Справа № 388/1166/15-а
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Справа № 876/8641/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2015 року в адміністративній справі № 338/1166/15-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

30 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області із вказаним позовом, у якому просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області (надалі - УПФУ в Богородчанському районі) щодо відмови в зарахуванні пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, неправомірними, зобов'язати вчинити дії щодо цього зарахування та зобов'язати виплатити йому недоотримані кошти, з моменту призначення пенсії по віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є пенсіонером, отримує пенсію за віком, пенсія йому нарахована та виплачується УПФУ в Богородчанському районі. При обрахунку стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення, період роботи з 01.09.1979 р. по 27.07.1994 р., йому зараховано з розрахунку рік за рік. Хоча згідно чинного законодавства повинно бути зараховано один рік за один рік шість місяців, так як у вказаний період він працював в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. На підтвердження такого права ним було надано трудову книжку, довідку Прикарпатського управління бурових робіт, що уточнює особливий характер роботи чи умов праці, необхідні для призначення пільгової пенсії та на підтвердження постійної зайнятості на пільговій роботі, а також ряд інших документів. Однак УПФУ в Богородчанському районі відмовило йому у перерахунку пенсії з урахуванням пільгового стажу.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2015 року позовну заяву, за період з 02.01.2011 р. по 29.01.2015 р. залишено без розгляду на підставі статей 99 та 100 КАС України.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову УПФУ в Богородчанському районі в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з урахуванням пільгового стажу.

Зобов'язано УПФУ в Богородчанському районі зарахувати в пільговому обчисленні ОСОБА_2, період роботи з 01.09.1979 р. по 31.12.1990 р., як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців.

Зобов'язано УПФУ в Богородчанському районі зробити перерахунок пенсії ОСОБА_2, з урахуванням пільгового стажу з 30.01.2015 р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за період його роботи з 01.09.1979 р. по 31.12.1990 р., оскільки із наданих ним документів видно та не викликає жодного сумніву той факт, що він, працюючи в районі Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, користувався пільгами, передбаченими Указом від 10.02.1960 р., а наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором.

Відмовляючи в задоволенні зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивачу в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях з 1 січня 1991 року суд виходив з того, що водночас ні в Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу в Законах України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з прийнятою постановою в частині задоволених позовних вимог, її оскаржило УПФУ в Богородчанському районі, яке вважає, що це рішення винесене з порушенням норм чинного законодавства. Тому просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що пільги щодо обчислення стажу роботи на позивача не поширюються, так як відсутній письмовий трудовий договір про роботу у спірний період, тому немає підстав для зарахування спірного стажу позивача в кратному розмірі.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Судом встановлено, що позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт і Прикарпатському управлінні бурових робіт слюсарем по ремонту бурового обладнання, інженером, старшим інженером, майстром, помічником бурильника, бурильником, вантажником, майстром, заступником начальника дільниці, старшим майстром з ремонту устаткування з 07.07.1971 р. по 25.01.2011 р. вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру та в Україні, з них: з 07.07.1971 р. по 31.08.1979 р. - робота в Україні; з 01.09.1979 р. по 28.02.1992 р. - робота вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), з 29.02.1992 р. по 27.07.1994 р. - робота вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), з 28.07.1994 р. по 25.01.2011 р. - робота в Україні, що підтверджується записами в трудовій книжці, виданій на його ім'я та довідкою, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт № 10-2145 від 19.12.2014 р.

У цій довідці про вказані періоди роботи позивача зазначено, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась в режимі 15 робочих днів в місяць в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, по 12 год. за добу, з урахуванням часу в дорозі, і з таким же періодом відпочинку за місцем постійного проживання з відпрацюванням місячної та річної норми робочого часу.

Зазначено, що до заробітної плати позивача виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавались додаткові відпустки.

Позивачу призначено пенсію за віком із зарахуванням спірного періоду роботи в одинарному розмірі.

На звернення позивача з проханням врахувати при розрахунках розміру пенсії стаж роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, УПФУ в Богородчанському районі своїм листом від 13 липня 2015 року за № 3658/03 повідомило позивача про відсутність для цього підстав, оскільки він не надав письмові трудові договори за період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та районах Крайньої Півночі.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2004 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (абзац другий пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абзац третій пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Статтями 1 - 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

У статті 5 цього Указу зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з п'яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1 - 4 Указу від 10 лютого 1960 року, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28 (надалі - Інструкція).

За змістом пункту 7 Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Згідно з пунктом 6 Інструкції пільги, передбачені Указами від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року, надаються працівникам експедицій, цілорічних партій, нафторозвідок, загонів, які розташовані (базуються) у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також працівникам експедицій та інших геологорозвідувальних і топографо-геодезичних організацій, які розташовані (базуються) поза районами Крайньої Півночі і місцевостями, прирівняними до районів Крайньої Півночі, направленим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, в цілорічні партії, нафторозвідки, загони.

Відповідно до пункту 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31 грудня 1987 року № 794/33-82, працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10 лютого 1960 року.

Про надання таким працівникам пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, у вказаній постанові не зазначено.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що робота позивача до 1 січня 1991 року вахтовим методом по 15 днів у місяць в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за трудовим договором з підприємством, що не було розташоване у цих районах, не дає йому права на пільги з півторакратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців).

У зв'язку з цим висновок суду першої інстанції про необов'язковість письмового трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях для пільгового обчислення стажу не ґрунтується на правильному тлумаченні абзацу третього пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де зазначено про можливість пільгового обчислення стажу за умови, що хоча б один з перелічених документів (трудова книжка, письмовий трудовій договір або довідка) підтверджує користування особою вказаною пільгою.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2015 року в адміністративній справі № 338/1166/15-а скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Постанова в повному обсязі складена 01 лютого 2016 року.