Справа № 361/5732/15-а
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 361/5732/15-а
провадження № 2-а/361/433/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
при секретарях: Павловій О.С., Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Броварського міського відділу (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просить зобов'язати Броварський міський відділ (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області (далі - Броварський МВ) виплатити йому одноразову грошову винагороду за отриману гранично допустиму дозу радіації з урахуванням її індексації в розмірі 10893 грн. 62 коп.

В обґрунтування позову зазначав, що у період з 26 по 29 квітня 1986 року, проходячи службу у Броварському МВ на посаді слідчого, маючи спеціальне звання "старшого лейтенанта міліції", він був залучений до робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився в зоні відчуження, де отримав дозу радіаційного опромінювання 34,35 бер, що більше гранично допустимої дози 25 бер, про що свідчать картка обліку доз радіоактивного опромінювання та маршрутний лист № 20/Г-104 від 05 серпня 2010 року.

На той час його грошове утримання складалося з посадового окладу - 100 крб. та окладу за спеціальним званням - 120 крб., всього - 220 крб., що підтверджується розрахунковим листом за 1986 рік.

Будучи учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), інвалідом ІІ групи захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, він має право на пільги та компенсації, встановлені законодавством України.

Згідно із вимогами чинних на той час нормативно-правовових актів відповідачем йому мала бути виплачена одноразова грошова винагорода за отриману гранично допустиму дозу радіації в розмірі трьохмісячного окладу грошового утримання за посадою та спеціальним званням у розмірі 660 крб. ((100 + 120) х 3). Проте дану винагороду йому не виплачували.

07 липня 2015 року він звернувся до Броварського МВ із заявою, у якій просив повідомити про факт нарахування та виплати йому грошової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіації.

Листом від 17 липня 2015 року відповідач Броварський МВ повідомив його, що одноразова винагорода за отриману гранично допустиму дозу радіації в розмірі 660 крб. йому нараховувалась, що підтверджується відповідним записом у розрахунковому листі за 1988 рік, однак не виплачувалась.

У виплаті вказаної допомоги, яка є додатковою заробітною платою, відповідачем йому відмовлено, про що свідчить лист Броварського МВ від 03 серпня 2015 року за вих. № Г-781.

Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Вважає, що Броварський МВ зобов'язаний виплатити йому одноразову грошову винагороду за отриману гранично допустиму дозу радіації з урахуванням індексації даної суми.

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що маючи право на перерахунок призначеної пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної ним за роботу в зоні відчуження у 1986 році, він звернувся до Броварського МВ із заявою, у якій просив підтвердити факт виплати йому одноразової грошової винагороди за отриману ним у квітні 1986 року гранично допустиму дозу радіації в розмірі 660 грн., оскільки відповідачем факт виплати цієї винагороди не підтверджено. Також пояснив, що можливо дана винагорода йому виплачувалась, проте цей факт має бути підтверджений відповідачем належними документами. Просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_5 у суді позов не визнала, проти його задоволення заперечувала та пояснила, що згідно із архівними даними у розрахунковому листі ОСОБА_4 за 1988 рік є запис про нарахування йому одноразової грошової винагороди в розмірі 660 крб. за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС. Відомості про виплату позивачеві цієї винагороди знищені у зв'язку із закінченням термінів зберігання. На даний час однозначно підтвердити факт виплати позивачу даної допомоги неможливо через відсутність відповідних документів. Крім того пояснила, що згідно із постановою суду ОСОБА_4 для перерахунку пенсії Броварським МВ уже видано довідку про його заробітну плату (грошове забезпечення) за період роботи у квітні 1986 року в зоні відчуження Чорнобильської АЕС із включенням до неї суми одноразової грошової винагороди в розмірі 660 крб. Просила суд у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Позивач ОСОБА_4 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом ІІ групи довічно, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію по інвалідності, призначену йому згідно із цим Законом.

У період з 26 по 29 квітня 1986 року позивач ОСОБА_4, проходячи службу на посаді слідчого Броварського МВ, маючи спеціальне звання старшого лейтенанта міліції, приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився в зоні відчуження (ІІІ зоні небезпеки) у місті Прип'ять, де отримав дозу радіоактивного опромінення 34,35 бер, що підтверджується маршрутним листом та карткою доз опромінення.

Із розрахункового листа за 1986 рік видно, що грошове забезпечення ОСОБА_4 на той час становило 242 крб., з яких: 100 крб. - оклад за посадою, 120 крб. - оклад за спеціальним званням і 22 крб. - надбавка за вислугу років.

Відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс "Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати" в залежності від рівня радіоактивного забруднення території були введені зони небезпеки з відповідною оплатою роботи працівників, а саме: у ІІІ зоні небезпеки - у п'ятикратному розмірі в порівнянні із встановленими чинним законодавством нормами, у ІІ зоні - чотирикратному розмірі, у І зоні - трьохкратному розмірі. У тих випадках, коли працівник отримував граничну допустиму дозу радіації, у зв'язку чим не допускався для подальшої роботи, йому виплачувалась одноразова винагорода в розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і військовому чи спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 крб.

Зазначені норми оплати роботи в зонах небезпеки поширювались також й на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС".

Згідно із ч. 1 ст. 5, ч. 3 ст. 8 Закону України "Про захист людини від впливу іонізуючого випромінювання" від 14 січня 1998 року основна дозова межа індивідуального опромінення населення не повинна перевищувати 1 мілізіверта ефективної дози опромінення за рік, при цьому середньорічні ефективні дози опромінення людини, віднесеної до критичної групи, не повинні перевищувати встановлених цією статтею основних дозових меж опромінення незалежно від умов та шляхів формування цих доз. Якщо протягом перших двох тижнів після аварії ефективна доза опромінення досягає 50 мілізівертів здійснюється евакуація людей.

Відповідно до примітки до ст. 5 цього Закону 1 мілізіверт дорівнює 0,1 бера.

Виходячи з наведеного, позивач ОСОБА_4 за період роботи в зоні відчуження (ІІІ зоні небезпеки) Чорнобильської АЕС у квітні 1986 року, будучи особою середнього начальницького складу органів внутрішніх справ та отримавши гранично допустиму дозу опромінення 343,5 мілізівертів, мав право на виплату йому за місцем проходження служби одноразової грошової винагороди в розмірі трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та спеціальним званням, що складає 660 крб. ((100 + 120) х 3).

За змістом норми ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

07 липня 2015 року ОСОБА_4, посилаючись на зазначені вище обставини, звернувся до Броварського МВ із заявою, у якій просив повідомити його відповідною довідкою про те, чи нараховувалась та чи виплачувалась йому зазначена грошова винагорода в розмірі 660 крб.

Листом від 17 липня 2015 року за вих. № Г-708 Броварський МВ повідомив позивача ОСОБА_4 про те, що згідно з архівними даними у його розрахунковому листі за 1988 рік є запис про нарахування йому одноразової винагороди в розмірі 660 крб. Фінансові документи (відомості) на виплату даної винагороди знищені у зв'язку із закінченням термінів зберігання, тому встановити факт виплати цієї винагороди на даний час неможливо.

Також із цього листа вбачається, що позивачу ОСОБА_4 направлено дублікат довідки від 14 липня 2015 року за № 237 про його грошове забезпечення, одержане ним за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, із включенням до неї одноразової грошової винагороди за отриману ним дозу радіоактивного опромінення в розмірі 660 крб.

22 липня 2015 року ОСОБА_4, посилаючись на те, що виплату йому даної винагороди відповідачем не підтверджено, повторно звернувся до Броварського МВ із заявою, у якій просив виплатити йому одноразову грошову винагороду за отриману гранично допустиму дозу радіації в розмірі 660 крб.

Листом від 03 серпня 2015 року за вих. № Г-781 Броварським МВ на заяву позивача надано відповідь про те, що у його розрахунковому листі за 1988 рік є запис про нарахування йому винагороди в розмірі 660 крб. У виплаті цієї винагороди ОСОБА_4 відмовлено.

Із розрахункового листа позивача за 1988 рік видно, що у ньому міститься запис про нарахування ОСОБА_4 за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС одноразової грошової винагороди в розмірі трьох місячних окладів його грошового утримання за посадою та спеціальним званням у розмірі 660 крб. ((100 + 120) х 3).

Для з'ясування обставин щодо виплати позивачу ОСОБА_4 зазначеної одноразової винагороди за клопотанням сторони відповідача судом допитано свідка ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_6 у суді показала, що у період 1982 - 2007 років вона безперервно працювала у Броварському МВ на посадах бухгалтера, старшого бухгалтера та начальника фінансової частини, що підтверджується її трудовою книжкою. До її посадових обов'язків входило складання документів на виплату заробітної плати працівникам Броварського МВ, зокрема розрахункових листів та відомостей на виплату грошових коштів, а також видача працівникам нарахованих сум. Оглянувши розрахунковий лист, вона може із впевненістю сказати, що позивачу одноразова грошова винагорода в розмірі 660 крб. нараховувалась та виплачувалась. Інформація про виплату цієї суми бухгалтером заносилась у відомості, які є документами недовготривалого зберігання та підлягають знищенню після проведення ревізії. Також вона пояснила, що якщо у розрахунковому листі особи є запис про виплату певних сум, то вони обов'язково підлягали виплаті.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає встановленим факт нарахування та виплати Броварським МВ позивачу ОСОБА_4 за місцем проходження ним служби за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС одноразової грошової винагороди в розмірі 660 крб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_4 до Броварського МВ про зобов'язання виплатити одноразову грошову винагороду за отриману гранично допустиму дозу радіації в розмірі 660 крб. із урахуванням її індексації задоволенню не підлягає, оскільки дана винагорода позивачу була нарахована та виплачена відповідачем.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 11, 69, 71, 86, 99, 159 - 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Броварського міського відділу (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дутчак І. М.