Справа № 813/3284/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 876/10935/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Державної служби геології та надр України до ПрАТ "Олеський завод мінеральних вод" про анулювання спеціального дозволу,-

в с т а н о в и в :

Позивач - Державна служба геології та надр України звернулася в суд з позовом до відповідача - ПрАТ "Олеський завод мінеральних вод", в якому просила анулювати спеціальній дозвіл на користування надрами № 4303 від 19 липня 2007 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що Держгеонадрами України було направлено на адресу відповідача лист від 22 травня 2015 року № 5640/13/14-15, який отримано уповноваженою особою відповідача 04 червня 2015 року, з проханням викласти власну позицію стосовно згоди/незгоди на припинення права користування надрами ділянки Олеського родовища згідно зі спеціальним дозволом на користування надрами від 19 липня 2007 року № 4303. На момент подання адміністративного позову до Держгеонадр України від відповідача листів щодо згоди на припинення права користування надрами не надходило, а тому Держгеонадра України даний факт розцінює як незгоду. Таким чином, строк позовної давності відраховувався з 20 червня 2015 року, тобто з моменту закінчення 15- денного строку для надання згоди/незгоди на припинення дії спеціального дозволу на користування надрами, а тому немає підстав для залишення позовної заяви без розгляду. Просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, представник позивача та представники відповідача подали до суду заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження, тому з врахуванням вищенаведеного суд відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою перевірки стану усунення відповідачем порушень, які стали причиною зупинення дії спецдозволу ПрАТ "Олеський завод мінеральних вод" на користування надрами, Західним міжрегіональним територіальним сектором Департаменту державного геологічного контролю з 07 липня 2014 року по 11 липня 2014 року проведено позапланову перевірку.

В акті № 02-01/06/2014-28/у-127 від 11 липня 2014 року зафіксовано, що посадових осіб Департаменту держгеоконтролю Держгеонадр України не допустили до проведення перевірки.

Приписом №601-14/02 від 11 липня 2014 року зобов'язано відповідача в строк до 17 липня 2014 року надати інформацію та матеріали, що підтверджують дотримання суб'єктом господарювання законодавства про надра під час здійснення видобування мінеральних лікувально-столових вод для внутрішнього застосування в лікувальних цілях та промислового розливу.

У зв'язку із ненадходженням від ПрАТ "Олеський завод мінеральних вод" жодних матеріалів по виконанню припису №601-14/02 від 11 липня 2014 року та ненаданням жодної інформації про усунення порушень, що призвели до зупинення дії спецдозволу, Західним міжрегіональним територіальним сектором Департаменту державного геологічного контролю винесено подання № 640-14/02 від 21 липня 2014 року про анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4303 від 19 липня 2007 року.

Робочою групою Державної служби геології та надр України для попереднього розгляду питань продовження строку дії, переоформлення, внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами, зупинення, поновлення дії, анулювання спеціального дозволу на користування надрами 14 серпня 2014 року прийнято рішення про анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4303 від 19 липня 2007 року, виданого ПрАТ "Олеський завод мінеральних вод".

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що Державна служба геології та надр України, дізнавшись про порушення своїх прав та законних інтересів 14 серпня 2014 року, в суд звернулася з пропуском строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України, разом з тим, позивач не зазначив та не надав до суду обгрунтованих та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску звернення до адміністративного суду з зазначеними позовними вимогами, а тому підстави для визнання поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з вказаними позовними вимогами відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення прав та законних інтересів- виявив підстави для звернення до суду- 14 серпня 2014 року, коли робочою групою Державної служби геології та надр України для попереднього розгляду питань продовження строку дії, переоформлення, внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами, зупинення, поновлення дії, анулювання спеціального дозволу на користування надрами прийнято рішення про анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4303 від 19 липня 2007 року.

Позивач не надав суду першої та апеляційної інстанції жодного належного та допустимого доказу на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, та не просив такий поновити, а покликання на лист № 5640/13/14-15 від 22 травня 2015 року та неотримання відповіді на нього, як на підставу звернення в строк, передбачений у ч.2 ст.99 КАС України, суд першої інстанції вважав безпідставним, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав правильну оцінку факту пропуску строку звернення до суду, оскільки адміністративний позов подано з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, оскільки такий строк обчислюється з 14 серпня 2014 року, а даний позов подано до суду лише 01 липня 2015 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що строки в адміністративному судочинстві встановлені з метою дисциплінування учасників процесу та створення їм рівних умов для захисту своїх оспорюваних, порушених чи не визнаних прав та інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи усі вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали правильно дано правову оцінку обставинам справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, тому відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 813/3284/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик