Справа № 2а-9509/12/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Київ К/800/25398/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Рибченка А.О., Лосєва А.М.,

розглянула в письмовому провадженні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013 по справі №2а-9509/12/2670 за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвага Інтертеймент» про стягнення податкового боргу.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Державна податкова інспекція у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвага інтертеймент» про стягнення податкового боргу шляхом стягнення коштів за рахунок готівки у розмірі 18 029,62грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвага інтертеймент» до державного бюджету суму податкового боргу з податку на додану вартість, податку на прибуток та зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства у загальному розмірі 18029,62грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби 15.05.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 30.05.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог Державна податкова інспекція у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 87, пункту 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, статей 69, 70, 71, 79 та 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Розвага інтертеймент» самостійно визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у деклараціях: за лютий 2011 року у розмірі 733,00грн.; за квітень 2011 року - 931,00грн.; за травень 2011 року - 2032,00грн.; за липень 2011 року - 4953,00грн.; за вересень 2011 року - 3246,00грн.; за жовтень 2011 року - 4648,00грн.; за листопад 2011 року - 361,00грн.; за грудень 2011 року - 2586,00грн.; за січень 2012 року - 1570,00грн.; за лютий 2012 року - 3211,00грн.; за березень 2012 року - 2077,00грн.; за квітень 2012 року -5592,00грн.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Розвага інтертеймент» самостійно визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємства у декларації за 2010 рік у розмірі 2712,00грн., а також суму податкового зобов'язання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства у розрахунку за травень 2012 року у розмірі 669,00грн.

Податковий борг виник у зв'язку з несплатою самостійно визначених у податкових деклараціях зобов'язань.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби сформовано податкову вимогу від 02.03.2011 №1839 та направлено на адресу відповідача поштою, проте кореспонденція повернулось і з відміткою пошти «не розшукано».

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що за відповідачем обліковується борг, що самостійно не погашений, а податковим органом дотримано порядку стягнення коштів з платника податку. В той же час, суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення суми заборгованості саме за рахунок готівкових коштів.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З аналізу зазначених положень Податкового кодексу України вбачається, що стягнення податковим органом податкового боргу платника податку може провадитися за рахунок коштів боржника, в свою чергу поняття коштів включає в себе як безготівкові кошти на рахунках платника, так і готівку.

Таким чином, формулювання резолютивної частини судового рішення як то про стягнення суми податкового боргу дозволяє проводити стягнення за вибором позивача як за рахунок безготівкових коштів, так і за рахунок готівки. При цьому, винесення рішення про певний спосіб стягнення Закон не потребує.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 222, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013 по справі №2а-9509/12/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ А.О. Рибченко

__________________ А.М. Лосєв