Справа № 22-а-18843/11
Суддя: Мережко М. В.
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 серпня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Корзаченко І.Ф., Оношко Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про зобовязання провести перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги, як „дитині війни,-

В С Т А Н О В И Л А :

07.05.2009 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міського суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання неправомірними дій та зобовязання провести перерахунок розміру її пенсії, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона являється потерпілою від наслідків аварії на ЧАЄС 1-ої категорії та інвалідом 3-ої групи внаслідок захворювання, пов»язаного з Чорнобильською катастрофою, і відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір державної пенсії, яку вона отримує, повинен бути не менший 6 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, не менший 50% від мінімальної пенсії за віком від встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» мінімальної пенсії за віком на момент виплати. Відповідачем же всупереч вищевказаних вимог закону пенсія позивачці виплачується в значно нижчому розмірі, що остання вважає порушенням гарантованих їй прав та охоронюваних інтересів, в зв»язку з чим і просила суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов»язати його здійснити перерахунок розміру його пенсійного забезпечення не виплачуваного в повному обсязі відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.01.2008 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Зобов»язано управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату основної та додаткової пенсії з 07.05.2008 року відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та є інвалідом 3-ої групи внаслідок захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по третій групі інвалідності ніж 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі: інвалідам 3-ої групи 50% мінімальної пенсії за віком.

Позивачка ОСОБА_1, оспорюючи дії відповідача, вважала, що вона отримує державну та додаткову пенсію в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв»язку з чим і звернулась до суду за захистом своїх прав. Посилалась на те, що відповідачем безпідставно при нарахуванні пенсії застосовуються не норми вищевказаного закону, а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані їй відповідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України № 654 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший, немає.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп було визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», зокрема п. 28 розд. 2 зазначеного Закону, яким було внесено зміни на 2008 рік до ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині визначення розміру державної та додаткової пенсії по третій групі інвалідності, пов»язаної з наслідками аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати або змінювати обсяг прав і обов»язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивачка має право на перерахунок державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами і при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст. 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим суд першої інстанції при постановленні рішення не вказав за який саме період зобовязано відповідача перерахувати та виплатити позивачці недоплачену суму. Так, відповідно до ст. 99 КАС України (на момент постановлення рішення) для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено строк в один рік, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Таким чином, суду першої інстанції при задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 шляхом зобов»язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії згідно до ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року необхідно було зробити це з 22 травня 2008 року.

За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2009 року - змінити в частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок державної пенсії.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести перерахунок державної пенсії ОСОБА_1, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок неправильного обчислення, а також проводити щомісчно виплату державної основної та додаткової пенсії згідно ст. 54, 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи починаючи з 22 травня 2008 року.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: