Справа № 811/1430/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2016 р. м. Київ К/800/61414/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014

та постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2013

у справі № 811/1430/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еволюція рішень»

до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еволюція рішень» звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області № 232 від 18.03.2013 «Про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Еволюція рішень» по взаємовідносинах з ТОВ «Нова лінія» за період з 01.05 по 31.08.2012; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.04.2013 № та № .

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2013, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014, позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 18.03.2013 начальником Світловодської ОДПІ Кіровоградської області ДПС було видано наказ № 232 «Про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Еволюція рішень» по взаємовідносинах з ТОВ «Нова лінія» за період з 01.05 по 31.08.2012.

19.03.2013 посадовими особами Світловодської ОДПІ ДПС була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ТОВ «Еволюція рішень» з питань достовірності вчинених правочинів з контрагентом ТОВ «Нова лінія» за період з 01.05 по 31.08.2012

За результатами перевірки податковим органом було складено акт від 26.03.2013 № 179/2200/37624384, в якому зафіксовані порушення: п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині завищення сум податкового кредиту по податку на додану вартість всього в сумі 339 021 грн., в т.ч.: травень 2012 року - 22 834,60 грн., червень 2012 року 27 635,16 грн., липень 2012 року 156 426,66 грн., вересень 2012 року 132 124,54 грн.; п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2-4 квартали 2012 року в сумі 355 972 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 11.04.2013 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 533 958 грн., в т.ч.: 355 972 грн. основного платежу та 177 986 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 508 531,50 грн., в т.ч.: 339 021 грн. основного платежу та 169 510,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Вказані податкові повідомлення-рішення базуються на висновках акта перевірки про завищення позивачем валових витрат та податкового кредиту в результаті безпідставного віднесення до таких витрат та кредиту господарських операцій з ТОВ «Нова лінія», які, на думку податкового органу, не мали реального характеру.

Матеріалами справи встановлено, що в травні, червні, липні, серпні 2012 року між ТОВ «Еволюція рішень» (замовник) і ТОВ «Нова лінія» (виконавець) укладено ряд договорів поставки, предметом яких являлось постачання виконавцем: конструкцій з оцинкованої сталі, плитки грес, вікон ПВХ, склопакетів, суцільноскляних перегород, дверей ПВХ, воріт секційних, герметизаторів отвору, приводів для воріт, монтажних та пусконалагоджуваних робіт, дерев'яних світло прозорих конструкцій, склопакетів, ролетів, ролетів захисних, хвіртки з ел. замком, воріт відкатних, конструкцій з алюмінієвого сплаву з заповненням склопакетів, виробів з ПВФ профілю з заповненням склопакетів, ремонту полімерних покриттів підлог, конструкцій з оцинкованої сталі (проф. лист), конструкцій з алюмінієвого сплаву з склопакетом, скла, воріт секційних, привід для воріт, герметизаторів отвору, комплектуючих для захисту ролетів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що органи податкової служби не наділені повноваженнями щодо визнання правочину недійсним із мотивів порушення публічного порядку, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (нікчемний правочин), оскільки таке визнання можливе в судовому порядку, а тому висновки Кіровоградської ОДПІ в частині визнання правочинів нікчемними, покладені в основу для визначення податкових зобов'язань позивачеві, вимогам чинного законодавства не відповідають, оскільки вчинені поза межами законодавчо визначених повноважень та з перейняттям компетенції судових органів; в частині відмови в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що документальна перевірка проведена, тому навіть за наявності підстав для визнання оскаржуваного наказу протиправним та його скасування, суд не може захистити порушене право позивача, так як це не є підставою для спростування висновків, наведених в акті перевірки.

Однак, висновки судів попередніх інстанцій є передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України.

Так, згідно з положенням пункту 44.1 зазначеної статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі ст. 1 зазначеного Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

В даному випадку, судами попередніх інстанцій не досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та контрагентом - ТОВ «Нова лінія», а саме: можливостей контрагента позивача щодо виконання укладених з позивачем договорів, зокрема, наявності технічних та технологічних можливостей; питання щодо фактичної сплати позивачем податку на додану вартість в ціні товарів, що придбані платником податку; не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом.

Для вирішення спору важливе значення також має встановлення факту реєстрації та перебування контрагента позивача в стані платника податку на додану вартість, що надає право такому платнику видавати податкові накладні, які є підставою для формування податкового кредиту.

Судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання щодо правомірності формування витрат позивача в спірному періоді в розрізі із понесеними витратами на виконання господарських операцій із вказаним контрагентом та їх зв'язку з господарською діяльністю позивача.

Також, в частині позовних вимог про відмову в задоволенні позовних вимог суди дійшли передчасних висновків, посилаючись лише на те, що документальна перевірка проведена, тому навіть за наявності підстав для визнання оскаржуваного наказу протиправним та його скасування, суд не може захистити порушене право позивача, так як це не є підставою для спростування висновків, наведених в акті перевірки.

Згідно з п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України, на підставі якої було видано наказ, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Суди попередніх інстанцій в даному випадку не дослідили наявності обставин для призначення документальної невиїзної перевірки позивача та правомірності прийняття наказу.

Слід зазначити, що в разі встановлення відсутності законних підстав для проведення перевірки, наказ про проведення перевірки є таким, що виданий з порушенням норм Податкового кодексу України, а сама перевірка проведена з порушенням відповідного порядку, встановленого Податковим кодексом України, тому дії податкового органу з її проведення та її результати є протиправними.

Лише за встановлення всіх обставин по справі можливе прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 та постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 6 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний