Справа № 810/5534/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року м.Київ 810/5534/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Окко-Схід"

до Державної податкової інспекції у Хортинському районі м. Запоріжжя Головного Управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Окко-Схід з позовом до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2015.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке прийнято на підставі висновків Акта № 144/1520/37776078 від 31.07.2015 Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки з питання своєчасності сплати сум акцизного податку за наданою податковою декларацією акцизного податку за січень 2015 року передбаченого пп.222.3.1 п.222.3 ст.223 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Акт перевірки) є незаконним та підлягає скасуванню.

Зазначив, що підприємством було правомірно та в передбачений законом строк сплачено узгоджене зобовязання з акцизного податку за декларацією від 20.02.2015. Стверджував, що граничним строком сплати податкового зобовязання з акцизного податку за січень 2015 року є 06.03.2015, з огляду на те, що Державною фіскальною службою було продовжено граничний строк подання податкової з акцизного податку до 24.02.2015.

Таким чином, на думку позивача сплата підприємством акцизного податку 03.03.2015 не є порушенням податкового законодавства, а тому підстави для притягнення Товариства з обмеженою відповідальністю Окко-Схід до відповідальності та стягнення суми штрафу у розмірі 7878,40 грн. за оскаржуваним податковим повідомленням рішенням відсутні.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.01.2016.

У судовому засіданні 20.01.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив та про причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином 04.01.2016, що підтверджується даними наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 111.

Згідно з частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене, суд протокольною ухвалою від 20.01.2016 вирішив здійснювати судовий розгляд справи в порядку письмового провадження в межах строку розгляду адміністративних справ.

21.01.2016 від Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до суду надійшли заперечення на адміністративний позов.

В обґрунтування доводів заперечень відповідач зазначив, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки в ході проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Окко-Схід відносно своєчасності сплати сум акцизного податку за наданою податковою декларацією акцизного податку за січень 2015 року посадовими особами податкового органу було встановлено порушення підприємством граничного терміну сплати акцизного податку за січень 2015 року на один день.

Зауважив, що позивач подав звітність у штатному режимі (20 числа поточного місяця) та не був позбавлений можливості у визначений Податковим кодексом України строк виконати грошове зобов'язання та/або скористатися податковими правами. Отже, за наведених обставин та враховуючи вимоги Наказу ДПА України № 1044 від 24.12.2010, який зареєстровано Мінюстом України, ТОВ Окко-Схід було зобов'язано сплатити податкове зобовязання до 02.03.2015 включно.

З огляду на зазначене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в період з 20.07.2015 по 25.07.2015 на підставі наказу від 15.07.2015 № 433 посадовою особою державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Окко-Схід з питання своєчасності сплати акцизного податку передбаченого пп.222.3.1 п.222.3 ст.223.2 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI за січень 2015 року, про що було складено Акт перевірки.

В ході проведення перевірки посадовою особою контролюючого органу було встановлено, що підприємством несвоєчасно сплачено суму акцизного податку за січень 2015 року у сумі 78784,00 грн., яка задекларована ТОВ Окко-Схід в декларації акцизного податку за січень 2015 року № НОМЕР_2 від 20.02.2015, а саме 03.03.2015, в той час як граничним терміном сплати за вказаний податковий період є 02.03.2015, тобто із затримкою один день.

Таким чином, за результатом проведеної перевірки, посадовою особою податкової інспекції зроблено висновок про порушення субєктом господарювання вимог підпункту 222.3.1 пункту 222.3 статті 222 Податкового кодексу України.

На підставі зазначених в Акті перевірки висновків відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2015 та зобовязано позивача сплатити штраф за вказане порушення у розмірі 10% від визначеної у декларації (№ НОМЕР_2 від 20.02.2015) суми у розмірі 7878,40 грн.

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку, водночас, скарги ТОВ Окко-Схід залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Реалізуючи своє право на оскарження рішення субєкта владних повноважень у судовому порядку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю Окко-Схід зареєстровано як юридична особа 16.06.2011 Львівським міським управлінням юстиції. З 20.06.2011 перебуває на обліку в органах ДПІ та є платником акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизними товарами.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

У відповідності до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 212.3.11 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України платниками податку є особи суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Cуб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації (тобто за місцем розташування пункту продажу підакцизних товарів) декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 Кодексу (п.223.2 ст.223 Кодексу).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 49.16 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний погасити податкове зобов'язання, самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених цим кодексом.

Статтею 57 Податкового кодексу України зокрема визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1).

Суми податку перераховуються до бюджету суб'єктом господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом (п.п. 222.3.1 п. 222.3 ст. 222 Кодексу), для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що перша подача декларації за січень 2015 року здійснюється платниками акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів не пізніше 20 лютого 2015 року.

У свою чергу, враховуючи зазначене, перша сплата задекларованих сум податку з роздрібного продажу підакцизних товарів за січень 2015 року здійснюється платниками акцизного податку не пізніше 02 березня 2015 року (останній день виконання податкового обовязку щодо сплати акцизного податку за січень 2015 року).

Аналогічні терміни (строки) відносно визначення та сплати сум акцизного податку за січень 2015 року зазначені ДФС України в Листі від 20.01.2015 № 1519/7/99-99-19-03-03-17 "Про забезпечення сплати акцизного податку з роздрібного продажу".

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, 20.02.2015 позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію з самостійно визначеним зобов'язанням з акцизного податку за січень 2015 року в розмірі 78784,00 грн.

Разом з цим, ТОВ Окко-Схід сплатило акцизний податок за вказаною декларацією лише 03.03.2015, про що свідчать дані платіжного доручення № НОМЕР_3 від 03.03.2015, а також підтвердили сторони під час судового розгляду справи.

Отже, судом встановлено, що ТОВ Окко-Схід дійсно реалізовано обовязок щодо сплатити суми податкового зобов'язання, зазначеної у поданій ним податковій декларації з порушенням визначеного законодавством строку.

При цьому, суд звертає увагу, що в порядку застосування норм пунктів 102.6 - 102.7 статті 102 Податкового кодексу України (затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 № 1044), яким визначено механізм продовження граничних строків для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань відповідно до норм Податкового кодексу України, позивач до органу державної податкової служби не звертався.

Разом з цим, доводи позивача про те, що на офіційному сайті Державної фіскальної служби було розміщено оголошення відповідно до змісту якого граничний строк для подання декларацій було продовжено податковим органом до 24 лютого включно та відповідно продовжено граничний термін сплати податкового зобовязання до 06.03.2015 не приймаються судом до уваги з огляду на таке.

Як було встановлено судом, позивачем подано звітність з акцизного податку за січень 2015 року 20.02.2015.

Зі змісту оголошення, розміщеного на офіційному сайті Державної фіскальної служби вбачається, що звітність, подана 20 числа поточного місяця приймається в штатному режимі.

Вказаних обставин не заперечувалось позивачем та підтвердив відповідач.

Разом з цим, судом встановлено, що граничний строк для подання податкових декларацій було продовжено до 24.02.2015 лише для тих платників податків, які не мали можливості подати у граничний строк податкові декларації протягом 17-19 лютого 2015 року внаслідок технічних проблем наявних у податкового органу.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію 20.02.2015, тобто коли такі декларації приймались у штатному режимі, то виключення щодо продовження граничного строку подачі декларацій до позивача не можуть бути застосовані.

Крім того, суд звертає увагу, що основним нормативно-правовим актом, вимог якого має дотримуватись платник податків є Податковий кодекс України, відповідно до приписів якого суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 Кодексу (п.223.2 ст.223 Кодексу).

Водночас, якщо такий платник податків був позбавлений можливості у визначений Податковим кодексом України строк подати до контролюючого органу податкові декларації, то він має можливість звернутись у порядку затвердженому Наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 № 1044 звернутись з клопотанням про продовження граничного строку.

Суд також зауважує, що у вказаному оголошенні, на яке посилається в обґрунтування своїх вимог позивач, Державною фіскальною службою було продовжено лише граничний строк подачі податкової звітності та разом з цим, про зміну (продовження) граничних термінів сплати грошових зобовязань за такими деклараціями взагалі не зазначалось.

Отже, з наведеного вбачається, що платники податків, виконуючи свій обовязок по сплаті самостійно визначених зобовязань в податкових деклараціях як до 20.02.2015, так і (враховуючи оголошення ДФС від 20.02.2015) до 24.02.2015 зобовязані були керуватись виключно нормами Податкового кодексу України, зокрема статтею 57 та підпунктом 222.3.1 пункту 222.3 статті 222 Кодексу.

Оскільки відповідно до вказаних норм платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, а останнім днем в даному випадку імперативно визначено саме 20.02.2015, то граничним строком сплати такого зобовязання є 02.03.2015.

При цьому, як вже зазначалось, позивач здійснив оплату визначеного самостійно у податковій декларації (податній до податкового органу 20.02.2015) з акцизного податку за січень 2015 року - 03.03.2015 та при цьому про продовження граничного строку сплати цього зобовязання у порядку затвердженому Наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 № 1044 не звертався.

Позивач не був позбавлений можливості у визначений Податковим кодексом строк виконати грошове зобов'язання та/або скористатися податковими правами, у зв'язку з чим був зобов'язаний сплатити податкове зобов'язання до 02.03.2015 включно.

При цьому, обставин, а також належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин, які б надавали податковому органу або суду підстави обчислювати визначений у статті 57 та підпункті 222.3.1 пункту 222.3 статті 222 Податкового кодексу України строк від іншої дати ніж 20.02.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю Окко-Схід зазначено не було.

Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав обовязок щодо сплатити суми податкового зобов'язання з акцизного податку за січень 2015 із порушенням (на один день) граничного строку визначеного чинним законодавством.

Відповідно до приписів статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як зазначалось сторонами та підтверджується наявними у справі доказами, сума грошового зобовязання з акцизного податку визначена позивачем у податковій декларації за січень 2015 року становить 78784,00 грн.

Враховуючи, що позивачем не було сплачено узгоджену суму грошового зобовязання протягом строку визначеного у статті 57 та підпункті 222.3.1 пункту 222.3 статті 222 Податкового кодексу України граничний строк, відповідачем правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2015 та визначено розмір штрафної санкції за вказане правопорушення в сумі 7878,40.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обовязку доказування протилежного.

Разом з цим, в представником позивача в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що підприємством було своєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобовязання з акцизного податку визначеного в податковій декларації за січень 2015 року, а також не зазначено обставин, які б свідчили про неправомірність оскаржуваного рішення.

У свою чергу, відповідачем як субєктом владних повноважень надано суду достатню кількість належних доказів, які свідчать про те, що орган діяв в порядку, у спосіб та на підставі закону.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2015 прийнято відповідачем правомірно та підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до частини другої статті 94 кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки відповідачем не понесено судових витрат, судові витрати стягненню на користь відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.