Справа № 826/17166/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №39 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання протиправними, скасування вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі - Відповідач), третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №39 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Третя особа) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 19 березня 2015 року №3981-23; визнання протиправним і скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 19 березня 2015 року №757/26-58-25-01-23.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 березня 2015 року Позивачем подано контролюючому органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік.

У рядку 14 вказаної декларації Позивачем задекларовано зобов'язання зі сплати податку на прибуток на суму 88 278,00 грн.

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення №19 від 09 лютого 2015 року вбачається, що Позивачем через філію Центрального РУ АТ Банку «Фінанси та Кредит», МФО 300937, одержувач - УДКСУ у Солом'янськомуу районі ГУ ДКСУ у м. Києві, Код 37962074, р/р 0009 в ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, призначення платежу - податок на прибуток приватних підприємств, перераховано узгоджену суму податкового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 88 300,00 грн.

06 березня, 10 березня та 12 березня 2015 року Позивач звертався з листами №06/03-15, №10/03-15 та №12/03-15 відповідно до Центрального РУ АТ Банку «Фінанси та Кредит», в яких просив надати письмові пояснення про причини затримки (відмови) в оплаті бюджетного платежу.

19 березня 2015 року на адресу Позивача надійшли податкова вимога №3981-23 на суму 88 278,00 грн та рішення про опис майна у податкову заставу від №757/26-58-25-01-23.

Не погоджуючись з вимогою та рішенням податкового органу, Позивач звернувся до суду.

Положеннями п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно п.38.1 ст.38 Кодексу виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1 статті 59 Кодексу передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Приписами п.129.6 ст.129 Кодексу визначено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно п.п.32.1, 32.2 ст.32 Закону банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем.

Платник має право на відшкодування банком, що обслуговує отримувача, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків завершення переказу, встановлених пунктом 30.2 статті 30 цього Закону.

Отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 26 лютого 2014 року №К/800/13275/13, від 15 грудня 2014 року № К/800/45490/14.

Як зазначалось раніше, 01 березня 2015 року Позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік та з наявного в матеріалах справи платіжного доручення №19 вбачається, що Позивачем 09 лютого 2015 року самостійно сплачено суму податкового зобов'язання у розмірі 88 300,00 грн, що підтверджується відповідною відміткою на платіжному дорученні.

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням Господарського суду міста Києва від 18 червня 2015 року у справі №910/11068/15, зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м.Київ, вулиця Артема, будинок 60, ідентифікаційний номер юридичної особи 09807856) виконати платіжне доручення №19 від 09 лютого 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт» по перерахуванню грошових коштів з поточного рахунку №3201 в розмірі 88 300 (вісімдесят вісім тисяч триста) грн 00 коп.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що подання Позивачем до установи банку платіжного доручення на перерахування суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств здійснено Позивачем у встановлені податковим законодавством строки, а отже обов'язок Позивача щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаних сумах припинився.

Таким чином, вини платника в порушенні строків немає, оскільки кошти не зараховані до державного бюджету з вини банківської установи, в якій обслуговувався платник, а тому платник податків згідно вимог п.129.6 ст.129 Кодексу звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції, у зв'язку з чим у податкового органу відсутні підстави для надсилання Позивачу податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій суб»єкта владних повноважень при прийнятті податкової вимоги від 19 березня 2015 року № 3981-23 та рішення про опис майна у податкову заставу від 19 березня 2015 року № 757/26-58-25-01-23, а тому оскаржувані рішення контролюючого органу підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2016 року відкрито апеляційне провадження та відстрочено апелянту - Державній податковій інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві сплату судового збору до прийняття рішення.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання адміністративного позову (серпень 2015 року), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Мінімальна заробітна плата на 2015 рік в Україні вcтановлена Закoном України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» в розмірі 1 218,00 грн.

Загальний розмір судових витрат у вигляді сплати судового збору, які повинен був понести Позивач за подання до суду адміністративного позову майнового характеру, складає 1 765 грн 56 коп.

З врахуванням наведеного та у відповідності вимог вищевказаних норм законів, суд вважає за необхідне стягнути з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві судовий збір в розмірі 1 942,12 грн (1 765,56 х 110%).

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві (вул.Смілянська, 6, м.Київ, 03151, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до адміністративного суду в розмірі 1 942 (одна тисяча дев»ятьсот сорок дві ) грн 12 (дванадцять) коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 04 лютого 2016 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.