенсійне забезпечення".

Пенсія за віком ОСОБА_1 призначена з 02.06.2003 року з відповідним зменшенням віку на 10 років та отримує пенсію відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тобто, посилання ОСОБА_1 на невикористане право вибору однієї з двох можливих пенсій не знаходить свого підтвердження, оскільки при призначенні пенсії була встановлена саме пенсія за віком.

Крім того, згідно п.13 Перехідних положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", призначається одна пенсія або щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Отже, вибір пенсії надається громадянину саме під час її призначення. Таке призначення, як зазначено вище, відбулося, тому посилання позивача на невикористане право вибору пенсії не має під собою законодавчого обґрунтування.

Також, відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, що вказує на відсутність можливості поновлення права на призначення пенсії за вибором пенсіонера, оскільки Закон N 1058-ІУ був прийнятий 09.07.2003 року, в той час як право виходу на пенсію за віком ОСОБА_1 використав 02.06.2003 року.

Суди вірно зазначили, що посилання позивача на отримання ним пільгової державної пенсії є помилковим, оскільки вид такої пенсії діючим законодавством не встановлений. Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає умови дострокового виходу на пенсію даної категорії громадян, а не встановлює окремий порядок призначення пенсії та не визначає її окремий вид.

Статтею 43 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону.

Право особи на повторне призначення пенсії за віком або перехід з пенсії за віком на аналогічний вид пенсії законодавством не передбачене.

Отже, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що підстави для призначення пенсії при досягненні шістдесяти років у позивача відсутнє, оскільки право на призначення такої пенсії вже реалізовано останнім.

Щодо позовних вимог позивача в частині збільшення розміру його основної пенсії на 1 % заробітку за кожен повний рік стажу понад 20 років, слід зазначити наступне.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення регламентуються ст.55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з останнім абзацом ч.2 зазначеної статті, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Судами першої та апеляційної інстанції також встановлено, що на момент розгляду справи, позивач отримує пенсію, збільшену на 22 % заробітку за кожен рік понаднормативного стажу, й відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду 4 вересня 2013 року в справі №2-а-2772/11/1414, обчислено позивачу виходячи з 42 повних років страхового стажу.

Оскільки такий розрахунок збільшення розміру пенсії обчислений відповідачем на підставі рішення суду, яке відповідно до ст.13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", є обов'язковим для виконання, порушення законодавства з боку відповідача відсутнє.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині призначення пенсії після досягнення років, вже розглядались в судовому порядку та були вирішені по суті.

Так, постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2013 року по справі № 2-а-488/5/2013, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про призначення пенсії після досягнення останнім 60-ти річного віку відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 13 листопада 2013 року по справі № 488/1610/13-а провадження за позовною заявою ОСОБА_1, про призначення пенсії після досягнення ним 60-ти років закрито. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишене без задоволення, а ухвала Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2013 року по справі № 488/1610/13 - без змін.

Щодо вимог позивача про виправлення недостовірної інформації про нього та членів його родини слід зазначити наступне.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.10 Закону України „Про доступ до публічної формації" особа, зокрема, має право вимагати виправлення неточної, повної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог Закону.

Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає окремі питання пенсійного забезпечення визначеної категорії осіб, зокрема, право дострокового виходу на пенсію. Умови та порядок визначення пенсії визначені Законом України.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, про відсутність підстав вважати недостовірною інформацію про призначення позивачу пенсії у розумінні Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 5 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: