Справа № 803/3849/15
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Справа № 803/3849/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А. Я.,

при секретарі судового засідання - Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача Литвинюка Ю.В.,

представника відповідача Наумчик Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Продвест» до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Продвест» (далі - ПП «Продвест») звернулося в суд із позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 205070000/2015/000011/2 від 3 грудня 2015 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00149 від 3 грудня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Волинською митницею ДФС необґрунтовано та неправомірно було відмовлено у здійсненні митного оформлення партії товару - плоди їстівні, свіжі, цитрусові, врожаю 2015 року (клементини, хурма, грейпфрут, апельсини), вагою нетто 19 900 кг, на загальну суму 11 439 Євро, придбаного позивачем згідно із контрактом № 1 від 10 листопада 2015 року, укладеним із SERGIO SISCAR EXPORT IMPORT SL. (Іспанія).

Вважає, що відповідачем безпідставно було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, так як для митного оформлення було надано усі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості за першим методом - за ціною договору (контракту). Крім того, на думку позивача, відповідач не надав доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

У зв'язку із наведеним, вважає, що прийняте рішення про коригування митної вартості товару № 205070000/2015/000011/2 від 3 грудня 2015 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00149 від 3 грудня 2015 року не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому просить визнати їх протиправними та скасувати.

Представник відповідача в поданому письмовому запереченні від 14 січня 2016 року № 03-70-10/15-56 пред'явленні позовні вимоги заперечила, мотивуючи тим, що позивачем не виконано в повному обсязі законні вимоги органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів та наявних розбіжностей в поданих документах, а тому вважає, що подальші дії митного органу є такими, що вчинені у межах та у спосіб, передбачений Митним кодексом України. Зазначає, що митна вартість задекларованого товару визначена відповідачем із застосуванням резервного методу, відповідно до статті 64 Митного кодексу України, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях зазначених в рішенні про коригування митної вартості товарів № 205070000/2015/000011/2 від 3 грудня 2015 року, а картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00149 від 3 грудня 2015 року є правомірною, винесеною із дотриманням вимог чинного законодавства, крім того, підстави, що стали причиною відмови в митному оформленні є цілком обґрунтованими. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених з позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 2 грудня 2015 року для митного оформлення товару «клементини свіжі», вагою 16 200 кг, «хурма свіжа», вагою 640 кг, «грейпфрути свіжі», вагою 900 кг та «апельсини свіжі», вагою 2 160 кг декларантом ПП «Продвест» на митний пост «Луцьк» було подано електронну митну декларацію № 205070000/2015/026270 та комплект документів. Вказаний товар надійшов на адресу ПП «Продвест» згідно із контрактом № 1 від 10 листопада 2015 року, укладеним із SERGIO SISCAR EXPORT IMPORT SL. (Іспанія).

В графах 12, 45 митної декларації № 205070000/2015/026270 було вказано митну вартість товару «клементини свіжі», «хурма свіжа», «грейпфрути свіжі», «апельсини свіжі» у загальному розмірі 289 087 грн. 05 коп., що є еквівалентом 11 439 Євро.

При цьому, як слідує із графи 43 зазначеної електронної митної декларації № 205070000/2015/026270, товар було задекларовано за першим методом, тобто за ціною договору (контракту).

За електронною митною декларацією № 205070000/2015/026270 встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, тому посадовою особою митниці направлено повідомлення про необхідність надання додаткових документів на підтвердження заявленої вартості, а саме: прас-листів від виробника товару із зазначенням ціни відповідно до умов поставки; виписок з бухгалтерської документації.

Декларантом у свою чергу на митницю було додатково подано листи-довідки від постачальника товару, в яких зазначається наступна інформація: ціна товару на умовах EXW (Incoterms 2010), вартість перевезення товару за маршрутом Валенсія (Іспанія) - Луцьк (Україна), яка включена у вартість товару і становить 2 850 Євро (на умовах СРТ - Incoterms 2010).

3 грудня 2015 року позивачу було відмовлено у прийнятті митної декларації, у зв'язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № 205070000/2015/000011/2 від 3 грудня 2015 року, та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00149.

У картці відмови відповідач роз'яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості № 205070000/2015/000011/2 від 3 грудня 2015 року.

Згідно із графою 30 рішення про коригування митної вартості товарів № 205070000/2015/000011/2 від 3 грудня 2015 року Волинською митницею ДФС визначено митну вартість партії товару - плоди їстівні, свіжі, цитрусові, врожаю 2015 року, вагою нетто 19 900 кг в розмірі 19 568, 13 Євро, за резервним методом, згідно із статтею 64 Митного кодексу України, на підставі цінової інформації наявної в митного органу, а саме:

- «клементини свіжі», вагою 16 200 кг за ціною 0, 9612 Євро за 1 кг (за митними деклараціями № 125110011/2015/19143 від 30 листопада 2015 року, № 100270002/2015/262277 від 23 листопада 2015 року, № 400050000/2015/13298 від 12 листопада 2015 року);

- «хурма свіжа», вагою 640 кг за ціною 1, 6491 Євро за 1 кг (за митними деклараціями № 100270001/2015/228192 від 2 грудня 2015 року, № 100270001/ від 28 листопада 2015 року);

- «грейпфрути свіжі», вагою 900 кг за ціною 0, 9612 Євро за 1 кг (за митними деклараціями № 204050000/2015/19250 від 20 жовтня 2015 року, № 500060006/2015/9302 від 20 жовтня 2015 року, № 209140000/2015/18112 від 11 червня 2015 року);

- «апельсини свіжі» вагою 2 160 кг за ціною 0, 9612 Євро за 1 кг (за митними деклараціями № 125110011/2015/19336 від 2 грудня 2015 року, № 401090002/2015/26039 від 27 листопада 2015 року.

Різниця між митною вартістю задекларованою позивачем за основним методом та митною вартістю визначеною Волинською митницею ДФС товару плоди їстівні, свіжі, цитрусові, врожаю 2015 року становить 8 129, 13 Євро за всю партію товару.

З метою випуску товарів у вільний обіг, 3 грудня 2015 року позивачем подано на митний пост «Луцьк» електронну митну декларацію № 205070000/2015/026533 з уточненою митною вартістю. В зазначеній митній декларації було вказано митну вартість товару, яка була визначена позивачем, однак всі митні платежі сплачено з митної вартості товарів, що була визначена в оскаржуваному рішенні Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товару, що вбачається з графи «подробиці розрахунків». Внаслідок коригування митної вартості товарів, позивачем було сплачено донараховану суму мита, додаткового збору, податок на додану вартість.

На думку суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі картки відмови та рішення, з огляду на таке.

Статтею 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - другою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Наведені норми вказують на те, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів повинен перевіряти числове значення митної вартості та встановлювати причинний зв'язок між наявністю розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та неможливістю перевірити числове значення митної вартості.

При цьому лише за обставин неможливості визначення митної вартості у зв'язку з відсутністю згаданого причинного зв'язку, орган доходів і зборів, може витребувати додаткові документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Частинами першою - третьою статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із частиною шостою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частин першої, сьомої - дев'ятої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом

Частинами першою - другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 256 Митного кодексу України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару - плоди їстівні, свіжі, цитрусові, врожаю 2015 року.

Як вже зазначалось судом, в графах 12, 45 митної декларації № 205070000/2015/026270 позивачем було вказано митну вартість, розраховану за ціною контракту.

Зі змісту положень частин другої - п'ятої статті 53 Митного кодексу України, можна дійти висновку, що перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів є вичерпний, і лише при наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові складові митної вартості, чи відомостей щодо ціни, яка фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, можна витребувати додаткові документи, перелік яких теж чітко визначений законом.

На думку суду, позивачем були надані документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме: зовнішньоекономічний контракт № 1 від 10 листопада 2015 року, укладений із SERGIO SISCAR EXPORT IMPORT SL. (Іспанія); прайс-лист компанії-постачальника 11 листопада 2015 року; рахунок - фактура (інвойс) FЕX0103 від 24 листопада 2015 року; міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 059867 від 24 листопада 2015 року; договір (контракт) про перевезення № 1 від 10 листопада 2015 року; сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 № а0700624S.D. від 25 листопада 2015 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією В-1149 від 2 грудня 2015 року; копія митної декларації країни відправлення MRN15ES4381 від 25 листопада 2015 року.

Із зазначених документів слідує, що заявлена декларантом у митній декларації митна вартість товару - плоди їстівні, свіжі, цитрусові, врожаю 2015 року повністю підтверджується, а зазначені документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Також декларантом були надані документи, що підтверджують факт використання транспортних послуг та понесені витрати на них, а саме: листи-довідки від постачальника товару, в яких зазначається інформація щодо ціни товару на умовах EXW (Incoterms 2010), вартість перевезення товару за маршрутом Валенсія (Іспанія) - Луцьк (Україна), яка включена у вартість товару і становить 2 850 Євро (на умовах СРТ - Incoterms 2010).

Відтак, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи для розмитнення товару - плоди їстівні, свіжі, цитрусові, врожаю 2015 року не містили розбіжностей, відповідно і відсутні були підстави для витребовування додаткових документів.

Крім того, позивачем, в межах строків, визначених статтею 55 Митного кодексу України, були надані органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, проте, відповідачем відмовлено у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Частина друга статті 64 Митного кодексу України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до частини першої статті 33 Митного кодексу України інформаційні ресурси органів доходів і зборів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Відповідачем в обґрунтування рішення про коригування митної вартості вказано, що митна вартість товарів не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Як вбачається із зазначеного рішення, митну вартість визначено за резервним методом згідно із статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації наявної в митного органу.

Митний орган має право самостійно визначати митну вартість товарів, однак, це повинно відбуватись із дотриманням вимог чинного законодавства, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, з врахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Таким чином, докази, досліджені судом, не вказують на підтвердження позиції Волинської митниці ДФС щодо застосування резервних методів визначення вартості товарів та спростування можливості застосування основного методу. Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору, відповідачем не наведено, та інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів, судом не встановлено.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості за № 205070000/2015/000011/2 від 3 грудня 2015 року, а також не довів правомірності прийняття картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 205070000/2015/00149 від 3 грудня 2015 року, тому адміністративний позов підлягає до повного задоволення.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за № 205070000/2015/000011/2 від 3 грудня 2015 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Волинської митниці ДФС за № 205070000/2015/00149 від 3 грудня 2015 року.

Стягнути на користь приватного підприємства «Продвест» (45632, Волинська область, Луцький район, село Зміїнець, вулиця Березова, будинок 22, ) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) 2 648 (дві тисячі шістсот сорок вісім) грн. 05 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 3 лютого 2016 року.