Справа № 804/6253/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 р. Справа № 804/6253/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., при секретарі Гончаровій В.Г.
за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
до Приватного підприємства «Павлоградська зернова компанія»
про накладення арешту.
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Павлоградська зернова компанія» про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться на рахунках банківських установ.
В обґрунтування позову зазначено, що посадовою особою податкового органу було здійснено виходи на підприємство 20.03.2015 року, 23.03.2015 року, 27.03.2015 року, 01.04.2015 року на підставі наказів Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №112, №128, №140 та відповідних направлень на проведення перевірки, проте перевіряючим було встановлено відсутність за юридичною адресою уповноважених посадових осіб, що було зафіксовано актами №21/04-10-22.01, №21/04-10-22.01, №33/22-02, №38/22-02. 01.04.2015 року, у зв'язку з відмовою від проведення перевірки, посадовою особою податкового органу було складено акт від 01.04.2015 року №39/22-02 «Про відмову від допуску до проведення перевірки». Просив задовольнити позовні вимоги та накласти арешт на кошти та інші цінності підприємства.
Відповідач надав до суду заперечення та письмові пояснення, згідно яких заперечував проти позову, та зазначив, що ПП «Павлоградська Зернова Компанія» не відмовлялося від проведення документальної перевірки, а тим більше за наявності законних підстав для її проведення, не відмовлялося від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, були відсутні законні підстави для проведення перевірки, посадові (службові) особи позивача не мали права приступити до проведення перевірки. В задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.
Позивач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином - шляхом направлення на його адресу судової повістки. До суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд-
19.03.2015 року на адресу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшла постанова начальника ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області підполковника податкової міліції Турчака А.Б. від 09.03.2015 року про призначення позапланової документальної перевірки.
Згідно наказу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №112 від 20.03.2015р., наказано провести документальну планову виїзну перевірку Приватного підприємства «Павлоградська зернова компанія» за період з 01.01.2011 по 01.04.2014 з питань дотримання вимог податкового законодавства. На підставі даного наказу виписано направлення від 20.03.2015 року №58, відповідно до якого проведення перевірки заплановано на 20.03.2015 року.
20.03.2015 року посадовою особою ОДПІ, зазначеною у направленні, було здійснено вихід за юридичною адресою відповідача з метою здійснення позапланової виїзної перевірки. На момент виходу посадові особи підприємства були відсутні за юридичною адресою, про що перевіряючим було складено акт від 20.03.2015 року №21/04-10-22.01 «Про відсутність посадових осіб за місцезнаходженням».
Відповідно до наказу №10-К від 18.03.2015 року та посвідчення на відрядження від 18.03.2015 року, копії яких містяться в матеріалах справи, директор ПП «Павлоградська зернова компанія» ОСОБА_3 знаходилась у службовому відрядженні, що унеможливлювало початок проведення перевірки.
23.03.2015 року посадовою особою ОДПІ, зазначеною у направленні №61 від 23.03.2015 року, було здійснено вихід за юридичною адресою відповідача з метою здійснення позапланової виїзної перевірки. На момент виходу посадові особи підприємства були відсутні за юридичною адресою, про що перевіряючим було складено акт від 23.03.2015 року №25/04-10-22.01 «Про відсутність посадових осіб за місцезнаходженням».
Відповідно до листка непрацездатності АГС №601346 від 23.03.2015 року, копія якої міститься в матеріалах справи, директор ПП «Павлоградська зернова компанія» ОСОБА_3 знаходилась на лікарняному, що унеможливлювало початок проведення перевірки.
Згідно Наказу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №128 від 20.03.2015р., наказано провести документальну планову виїзну перевірку Приватного підприємства «Павлоградська зернова компанія» за період з 01.01.2011 по 01.04.2014 з питань дотримання вимог податкового законодавства. На підставі даного наказу виписано направлення від 27.03.2015 року №79, відповідно до якого проведення перевірки заплановано на 27.03.2015 року.
27.03.2015 року посадовою особою ОДПІ, зазначеною у направленні, було здійснено вихід за юридичною адресою відповідача з метою здійснення позапланової виїзної перевірки. На момент виходу посадові особи підприємства були відсутні за юридичною адресою, про що перевіряючим було складено акт від 27.03.2015 року №33/22-02 «Про відсутність посадових осіб за місцезнаходженням».
Відповідно до наказу №11-К від 26.03.2015 року та посвідчення на відрядження від 26.03.2015 року, копії яких містяться в матеріалах справи, директор ПП «Павлоградська зернова компанія» ОСОБА_3 знаходилась у службовому відрядженні, що унеможливлювало початок проведення перевірки.
Згідно Наказу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №140 від 01.04.2015р., наказано провести документальну планову виїзну перевірку Приватного підприємства «Павлоградська зернова компанія» за період з 01.01.2011 по 01.04.2014 з питань дотримання вимог податкового законодавства. На підставі даного наказу виписано направлення від 01.04.2015 року №84, відповідно до якого проведення перевірки заплановано на 20.03.2015 року.
01.04.2015 року посадовою особою ОДПІ, зазначеною у направленні, було здійснено вихід за юридичною адресою відповідача з метою здійснення позапланової виїзної перевірки. На момент виходу посадові особи підприємства були відсутні за юридичною адресою, про що перевіряючим було складено акт від 01.04.2015 року №39/22-02 «Про відсутність посадових осіб за місцезнаходженням».
Працівниками ПП «Павлоградська зернова компанія» було запропоновано перевіряючому зачекати на директора, оскільки остання вийшла у справах, проте посадовою особою податкового органу було відмовлено зачекати керівника, про що було складено доповідну записку бухгалтера ОСОБА_4 від 01.04.2015 року на ім'я директора ПП «Павлоградська зернова компанія», копія якої міститься в матеріалах справи.
01.04.2015 року посадовими особами Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було складено акт №39/22-02 «Про відмову від допуску перевіряю чого до документальної виїзної позапланової перевірки», яким зафіксовано, що оскільки підчас виходів на підприємство посадових осіб податкового органу було зафіксовано відсутність посадових осіб за юридичною адресою, виконуючий обов'язки начальника управління податкового аудиту ОСОБА_5 було за телефоновано засновнику підприємства ОСОБА_6 у присутності інспекторів відділу та отримано відповідь останнього про те, що наказ та направлення на проведення перевірки керівники підприємства отримувати не будуть.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Відповідно до пп.17.1.6 п17.1 ст.17 Податкового кодексу України, платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 Податкового кодексу України, у відповідності до пункту 94.2 якої арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України , за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.
Отже, норми статті 94 Податкового кодексу України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.
Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.
Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.
Наведені норми кореспондуються з приписом пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, згідно з якою арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Зі змісту цієї норми випливає, що компетенція щодо накладення арешту майна належить органу державної податкової служби, але така компетенція не поширюється на арешт коштів платника податку, який накладається за рішенням лише суду на підставі звернення податкового органу.
Також розрізняється порядок зняття арешту, накладеного на майно платника податків, та арешту коштів на рахунках платника податків.
Адміністративний арешт майна платника податків припиняється: 1) або у зв'язку з відсутністю протягом 96 годин рішення суду про підтвердження обґрунтованості такого арешту (підпункт 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України); 2) або на підставі рішення органу державної податкової служби про звільнення майна з під арешту, яке приймається протягом двох робочих днів, що настають за днем, коли такому органу стало відомо про виникнення підстав для припинення адміністративного арешту (пункт 94.20 статті 94 Податкового кодексу України).
У свою чергу, звільнення від арешту коштів на рахунках платника податків відповідно до абзацу третього пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України відбувається за рішенням того ж самого органу, який наклав відповідний арешт, тобто за рішенням суду. Рішення податковий орган в такому разі не приймає.
При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.
Аналогічну позицією займає і Вищий адміністративний суд України в листі від 29.04.2013 року № 642/12/13-13 «Щодо застосування адміністративного арешту коштів».
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертається до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів платника податків на підставі винесення акту від 01.04.2015 року №39/22-02 «Про відмову від допуску перевіряю чого до документальної виїзної позапланової перевірки».
Згідно вищезазначеного акту, обставини недопущення посадовими особами підприємства, перевіряючого до здійснення документальної позапланової виїзної перевірки, обґрунтований відмовою засновником підприємства ОСОБА_6 від отримання наказу та направлення на проведення перевірки в телефонному режимі.
Додатковими поясненнями від 16.06.2015р. позивач обґрунтовує можливість вчинення ОСОБА_6, як кінцевим бенефіціарним власником, від імені підприємства правочинів, давати обов'язкові до виконання вказівки, виконувати функції органу управління управління відповідача, тобто фактично виконувати організаційно-розпорядчі та адміністративного - господарські функції на підприємстві.
Пункт 20 частин 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» містить визначення кінцевого бенефіціарного власника (контролера), а саме фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов'язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.
При цьому кінцевим бенефіціарним власником (контролером) не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого права.
Разом з тим, частиною 1 статті 2 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» визначено, що дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, фізичних осіб - підприємців, а також на юридичних осіб, їх філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, що забезпечують проведення фінансових операцій на території України та за її межами відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Фінансовою операціє визнаються будь-які дії щодо активів клієнта, вчинені за допомогою суб'єкта первинного фінансового моніторингу, або про які стало відомо суб'єкту державного фінансового моніторингу в рамках виконання цього Закону (п.47 ч.1 ст.1 вказаного Закону).
Відповідно до положень статті 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.
Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.
Згідно розділу 5 Статуту Приватного підприємства «Павлоградська зернова компанія», загальне управління підприємством та контроль його діяльності здійснює власник (п.5.1). Безпосереднє керівництво господарською діяльністю здійснює одноособовий виконавчий орган - директор (п.5.4).
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 24.04.2015р. особою, яка обирається до органу управління юридичною особою, уповноваженою представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності зазначено - ОСОБА_3.
Аналізуючи вказані норми діючого законодавства, суд зазначає, що необхідною умовою для застосування адміністративного арешту є, зокрема, відмова платника податків від проведення перевірки за наявності законних підстав її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. Проте, податковий орган не довів суду ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги, а саме наявність факту недопущення саме посадовими особами особами Приватного підприємства «Павлоградська зернова компанія» до перевірки.
Крім того, згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений ст.78 Податкового кодексу України, у відповідності до якого такі перевірки можуть проводитися лише за наявності визначених в цій статті обставин.
Відповідно до вимог п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини - отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
Згідно пункту 78.4 та 78.5 вказаної статті про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, зокрема:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу.
Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що наказ №140 від 01.04.2015р. не містить дати початку і тривалість перевірки, а направлення №84 від 01.04.2015р. містить іншу мету перевірки (дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства) на відміну від наказу (дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011р. по 01.04.2014р.).
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні позову.
У судовому засіданні, яке відбулось 14.12.2015 року, оголошено вступну та резолютивну части постанови.
Повний текст постанови складено 21.12.2015 року.
На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко