Справа № 589/5404/15-а
Суддя: Сінгур В. О.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/5404/15-а
Провадження № 2-а/589/12/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 р.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Сінгур В.О., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді к відставці

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати дії УПФУ в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними; зобов'язати відповідача провести перерахунок і виплату позивачу з 1 вересня 2015 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці неоподатковуваного і без обмежень у розмірі 88% грошової винагороди працюючого судді ; стягнути з відповідача на свою користь витрати по судовому збору в розмірі 487грн.20 коп.

Вважає, що відповідачем порушені конституційні приписи щодо забезпечення гарантій незалежності суддів, зокрема шляхом забезпечення судді у відставці права на щомісячне довічне грошове утримання у гарантованому державою розмірі.

Крім того позивач в своєму адміністративному позові зазначає, що Рішеннями Конституційного суду України у 2005, 2010, 2011 роках неодноразово визначено, що раніше надані гарантії прав та свобод не можуть бути звужені шляхом прийняття нових законів. Просить позов задовльнити повністю.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказано, що оскаржуване рішення було прийнято на підставі положень пункту 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року, тобто із дотриманням вимог діючого законодавства.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дійшов висновку про можливість ухвалення законного судового рішення в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. При цьому суд вважає необхідним вказати, що пунктом 2 частини 1 ст. 183-2 КАС України передбачено можливість розгляду в скороченому провадженні адміністративних справ щодо, в тому числі, «інших соціальних виплат», до переліку яких відноситься і щомісячне довічне грошове утримання, яке є особливою формою соціального забезпечення суддів, що в свою чергу підтверджується змістом абзацу 5 пункту 7 Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 та змістом абзацу 3 пункту 3.3 Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 31.12.2010 року звільнена з посади судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відставку. На час її звільнення стаж судді становив 25 років. Позивачу призначено довічне грошове утримання в розмірі 88% заробітної плати судді, яке відповідачем сплачувалось з 01.01.2011 року. Згідно Постанов Шосткинського міськрайонного суду від 23.05.2013 року та від 27.01.2014 року та Постанов Харківського апеляційного суду від 17.07.2013р. та 12.02.2014 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується в розмірі 88% працюючого судді з урахуванням стажу роботи, що дає право на відставку без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. 01.09.2015 року в зв»язку з черговим збільшенням мінімальної заробітної плати збільшено суддівську винагороду.

Відповідач на подану заяву про перерахунок щомісячного довічного утримання своїм листом відмовив посилаючись на законодавчий акт № 213-VІІІ від 02.03.2015 року.

05.11.2015 ОСОБА_1 подала заяву до УПФУ в м. Шостка та Шосткинському районі про проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання з 1 вересня 2015р. в новому розмірі, згідно представленої довідки Апеляційного суду Сумської області від 30.10.2015 про розмір винагороди судді з 1 вересня 2015 у розмірі 22048 грн.

Таким чином, суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.ложень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року, тобто із дотриманням вимог діючого законодавства.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив у випадку подання заяви про відставку.

Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013 визначено, що гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Згідно з частиною четвертою ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI(надалі - Закон №2453-VI), суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Відповідно до частини другої статті138 вказаного закону в цій редакції, за суддею, який вийшов у відставку після досягнення 62-річного віку, зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини третьої ст. 138 Закону №2453-VI, в чинній до внесення змін Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VIредакції, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною третьою ст. 138 Закону №2453-VI, із змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України(конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, зокрема визнано такою, що не відповідає Конституції України(є неконституційною) частину третю статті 138Закону України„Про судоустрій і статус суддів"від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"від 8 липня 2011 року № 3668-VI. Як вбачається з його мотивувальної частини, частина третя статті 138Закону № 2453у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: „Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання". Пунктом 6 рішення Ради Суддів України від 23 березня 2012 року №18 за результатами розгляду звернень суддів у відставці щодо їх права на перерахунок довічного грошового утримання, визначено вважати наявним у них такого права відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому слід запровадити порядок на рівні Державної судової адміністрації України та Пенсійного фонду України, за яким під грошовим утриманням судді, який працює на відповідній посаді слід вважати єдиний рівень по державі для суддів відповідної інстанції.

Рішенням Конституційного Суду України №18-рп/2011 від 14 грудня 2011 року встановлено, що особливістю щомісячного грошового утримання суддів є те, що воно не належить до суддівської винагороди і тому не є складовою заробітної плати судді, а виходячи з системного аналізу положень закону, це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового захисту; довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним і своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення. Рішеннями Конституційного Суду України № 4-рп за 2007 рік та № рп-10 за 2008 рік встановлено, що розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці переглядається у разі зміни заробітної плати працюючого судді, виходячи з її нового розміру.

З цих підстав, позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, встановленому ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - це щомісячні виплати, які здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк.

У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому, виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи та отримання належного їй розміру пенсійного забезпечення, яке повинно виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Тому, суд приходить до висновку, що період, протягом якого позивачеві необхідно проводити нарахування пенсії з урахуванням «інших виплат» - не підлягає обмеженню кінцевою датою.

У відповідності до норми ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 05.11.2015 року.А тому, пенсія позивача підлягає перерахунку з 15.11.2015 року.

Керуючись ст.ст. 86, 99, 159-163, 167, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка та Шосткинському районі Сумської області здійснити перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 в розмірі 88 відсотків від суми заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, починаючи з 15.11.2015 року з урахуванням розміру заробітної плати без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати 487 грн. 20 коп..

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_2