Справа № 808/702/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Київ К/800/61559/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014

та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2014

у справі № 808/702/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясопереробний комплекс ЛТД»

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «М'ясопереробний комплекс ЛТД» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість позивачем при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» за період з 01.07.2012 по 31.12.2012, у результаті яких було складено акт № 11/08-28-15-03/36020655 від 17.01.2014; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.01.2014.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2014, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014, позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки касаційні вимоги є необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами та такими, що ґрунтуються виключно на невірному трактуванні норм матеріального права та недостатніх доказів та фактів.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «М'ясопереробний комплекс ЛТД» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «ПК «Дніпровський» за період з 01.07 по 31.12.2012, складено акт № 11/08-28-15-03/36020655 від 17.01.2014, в якому зафіксовано порушення: п. п. 198.2, 198.4, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.3, 200.4, 200.14 ст. 200, п. 201.1 ст. 201, п. 15 підр. 2 розд. 20 «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 1 332 513 грн. за липень 2012 року; п. п. 198.2, 198.4, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.3, 200.4, 200.14 ст. 200, п. 201.1 ст. 201, п. 15 підр. 2 розд. 20 «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку у сумі 1 332 513 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 24.01.2014 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на суму 1 332 513 грн. (у тому числі: за серпень 2012 року - 748 333 грн.; за грудень 2012 року - 584 180 грн.) та нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 666 256,50 грн.

Висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтується на твердженні податкового органу про те, що податковий кредит, відображений позивачем за результатами здійснення господарської діяльності з ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» як першого посередника при поставці сільськогосподарського товару (соняшника) від його виробника - ТОВ «Черняхів-Агротрейд».

Матеріалами справи встановлено, що 19.01.2012 між ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» (Продавець) і ТОВ «М'ясопереробний комплекс ЛТД» (Покупець) укладено Договір № М42. Згідно з п. п. 1.2-1.3 Договору № М42 від 19.01.2012 товаром, купівля-продаж якого здійснюється відповідно до цього Договору, є соняшник врожаю 2011 року, який передається у м. Вільнянськ, вул. Матросова, 22. Відповідно до п.1.4 Договору № М42 від 19.01.2012 моментом виконання зобов'язань продавця з передачі товару є момент вручення товару покупцю, що підтверджується підписом уповноваженої особи покупця на примірнику належним чином оформленої видаткової накладної та актом приймання-передавання товару.

До матеріалів справи надано видаткову накладну № 130711 від 13.07.2012 з підписами особи, яка одержала товар за довіреністю ААГ № 745578 від 13.07.2012 (Рябець Ю.В.), акт приймання-передачі від 13.07.2012 (до Договору № М42 від 19.01.2012), податкову накладну, виписану ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» за № 21 від 13.07.2012 з підтвердженнями її реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних № 24122212.

Фактичне існування товару, оподаткування операцій з яким становить предмет спору підтверджується: складськими квитанціями на зерно серії АУ №485575 (№430 від 05.03.2012), серії АУ серії №486612 (№680 від 05.03.2012), серії АУ серії №486619 (№687 від 29.03.2012), оформленими зерновим складом - ТОВ «Заготзерно-Новогупаловка», Картками аналізу зерна ТОВ «Вільнянський елеватор».

У вказаних складських квитанціях на зерно, картках аналізу зерна зазначено про переоформлення насіння соняшнику з ТОВ «Черняхів-Агротрейд» на ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський».

Згідно довідки Черняхівського відділення Володарсько-Волинської міжрайонної державної податкової інспекції № 467/10/18-05 від 08.02.2011, яка видана ТОВ «Черняхів-Агротрейд» про те, що дане господарство з 01.01.2011 зареєстроване як платник фіксованого сільськогосподарського податку; свідоцтво № 100310725 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства ТОВ «Черняхів-Агротрейд» як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

Товарно-транспортними накладними підтверджено переміщення ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» насіння соняшника від ТОВ «Вільнянський елеватор», ТОВ «Заготзерно-Новогупаловка» до ТОВ «Агропроінвест 08».

Позивачем надано до суду договір № М39 на переробку давальницької сировини, укладений 03.01.2012 між ТОВ «М'ясопереробний комплекс ЛТД» (Замовник) і ТОВ «Агропроінвест 08» (Виконавець), предметом якого є виготовлення Виконавцем з належної Замовнику давальницької сировини: насіння соняшнику готової продукції - соняшникової олії, макухи соняшника, а Замовник зобов'язаний прийняти продукцію і сплатити вартість послуг з її виробництва.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інтонацій виходили з того, що відповідачем не доведено у суді, що ТОВ «Черняхів-Агротрейд» не є сільськогосподарським підприємством-виробником товару, який був придбаний позивачем, а також, що постачання товару від ТОВ «Черняхів-Агротрейд» до ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» та від ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» до ТОВ «М'ясопереробний комплекс ЛТД» є не першим; досліджена податкова накладна виписана ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» з урахуванням інших документів, обставин здійснених позивачем операцій надає ТОВ «М'ясопереробний комплекс ЛТД» право на формування податкового кредиту і, відповідно, визначення суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи оскарження відповідачем судових рішень в частині задоволення позовних вимог, слід зазначити наступне.

Підпунктом «а» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 зазначеного Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. п. 200.1, 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абз. 1 п. 15 підр. 2 розд. 20 «Перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово до 1 січня 2014 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників, а також крім постачання таких зернових та технічних культур Аграрним фондом у разі їх придбання з податком на додану вартість.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що реалізація ТОВ «Черняхів-Агротрейд» соняшника ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» виробленого у минулих роках не змінює статус ТОВ «Черняхів-Агротрейд» як сільськогосподарського підприємства-виробника, а про вирощування ТОВ «Черняхів-Агротрейд» соняшника у 2010 році свідчать: основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2010 рік (№ 50-сг) та акт перевірки № 36/22/22-07/35684792 від 18.09.2013.

В момент укладання та виконання правочину з ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», позивачем в дотримання умов п. 15 підр. 2 розд. 20 «Перехідні положення» Податкового кодексу України була здійснена перевірка того факту, що ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» є першим посередником та соняшник був придбаний саме у сільськогосподарського підприємства.

Факт реальності здійснення правочину між ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» і ТОВ «Черняхів-Агротрейд» підтверджено видатковими накладними, рахунками, складськими квитанціями, картками аналізу зерна, банківськими виписками та податковими накладними.

З огляду на встановлені обставини по даній справі та документальне підтвердження реальності укладених договорів між позивачем та ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», між ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» і ТОВ «Черняхів-Агротрейд», яке є сільськогосподарським підприємством - виробником придбаного по ланцюгу постачання позивачем насіння соняшника, позивачем правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість та заявлено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 1 332 513 грн. за липень 2012 року.

Враховуючи вказані обставини, межі перегляду, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний