Справа № 355/410/14-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2016 р. м. Київ К/800/10660/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представника позивача представників третьої особи Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Корінець Ю.О., ОСОБА_5, Котовського І.М., Петрика С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_8 на постанову Баришівського районного суду Київської області від 08 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області, третя особа сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Рудницьке" про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_8 пред'явила позов до Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області, третя особа сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Рудницьке" (далі - СТОВ "Рудницьке") про скасування рішення сесії Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області від 18 січня 2007 року № 60-07-V про надання дозволу СТОВ "Рудницьке" на виготовлення технічної документації на об'єкти нерухомого майна та свідоцтва про право власності на ці об'єкти.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 08 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач 03 квітня 2008 року отримала свідоцтво (як спадкоємець) про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат серії НОМЕР_1).

Рішенням сесії Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області від 18 січня 2007 року № 60-07-V «Про розгляд заяви СТОВ «Рудницьке» було надано дозвіл СТОВ «Рудницьке» на виготовлення технічної документації на об'єкти нерухомого майна, що знаходяться на балансі СТОВ «Рудницьке» та свідоцтва про право власності на ці об'єкти.

18 січня 2007 року рішенням Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області № 60-07-V «Про дозвіл на оформлення свідоцтва про право власності» за результатом розгляду заяви СТОВ «Рудницьке»:

доручено Баришівському бюро технічної інвентаризації формувати текст свідоцтва про право власності на нерухоме майно на СТОВ „Рудницьке»

дозволено Баришівському бюро технічної інвентаризації зареєструвати свідоцтво про право власності в установленому порядку на праві приватної форми власності.

Третя особа рішення Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області реалізувала та отримала свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 березня 2007 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у Рудницької сільської ради не було підстав для відмови СТОВ «Рудницьке» в наданні дозволу на виготовлення технічної документації на об'єкти нерухомого майна та свідоцтва про право власності.

Суд першої інстанції також зазначив, що посилання ОСОБА_8 на статтю 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та твердження, що Рудницька сільська рада не мала права відчужувати майно співвласників без їх згоди є надуманими та непереконливими, так як питання про відчуження якого-небудь майна на цій сесії взагалі не розглядалось.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції та залишив постанову Баришівського районного суду Київської області від 08 вересня 2014 року без змін.

Розглядаючи справу по суті суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що даний спір підсудний адміністративному суду та повинен розглядатись за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Зі змісту пред'явленого ОСОБА_8 позову та як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій слідує, що позивач звернулась з позовом для захисту порушених цивільних прав, а саме на отримання частки в майні (майновий пай) сільськогосподарського підприємства як спадкоємець.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що вирішення наведеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до неправильних висновків, що справа підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 157, 211, 221, 228, 230, 231 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 08 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_8 до Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області, третя особа сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Рудницьке" про скасування рішення закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 235- 244-2 КАС України.

Судді: