Справа № 752/22424/13-а (2а/752/74/14)
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року К/800/790/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Амєліна С.Є., Загороднього А.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року по справі № 752/22424/13-а (2а/752/74/14)

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва

(далі - Управління)

третя особа Закрите акціонерне товариство «Трест Міськбуд-4»

про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Управління, третя особа Закрите акціонерне товариство «Трест Міськбуд-4» про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано неправомірними відмови Управління від 2 серпня 2013 року №16213/11 та від 13 вересня 2013 року №18994/11 у призначені ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах.

Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24 липня 2013 року (з моменту звернення за призначенням пенсії) та провести відповідні виплати.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 22 липня 1981 року по 2 вересня 1997 року працювала в Спеціалізованому будівельному управлінні №20 тресту «Київміськбуд» на посаді маляра.

24 липня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

2 серпня 2013 року відповідачем відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії з підстав відсутності у Відкритому акціонерному товаристві «Трест Міськбуд-4» документів, які б підтверджували роботу із шкідливими і важкими умовами праці.

ОСОБА_4 4 вересня 2013 року повторно звернулась до Управління із заявою, однак листом від 13 вересня 2013 року отримала аналогічну відповідь про відмову у призначенні пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився із правомірністю дій відповідача та зазначив, що оскільки первинними документами не підтверджено умов роботи позивача саме у важких та шкідливих умовах, а перша атестація на підприємстві проводилась лише в 2005 році, то права на призначення пенсії зі зниженням віку відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_4 не має.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про задоволення позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що обов'язок проведення атестації робочих місць покладено на керівника підприємства, а тому ОСОБА_4 не може бути позбавлена права на призначення такої пенсії.

Суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з оглядку на наступне.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 вказаного Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничою середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України у постановах від 10 вересня 2013 року №21-183а13, 25 листопада 2014 року №21-519а14, 17 березня 2015 року №21-585а14, від 2 червня 2015 року №21-572а14 та від 17 листопада 2015 року у справі №2-а/679/187/2014.

З огляду на викладене, за умови, що перша атестація робочих місць на підприємстві де працювала позивач проведена у 2005 року, то стаж, який дає право на призначення пенсії зі зниженням віку може бути зараховано лише до 21 серпня 1992 року та складає більше 11 років.

Відповідно до пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

ОСОБА_4 вперше звернулась до органів Пенсійного фонду в строк, передбачений Порядком №22-1, маючи стаж, встановлений пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та надала довідку, що підтверджує характер та тривалість робочого дня позивача, а тому має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Управління на обґрунтування правомірності відмови посилається на те, що під час зустрічної перевірки достовірності інформації викладеної у довідці від 9 липня 2013 року №13, виданої Відкритим акціонерним товариством «Трест Міськбуд-4», не виявлено документів, які б підтверджували роботу позивача в тяжких і шкідливих умовах.

Суд касаційної інстанції вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки відсутність інформації про надання додаткової відпустки за роботу зі шкідливими умовами праці, а також про надання засобів індивідуального захисту, які б підтверджували що ОСОБА_4 дійсно використовувала в роботі лаки на бітумній основі, нітролаки і нітрофарби, що містять компоненти, віднесені до третього класу небезпеки не може бути підставою для висновків про відсутність у позивача відповідно стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Задовольняючи вимоги позовної заяви, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про їх задоволення з 24 липня 2013 року - дати первинного звернення позивача із заявою про призначення пенсії, не врахувавши того, що право на отримання такої пенсії позивач отримала лише після досягнення 50 років, тобто з 9 серпня 2013 року.

Відповідно до статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року змінити, виклавши резолютивну частину постанови в наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва в призначення пенсії ОСОБА_4 за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 9 серпня 2013 року.».

В іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Амєлін С.Є.

Загородній А.Ф.