Справа № 2-а-413/2010р.
Суддя: Григоренко Л. М.
Дата ухвалення: 2010-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Попаснянський районний суд Луганської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-413/2010

17 березня 2010 року Попаснянский районний суд Луганської області в складі: головуючої судді Еригоренко Л.М.

при секретарі Корабльова Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна

цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Попаснянскої райдержадміністрації про визнання неправомірними дій щодо відмови в донарахуванні та виплаті щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення, - суд

встановив:

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії та інвалідом Ш групи, внаслідок аварії, щодо якого встановлений причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою. У зв'язку з чим у відповідності до вимог ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу щорічно нараховується та сплачується допомога на оздоровлення.

24.11.2009 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Попаснянської райдержадміністрації із заявою про проведення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення та виплати йому недоплаченої суми у розмірі 3160 грн., так як розмір щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вимог ч.2 ст.48 Закону для інвалідів Ш групи повинен складати чотирьох мінімальні зарплати на день виплати, а замість цього він одержав в 2009 році тільки 90 грн. Однак відповідач відмовив йому в перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати дії відповідача неправомірними в частині відмови йому в виплаті недоплаченої суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення та просить стягнути з нього на його користь недоплачену за 2009 рік щорічну грошову допомогу у розмірі пяти мінімальних заробітних плат у сумі 3160 грн. Справу просив розглянути у його відсутність.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав надавши суд заперечення на а.с.18 в яких, посилаючись на їх необґрунтованість та на Постанову КМУ № 562 від 12.07.2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірах встановлених КМУ у розмірі 90 грн. просив відмовити в задоволені позову та справу просив розглянути у відсутності його представника.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково з наступних підстав.

Так, згідно ст.71 ч.І КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, предметом спору є визначення розміру щорічної суми на оздоровлення, які сплачуються інвалідам 3-ої групи, учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ої категорії.

Згідно ст.З Конституції України „Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України „Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 та ч.З ст.22 Конституції України „Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняття нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.З ст.46 Конституції України „Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

Із наданих позивачем документів (а.с.6-7) судом встановлено, що позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, а не другої як зазначено в підрахунках позивача, та інвалідом 3-ої групи, захворювання якого пов'язане з виконанням роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як видно із наданій відповідачу відповіді на а.с.9, щорічна грошова допомога на оздоровлення у 2009 році була сплачена позивачу у розмірі 90 грн., розмір якої не відповідає вимогам ч.2 ст.38 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка для інвалідів ПІ групи інвалідності складає чотири мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч.7 ст.48 Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент її виплати (допомоги).

Відповідно до ч.5 ст.48 Закону передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Аналізуючи вищенаведені нормативно-правові акти, Закони України та урядові нормативно- правові акти, які регулюють порядок виплати та розмір щорічної допомоги на оздоровлення, суд вважає необхідним у відповідності до ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно- правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту вищої юридичної сили, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними урядовими нормативними актами при вирішенні цього спору застосувати саме ст.48 спеціального Закону, який має вищу юридичну силу від позазаконного акту, а не постанову КМУ, на яку посилається відповідач в своїх запереченнях.

Крім того, як відповідно до рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року у справі про невідповідність де яких статей Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік2 (справа про соціальні гарантії громадян) Конституційний Суд зазначив, що систематичне зупинення дії інших законів України при прийняття законів про Державний бюджет України призводить до обмежень права на соціальний захист, що не відповідає ст..64 Конституції України про вичерпні випадки коли встановлюються окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дій цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин. На думку колегії Конституційного Суду зупинення законів , якими встановлено пільги, компенсації чи інші форми соціальних гарантій фактично знижує життєвий рівень громадян, який не може бути нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму (ч.Зст. 46 Конституції). Тому вище вказаним рішенням Конституційний Суд України визнав такі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", що не відповідають Конституції України та положенням статей 40,41,44,48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" так і відповідно до ч.2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі про невідповідність де яких статей Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік, Конституційний Суд України визнав, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.28 розділу П Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року.

Отже, за таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд вважає дії відповідача неправомірними, які дійсно порушили права позивача, так як відповідач повинен був виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у 2009 році, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату, а саме із розміру 650 грн. х 4 - 90 грн.(сплачені фактично позивачу) = 2510,00грн., яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи позов таким чином суд враховує, що відповідно до Декрету КМУ „Про державне мито сторони звільнені від сплати судового збору, у зв'язку з чим суд вважає необхідним судові витрати, понесені по справі, віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст.3,19,22,46 Конституції України, ст.257 ЦК України, ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796, Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік керуючись ст.ст.9,71,86,99,158-163,186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Попаснянскої райдержадміністрації щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Попаснянської райдержадміністрації, як з розпорядника відповідних бюджетних коштів, на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі 2510,00грн.

На постанову може бути подано заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови та апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянский райсуд.

Суддя