Справа № 806/3833/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"04" лютого 2016 р. Справа № 806/3833/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Єфремовій О.С. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Кам'янобрідське" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2015 р. у справі за позовом Приватного підприємства "Кам'янобрідське" до Коростишівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Кам'янобрідське" звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Коростишівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 13 серпня 2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 147473, 33 грн. за основним платежем і 36868, 34 грн. за штрафними санкціями. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою для прийняття вказаного рішення стали висновки контролюючого органу про неможливість підтвердити задекларовані господарські операції з Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант Груп" по реалізації кукурудзи, а саме, позивач вважає безпідставними висновки відповідача щодо безтоварності господарських операцій Підприємства з Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант Груп" через відсутність в останнього основних фондів, виробничих активів, трудових ресурсів, складських приміщень і транспортних засобів, а також відсутність належним чином оформлених первинних документів на підтвердження реальності таких відносин. Позивач зазначає, що господарські операції з Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант Груп" повністю підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, які були надані контролюючому органу згідно з вимогами податкового законодавства і які підтверджують право позивача на формування показників податку на додану вартість у лютому-березні 2015 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що в ході проведення перевірки та в ході розгляду справи судом відповідач довів факт допущення позивачем порушення пункту 187.1 статті 187, пункту 209.7, підпунктів 209.17.1, 209.17.17 пункту 209.17 статті 209 Податкового кодексу України, і як наслідок заниження підприємством суми податкового зобов'язання з ПДВ на 147473, 33 грн. (в т.ч.: за лютий 2015 року - 133333, 33 грн., березень - 14140, 00 грн.) і завищення суми податкового зобов'язання скороченої декларації за цей же період на 884840, 00 грн., в т.ч. 147473 грн. ПДВ.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підставою для прийняття оскаржуваного позивачем податкового повідомлення - рішення стали підсумки проведеної контролюючим органом позапланової документальної невиїзної перевірки Підприємства з питань достовірності, повноти нарахувань та сплати податку на додану вартість щодо фінансово-господарських відносин з ТОВ «Гордон-Сервіс» і ТОВ «Амарант Груп» за період з 01 квітня 2013 року по 09 липня 2015 року, викладені у акті перевірки №51/22/30586510 від 24 липня 2015 року про порушення позивачем вимог 187.1 статті 187, пункту 209.7, підпунктів 209.17.1, 209.17.17 пункту 209.17 статті 209 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено суму податкового зобов'язання з ПДВ на 147473, 33 грн. (в т.ч.: за лютий 2015 року - 133333, 33 грн., березень - 14140, 00 грн.) і завищено суму податкового зобов'язання скороченої декларації за цей же період на 884840, 00 грн., в т.ч. 147473 грн. ПДВ.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підставою для прийняття оскаржуваного позивачем податкового повідомлення - рішення стали підсумки проведеної контролюючим органом позапланової документальної невиїзної перевірки Підприємства з питань достовірності, повноти нарахувань та сплати податку на додану вартість щодо фінансово-господарських відносин з ТОВ "Гордон-Сервіс" і ТОВ "Амарант Груп" за період з 01 квітня 2013 року по 09 липня 2015 року, викладені у акті перевірки №51/22/30586510 від 24 липня 2015 року про порушення позивачем вимог 187.1 статті 187, пункту 209.7, підпунктів 209.17.1, 209.17.17 пункту 209.17 статті 209 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено суму податкового зобов'язання з ПДВ на 147473, 33 грн. (в т.ч.: за лютий 2015 року - 133333, 33 грн., березень - 14140, 00 грн.) і завищено суму податкового зобов'язання скороченої декларації за цей же період на 884840, 00 грн., в т.ч. 147473 грн. ПДВ.

Крім того, як встановлено судами вказана перевірка проведена контролюючим органом відповідно до вимог пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1.2п.75.1 ст. 75 та пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та на підставі постанови старшого слідчого відділу ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області Зайцева В.А. від 29 травня 2015 року в межах кримінального провадження №000021 від 23.02.2015р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.205, ч.3 ст.212, ч.3 ст358 КК України, та наказу Коростишівської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 09.09.2015 №97 про проведення позапланової виїзної перевірки.

За результатами перевірки складено акт № 51/22/30586510 від 24 липня 2015 року (а.с. 34-79).

Не погоджуючись з викладеними в акті висновками Підприємство подавало заперечення на акт перевірки (а.с. 81-96), які листом № 3/22/23-72 від 11 серпня 2015 року (а.с. 97-102) відповідач залишив без задоволення.

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом 13 серпня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення Підприємству грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 147473,33 грн. за основним платежем і 36868, 34 грн. за штрафними санкціями (а.с. 21).

Зі змісту акта перевірки (а.с. 41-73) та з постанови слідчого про проведення перевірки (т.1 а.с. 229-231) слідує, що в процесі досудового розслідування в межах кримінального провадження №000021 від 23 лютого 2015 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.205, ч.3 ст. 212, ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України встановлено, що Приватне підприємство "Кам'янобрідське" мало взаємовідносини з фіктивними підприємствами ТОВ "Гордон-Сервіс" і ТОВ "Амарант Груп", і ці відносини носять безтоварний характер. Зокрема, такі обставини підтверджуються протоколами допиту свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - керівників вказаних підприємств, які пояснили, що фінансово-господарську діяльність ТОВ "Гордон-Сервіс" ТОВ "Амарант Груп" відповідно кожний не проводив, ніяких документів щодо діяльності підприємств не підписували і ніякого відношення до ТОВ "Гордон-Сервіс" та ТОВ "Амарант Груп" відповідно не мають.

Разом з тим, в ході проведення перевірки податковим органом встановлено, що позивач в періоді, що перевірявся мав господарські відносини з ТОВ "Амарант Груп" відповідно до договору на поставку зернових культур №1 від 25.02.2015р.. З аналізу змісту вказаного договору, податкових накладних, банківських виписок, видаткових накладних, товаро-транспортних накладних, оборотно-сальдових відомостей по рахунках 631, 642, 311, 361, 208, 27, 23, 203 за січень 2014року, січень-червень 2015 року, головних книг за 2014-2015 р.р., складських книг за ці ж роки, статистичної звітності форми №4-сг за 2014р., №29-сг за 2014 р., №50-сг за 2014р., наданими позивачем до перевірки та на підставі аналізу інших первинних бухгалтерських документів, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем пункту 187.1 статті 187, пункту 209.7, підпунктів 209.17.1, 209.17.17 пункту 209.17 статті 209 Податкового кодексу України, і як наслідок заниження підприємством суми податкового зобов'язання з ПДВ на 147473, 33 грн. (в т.ч.: за лютий 2015 року - 133333, 33 грн., березень - 14140, 00 грн.) і завищення суми податкового зобов'язання скороченої декларації за цей же період на 884840, 00 грн., в т.ч. 147473 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в ході проведення перевірки відповідачем встановлено факт проведення взаєморозрахунків ПП "Кам'янобрідське" із постачальником товарно-матеріальних цінностей СТОВ "Співдружність".

Судами встановлено, а матеріалами перевірки підтверджено, що 05 березня 2014 року між позивачем (Користувач) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Співдружність" (Позикодавець) було укладено договір позики (а.с. 103), відповідно до якого Позикодавець передає, а Користувач приймає у тимчасове користування зерно посівної кукурудзи НС-2012 (Товар) в кількості 100 пос. одиниць на умовах FCA (завантажений в автотранспорт Користувача) ІНКОТЕРМС 2010.

Слід зазначити, що у даному договорі не вказані як вартісний так і кількісний показники товару (зерно посівної кукурудзи НС-2012), не зазначені умови та строки повернення позиченого товару; не зазначено якої марки та репродукції буде повернено позичений товар; не визначена форма розрахунків, у позивача відсутні будь-які документи щодо якості придбаного товару, не вказано також пункти навантаження товару.

На підтвердження виконання вказаного договору Підприємство надало накладну № 14/03-14 від 14 березня 2014 року (а.с. 104). Слід зазначити, що до перевірки було надано копію видаткової накладної №І4/03-14 від 14 березня 2014 року (оригінал накладної до перевірки не надавався). У накладній не вказана вартість товару, підписи не розшифровані.

ПП "Кам'янобрідське" підтверджує, що на момент підписання цього договору підприємство не було платником фіксованого сільськогосподарського податку, а сплачувала цей вид податку на загальних підставах.

Фінансові розрахунки між СТОВ "Співдружність" та ПП "Кам'янобрідське" не здійснювались. На початок проведення перевірки товар постачальнику не повертався, кредиторська заборгованість відсутня.

З матеріалів перевірки також вбачається, а позивачем не спростовано, що вказана операція (позика кукурудзи НС-2012) не знайшла документального відображення і на позабалансових рахунках ПП "Кам'янобрідське". Відображення у податковому обліку відсутнє, так як позикодавцем податкова накладна не виписувалась. Будь-які інші письмові підтвердження та пояснення від керівника стосовно процесу отримання, перевезення посівного матеріалу на склад відсутні.

До перевірки позивачем було надано складські книги за 2014-2015 роки, які веде директор та головний бухгалтер в одній особі, разом з тим на посаду комірника призначений ОСОБА_7

ПП «Кам'янобрідське» самостійно була визначена кількість та собівартість придбаної посівної кукурудзи НС-2012, а саме: 35 ц на суму 310000 грн., про що свідчать записи у бухгалтерських регістрах, тоді як у договорі позики зазначена кількість 100 посівних одиниць.

До перевірки не надані будь-які первинні документи, що підтверджують факт перевезення вказаного посівного матеріалу.

Разом з тим, за даними бухгалтерського обліку, відповідно видаткової накладної №3 від 04 травня 2014 року проведено внутрішнє переміщення посівної кукурудзи в кількості 35 ц із зерноскладу на виробництво (поля) за підписами керівника та комірника.

Відповідно до наданого на перевірку звіту про рух матеріальних цінностей за травень 2014 року по рахунку 27 «Продукція с/г виробництва» витрачено насіння на посів кукурудзи 35 ц на суму 310000 грн. та посів сої 240 ц в сумі 132000 грн., що разом становить 442 000 грн. ( бухгалтерські проведення ДТ 231 КТ 27). Разом з цим, за даними головної книги по дебету рахунку 231 за травень 2014 року підприємством відображено списання з рахунку 27 кукурудзи та сої в сумі 624735 грн. (бухгалтерські проведення ДТ 231 КТ 27).

Про невідповідність даних бухгалтерського обліку по рахунку 231 «Основне виробництво» свідчить наявність кредитового сальдо на кінець травня 2014 року по рахунку 27 «Готова продукція» в сумі 133202, 50 грн., яке збільшується протягом травня-вересня 2014 року.

Враховуючи той факт, що свого посівного матеріалу (кукурудзи) ПП «Кам'янобріське» станом на 01 січня 2014 року не мало, а отримало його за договором позики безоплатно (0 грн.), відтак, Підприємством до виробничої собівартості безпідставно включено витрати на зерно кукурудзи в сумі 310,0 тис. грн. Пояснення щодо оприбуткування від СТОВ "Співдружність" посівного матеріалу в кількісному та вартісному виразі директором не надано.

Крім того, підприємством не надано жодного документа на підтвердження реальності здійснення господарської діяльності щодо надання послуг сторонніх організацій з оранки, дискування і посівів.

Відповідно до табелю обліку робочого часу за 2014 рік, у період обробітку земель, посіву на підприємстві працювало чотири особи (директор, сторож, бухгалтер, комірник-тракторист), посівна площа становила 281,4 га.

За формою №4-сг за 2014 рік (річна), ПП «Кам'янобрідське» відображені такі показники: посівна площа - 150 га, збір врожаю кукурудзи - 675,0 т (6750 ц), урожайність кукурудзи - 4,5 т/га.

Крім того, відповідачем в ході проведення перевірки також було встановлено, що відповідно до наданої первинної документації та статистичних даних по орендованих підприємством земель, у жовтні-листопаді 2014 році зібрано урожай кукурудзи в кількості 675000 кг (675 т).

У журналі складського обліку оприбуткування сільгосппродукції відбувалося 15 листопада 2014 року в кількості 6750 ц, тоді як, відповідно до наданих реєстрів прийому зерна вагарями (в даному випадку ОСОБА_7, який є матеріально відповідальною особою, яка приймала зерно на тік), прийом зерна з полів здійснювався з 02 по 07 листопада 2014 року.

Відповідно до записів у журналі складського обліку оприбуткування сільгосппродукції відбувалося 15 листопада 2014 року в кількості 6750 ц, тоді як згідно з журналом складського обліку, відпуск зерна зі складу відбувся з 14 жовтня 2014 року, а залишок станом на 04 травня 2014 року та 14 жовтня 2014 року становить 0 кг.

В усіх реєстрах прийому зерна зазначено місце зберігання - "ТІК" та кількість перевезеного зерна склала 6750 ц, тоді як зерно видано в жовтні 2014 року (по документам в кількості 343,4 ц).

Відповідно до книги складського обліку кукурудзи врожаю 2014 року, у листопаді-грудні 2014 року відбувся відпуск кукурудзи в кількості 211,62 ц. Залишок кукурудзи на 01 січня 2015 року - 6194,98 ц.

За січень-червень 2015 року зі складу відпущено кукурудзи в кількості - 4611, 3 ц, залишок кукурудзи на 01 липня 2015 року, на підставі записів складської книги, мав складати 1583,7 ц.

На дату початку перевірки (09 липня 2015 року) та станом на 14 липня 2015 року дані щодо руху кукурудзи по складу за червень 2015 року до журналу складського обліку не були внесені.

При проведенні обстеження складського приміщення в присутності директора ПП «Кам'янобрідське» ОСОБА_8 та комірника ОСОБА_7 встановлено, що станом на 15 липня 2015 року залишок кукурудзи в складському приміщенні приблизно становив 150-200 кг.

Відповідно до журналу обліку кукурудзи, який було надано підприємством вдруге після зроблених відповідних записів руху зерна за червень та липень 2015 року, рух зерна зі складу відбувався лише 2 рази, а саме: 30 червня 2015 року відпущено СФГ «Пріоритет» 5,77 ц, 02 липня 2015 року передано на зберігання 1580,0 ц, тоді як на підставі видаткової накладної N 35, даний товар було виписано 02 липня 2015 року, про що свідчить підпис особи яка отримала його, а відповідно до ТТН відпуск товару зі складу підприємства та його перевезення здійснювалися 02 липня 2015 року в кількості 598, 8 ц, 03 липня 2015 року - 636, 5 ц, 04 липня 2015 року - 346, 2 ц, всього - 1581, 5 ц, що на 1,5 ц більше, ніж вказано у видатковій накладній і відображено у складській книзі.

В системі АІС «Архів електронної звітності» станом на 22 липня 2015 року податкові накладні по відвантаженню і перевезенню вантажу на зберігання автоперевізником СТОВ «Співдружність» не зареєстровано.

Отже, з урахуванням наведених обставин, наявності розбіжностей по операціях з вирощення продукції, оранки, дискування та інших послуг по вирощуванню даної с/г продукції, списання ТМЦ, палива та насіння, нарахування заробітної плати ПП "Кам'янобрідським", а також у урахуванням інформації, відображеної у постанові слідчого щодо посадових осіб ТОВ «Амарант Груп», з врахуванням того, що підприємством не в повній мірі було надано документи до перевірки (копії без оригіналів первинних документів, їх складення з порушенням вимог чинного законодавства), висновки відповідача про відсутність можливості у позивача здійснювати вказану господарську операцію є обгрунтованими.

Наведені обставини свідчать, що операція з перевезення вантажу на зберігання СТОВ «Співдружність» у контрагента-постачальника здійснено без мети провадження фінансово-господарської діяльності та ставить під сумнів сам факт здійснення господарської діяльності та є лише операцією з обміну паперів (первинними бухгалтерськими документами).

У подальшому 25 лютого 2015 року між Підприємством (Продавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант Груп" (Покупець) підписано договір купівлі-продажу № 1 (а.с. 105), згідно з умовами якого Продавець в порядку і на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується передати у власність Покупцю належну Продавцеві на праві власності кукурудзу (Товар), а Покупець зобов'язується прийняти такий Товар та оплатити його.

Продавець зобов'язується передати Товар Покупцеві під час підписання цього Договору після оплати його вартості на розрахунковий рахунок Продавця в кількості 320 т по ціні 2500, 00 грн. за тонну на суму 800000, 00 грн., в тому числі 133333, 33 грн. ПДВ, а Покупець зобов'язується прийняти Товар та сплатити передбачену цим Договором ціну.

На підставі договору № 1 від 25 лютого 2015 року була виписана видаткова накладна № 5 від 25 лютого 2015 року і податкова накладна № 3/2 від 25 лютого 2015 року на 320 т кукурудзи загальною вартістю 800000, 00 грн., у тому числі 133333, 33 грн. ПДВ, також позивачем суду надано копії товарно-транспортних накладних на підтвердження транспортування реалізованої кукурудзи (а.с. 113-121).

Позивачем (Продавець) з Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант Груп" (Покупець) було укладено ще один договір купівлі-продажу кукурудзи в кількості 33, 94 т вартістю 84840 грн. (з яких 14140, 00 грн. ПДВ) № 4 від 04 березня 2015 року (а.с. 110).

На підтвердження поставки зазначеної кількості кукурудзи Підприємством надано податкову накладну № 1/2 від 04 березня 2015 року і видаткову накладну № 6 від 04 березня 2015 року (а.с. 111-112), однак у них зазначено, що підставою для їх складання є договір № 1 від 25 лютого 2015 року, а не № 4 від 04 березня 2015 року.

Одним із етапів встановлення обґрунтованості права платника податку на формування податкового кредиту і визначення розміру грошового зобов'язання по податку на додану вартість є встановлення факту здійснення господарської операції шляхом дослідження усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договорів, актів виконаних робіт, документів про перевезення, зберігання товарів тощо. Відсутність належних первинних документів може свідчити про нездійснення самих господарських операцій. Крім того, дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на формування розміру податкового кредиту; добросовісність цього платника податку, яка полягає у відповідності вчинених господарській операцій меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на віднесення сплачених коштів до складу кредиту.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 із змінами і доповненнями, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції та містять передбачені законодавством реквізити.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Про відсутність факту здійснення господарської операції може свідчити, зокрема, те, що результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала, тощо).

Крім того, відповідно до пункту 209.1 статті 209 Податкового кодексу України, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно з пунктом 209.2 статті 209 Податкового кодексу України, згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Відповідно до пункту 209.7 статті 209 Податкового кодексу України, сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовлюються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Згідно з підпунктом 209.17.17 пункту 209.17 статті 209 Податкового кодексу України, дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства поширюється на обробку чи переробку продукції, одержаної в результаті діяльності платника податку у сфері сільського та лісового господарства і рибальства, вважається діяльністю у сфері сільського та лісового господарства і рибальства за умови, якщо така продукція вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку (крім їх придбання в інших осіб) (05.01.0, 15.11.0, 15.12.0, 15.13.0, 15.20.0, 15.31.0, 15.32.0, 15.33.0, 15.41.0, 15.42.0, 15.43.0, 15.51.0, 15.61.0, 15.62.0, 15.71.0, 15.81.0, 15.83.0, 15.85.0 КВЕД).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України (пункт 185.1 статті 185 Податкового кодексу України).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництво, спорудження) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, Підприємством у СТОВ "Співдружність" було позичено зерно посівної кукурудзи НС-2012. Зібраний урожай, вирощений з вказаного посівного матеріалу, вагою 353, 94 т був реалізований ТОВ "Амарант Груп" за 884840, 00 грн. Ці господарські операції були повністю відображені в податковому обліку позивача та підтверджені складеними належним чином первинними документами, які містяться у матеріалах справи.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що надані Підприємством копія договору позики від 05 березня 2014 року і накладна № 14/03-14 не дають можливості прослідкувати реальну природу набуття позивачем посівного матеріалу кукурудзи. Інші документи, які б підтверджували транспортування, приймання і оприбуткування вказаного товару, позивачем надано не було.

Крім того, за своїм правовим змістом договір позики передбачає обов'язок позичальника у визначений строк і порядку повернути позикодавцеві позику, якою у спірних правовідносинах є зерно посівної кукурудзи НС-2012, однак умови такого повернення у договорі від 05 березня 2014 року не встановлені, не визначена також і вартість зерна.

На підтвердження реальності реалізації ТОВ "Амарант Груп" кукурудзи позивач надав копії договорів купівлі-продажу № 1 від 25 лютого 2015 року і № 4 від 04 березня 2015 року, видаткові накладні № 5 від 25 лютого 2015 року і № 6 від 04 березня 2015 року, податкові накладні № 3/2 від 25 лютого 2015 року і № 1/2 від 04 березня 2015 року, товарно-транспортні накладні.

При дослідженні вказаних документів судами встановлено, що видаткові і податкові накладні виписані саме на підставі договору № 1 від 25 лютого 2015 року, однак кількість реалізовано товару у цьому договорі (320 т) і у накладних (353, 94 т) не співпадає, відрізняється і ціна кукурудзи, яка у договорі №1 становить 800000, 00 грн., а накладні виписані на суму 884840, 00 грн. Також у видаткових накладних не розшифровано підпис особи, яка з боку ТОВ "Амарант Груп" відповідальна за здійснення господарської операції, не проставлено і відбиток печатки Товариства на них.

У долучених до справи товарно-транспортних накладних не вказані адреси розвантаження товару, графи 15-23 у розділі "Вантажно-розвантажувальні операції" та назва автопідприємства не заповнені, підписи у них не розшифровані, відомості про вантаж заповнені не у повній мірі, дані про довіреності не зазначені. До цих ТТН Підприємством не надані подорожні листи, на які у них є посилання, та відомості про те, у чиїй власності або користуванні перебувають транспортні засоби, за допомогою яких здійснювалося транспортування кукурудзи.

Крім того, Підприємством не подані суду докази наявності у нього і зазначеного контрагента фізичних, технічних та технологічних можливостей до вчинення спірних господарських операцій.

Таким чином, при дослідженні наданих позивачем первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ "Амарант Груп" суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що останні не можуть бути прийняті до уваги та підтвердити реальність здійснення між ними господарських операцій, оскільки не містять обов'язкових реквізитів, отже, суперечать поняттю первинного документа у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, оскільки у матеріалах справи міститься протокол допиту ОСОБА_5, прізвище та ініціали якого проставлені на договорах, укладених позивачем з ТОВ "Амарант Груп", згідно з яким ОСОБА_5 як засновник ТОВ "Амарант Груп" заперечує свою участь у створенні і діяльності Товариства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, тому перевірка і встановлення такої обставини має значення для правильного вирішення спору.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що господарські операції між ПП "Кам'янобрідське" та ТОВ "Амарант Груп" з урахування реального часу здійснення таких операцій не підтверджуються, відсутності майна, наявності трудових ресурсів, приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, транспорту та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що в свою чергу свідчить про відсутність необхідних умов реального настання результатів відповідної господарської діяльності.

Відтак, підприємством відображені в податковій звітності правові взаємовідносини з вищевказаним суб'єктом господарювання без мети реального настання наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Кам'янобрідське" залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" листопада 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "04" лютого 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне підприємство "Кам'янобрідське" вул.Зарічна,буд.8,с.Кам'яний Брід,Коростишівський район, Житомирська область,12511

3- відповідачу/відповідачам: Коростишівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Шевченка,1,м.Коростишів,Житомирська область,12501

4-представник позивача: Василюк Максим Олександрович - АДРЕСА_1,