Справа № 817/993/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кравчук Т.О.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"02" лютого 2016 р. Справа № 817/993/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Шведюк М.М. ,

за участю представника апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Командитного товариства "Рівнеагроенерго і компанія" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "24" листопада 2015 р. у справі за позовом Командитного товариства "Рівнеагроенерго і компанія" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та податкового рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Командитне товариство "Рівнеагроенерго і компанія" з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування:

- податкової вимоги від 27.01.2015 року №98-25 про сплату податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями у сумі 19827,64 грн., з яких: 15191,00 грн. - за основним платежем; 3592,36 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; 1044,28 грн. - по пені;

- рішення про опис майна у податкову заставу №12 від 27.01.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є виключно договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Відтак, як переконаний позивач, зміни до Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, внесені Законом України від 27.03.2014 року №1166VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" застосовуються до договорів, укладених після набрання чинності відповідними змінами, водночас норми вказаного Закону від 27.03.2014 року №1166VII не встановлюють обов'язку внесення змін до договорів оренди, укладених в минулому. При цьому позивач покликався на висновки Верховного Суду України, згідно яких хоча зміна розміру земельного податку є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками, зазначене не тягне автоматичні зміни орендної плати та відповідно, донарахування суми податкового зобов'язання з орендної плати із застосуванням штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями. Оскільки позивач звертався до Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради у жовтні 2014 року про внесення відповідних змін до договору оренди землі, однак таке звернення управлінням було проігноровано, а рішенням господарського суду Рівненської області від 27.01.2015 року у справі №918/2058/14 відмовлено щодо внесення змін до договору оренди в частині зобов'язання орендаря вносити орендну плату за новими ставками з 01.04.2014 року, то донарахування позивачу суми орендної плати за ставками згідно внесених змін до Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI Законом України від 27.03.2014 року №1166VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" позивач вважає неправомірним, та просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу, сформовану за донарахованими податковими зобов'язаннями з орендної плати, включаючи штрафні санкції та пеню, а також рішення про опис майна позивача у податкову заставу.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. в задоволені адміністративного позову відмовлено. Стягнуто з позивача - Командитного товариства "Рівнеагроенерго і компанія" на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 коп..

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Позивачем у справі подано до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 24.05.2011 року між позивачем (Орендарем) та Рівненською міською радою (Орендодавцем) укладено договір оренди, який зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Рівному, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 07.06.2011 року за №00063 від 19.03.2009 року.

Відповідно до умов вказаного договору Орендодавець надає Орендарю у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, яка знаходиться в м. Рівне на вул. Курчатова, 62-Г. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 6629 кв.м. за рахунок земель житлової та громадської забудови міста. Договір укладено на 50 років.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №04-09/33, виконаного управлінням Держкомзему у м. Рівному, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 11.05.2011 року становить 1047516,60 грн.

За оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 942,76 грн., що становить 0,09% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №04-09/33-1, виконаний управлінням Держкомзему у м. Рівному станом на 17.03.2011 року.

Згідно податкової декларації з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2014 рік реєстраційний № від 20.02.2014 року, позивачем нараховано орендної плати за 2014 рік у сумі 944,51 грн., що становить 0,09% нормативної грошової оцінки земельної ділянки ( що дорівнює 78,71 грн. за місяць).

В листопаді 2014 року на підставі наказу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 13.11.2014 року №943 та направлення від 14.11.2014 року №681/17-16-22-01, посадовою особою контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань повноти декларування, нарахування та своєчасності сплати в бюджет орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року (акт перевірки від 24.11.2014 року №757/17-16-22-02/05439516).

Матеріали справи свідчать, що перевіркою виявлено, що за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року згідно поданої звітності нарахована та сплачена сума орендної плати з період квітень - вересень 2014 року склала 472,26 грн. (6 місяців по 78,71 грн.), однак за даними перевірки сума орендної плати за період квітень - вересень 2014 року складає 15741,78 грн. (6 місяців по 2623,63 грн.), тобто підлягає донарахуванню орендна плата за період квітень - вересень 2014 року у сумі 15269,52 грн. (15741,78 грн. - 472,26 грн.). Такі висновки податкового органу зроблені на підставі того, що збільшилась ставка земельного податку (орендної плати) відповідно до закону.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем п.п. 288.5.1 п. 288.5 статті 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, а саме занижено податкові зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку в сумі 15269,52 грн..

За результатом перевірки податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 01.12.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Орендна плата за землю з юридичних осіб" у сумі 19086,90 грн., з яких: 15269,52 грн. - за основним платежем; 3817,38 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

У зв'язку із непогашенням визначеного податковим органом вказаного податкового зобов'язання відповідачем сформовано податкову вимогу від 27.01.2015 року №98-25 про сплату податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями у сумі 19827,64 грн., з яких: 15191,00 грн. - за основним платежем (враховуючи суму переплати за платежем у розмірі 78,52 грн.); 3592,36 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (враховуючи самостійно погашену суму 225,02 грн.); 1044,28 грн. - по пені, яка направлена позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручена позивачу 02.02.2015 року, що підтверджується корінцем рекомендованого відправлення в матеріалах справи 895. Прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 27.01.2015 року №12, яке направлене позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручене позивачу також 02.02.2015 року, що підтверджується корінцем рекомендованого відправлення в матеріалах справи 895 та не заперечувалось представником позивача у ході судового розгляду. Таким чином, порядок та спосіб направлення, а також факт отримання оскаржуваної податкової вимоги та рішення не оспорюється позивачем у справі, а відповідні обставини ним не заперечуються, відтак не становлять предмет доказування у справі.

Позивач звернувся до суду про оскарження вказаної вимоги та рішення.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові товариства відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Нормами Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ та Закону України від 06.10.1998 року №161-XIV "Про оренду землі" врегульовано, що користування землею в Україні є платним.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI, який підлягає до застосування у редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. Отже, Податковий кодекс України визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону №161-XIV.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Разом з тим, згідно пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Статтями 18, 20, 23 Закону України від 11.12.2003 року №1378-IV "Про оцінку земель" передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель, затвердження якої відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування, є основою для визначення розміру орендної плати.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Рівненської міської ради від 04.07.2013 року №3122 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Рівного" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Рівного з 01.01.2014 року. Пунктом 3 цього рішення встановлено, що нормативна грошова оцінка земель міста Рівного підлягає щорічній індексації відповідно до вимог діючого законодавства. Платникам орендної плати за земельні ділянки при поданні податкових декларацій до податкових органів застосовувати, починаючи з 01.01.2014 року, нормативну грошову оцінку земель міста Рівного, яка затверджена цим рішенням, без внесення змін до договорів оренди землі (пункт 6 рішення).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передана в оренду відповідачу, з 01.04.2014 року становить 524725,12 грн., відповідно до розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку площею 6629 кв.м на вул. Курчатова, 62-Г сума орендної плати за вказану земельну ділянку станом на 01.04.2014 року становить 15741,75 грн., що відповідає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Водночас, рішенням господарського суду Рівненської області від 27.01.2015 року у справі №918/2058/14 позов Рівненської міської ради до Командитного товариства "Рівнеагроенерго і компанія" про внесення змін в договір оренди землі задоволено частково. Внесено зміни до пункту 5 та абзацу 1 пункту 9 договору оренди землі від 07.06.2011 року №00063, укладеного між Рівненською міською радою та Командитним товариством "Рівнеагроенерго і компанія", які викладено у такій редакції:

"п. 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 524725,12 грн. (п'ятсот двадцять чотири тисячі сімсот двадцять п'ять грн. 12 коп.) - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку виконаний управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області станом на 01.01.2014 року".

"абзац 1 п. 9. За оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно в грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 15741,75 грн. (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок одна грн. 75 коп.), - що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №02-17/175-1, виданий управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області відповідно до протоколу №12 від 03.07.2014 року засідання комісії по встановленню розмірів орендної плати за земельні ділянки".

Вказаним судовим рішенням відхилено позовну вимогу в частині зобов'язання орендаря вносити орендну плату за новими ставками з 01.04.2014 року. Вказане рішення суд мотивував тим, що у разі зміни договору у судовому порядку відповідні зміни наберуть чинності з дня набрання законної сили рішенням суду у справі, а відтак вимогу в частині зобов'язання орендаря вносити орендну плату за новими ставками з 01.04.2014 року суд визнав безпідставною та відмовив у задоволенні позову у цій частині.

Хибними є твердження позивача, що судовим рішенням встановлено відсутність обов'язку позивача сплачувати орендну плату за новими ставками з 01.04.2014 року, оскільки суд керувався іншими мотивами при прийнятті рішення у цій частині.

Разом з тим суд зазначає, що питання оподаткування землі регулюється Податковим кодексом України і не може встановлюватися або змінюватися договором або іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин); для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Таким чином, розмір орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами, що означає здійснення адміністрування орендної плати за такі ділянки відповідно до приписів Податкового кодексу України.

Водночас, з 01.04.2014 року набули чинності зміни до Податкового кодексу України внесені Законом України від 27.03.2014 року №1166VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", зокрема, до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, згідно яких річна сума орендної плати не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки. Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

За таких обставин, річна сума орендної плати за орендовану позивачем земельну ділянку у м. Рівне, по вул. Курчатова, 62-Г на 2014 рік має становити 15741,75 грн. (3% нормативної грошової оцінки, яка становить 524725,12 грн. згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №02-17/175, наданого управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області).

Враховуючи внесення відповідних змін до Податкового кодексу України з 01.04.2014 року, річна сума орендної плати вказаної земельної ділянки на 2014 рік становить 23848,80 грн., яка складається із суми за січень - березень 2014 року у розмірі 236,13 грн. з розрахунку 78,71 грн./міс. та із суми за квітень - грудень 2014 року у розмірі 23612,67 грн. з розрахунку 2623,63 грн./міс..

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Проаналізувавши вищенаведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що з набранням чинності змінами до Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI в частині зміни розміру орендної плати, річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 02.12.2014 року.

З огляду на те, що в період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року згідно поданої звітності позивача нарахована та сплачена сума орендної плати склала 472,26 грн. (з розрахунку 78,71 грн./міс.), в той час як сума орендної плати за такий період складає 15741,78 грн. (з розрахунку 2623,63 грн./міс. починаючи з квітня 2014 року), податковий орган вірно визначив суму орендної плати, яка підлягає донарахуванню позивачу за період квітень - вересень 2014 року у сумі 15269,52 грн. (15741,78 грн. - 472,26 грн.) та застосував штрафну санкцію у відповідному розмірі.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В свою чергу, згідно пункту 58.3. статті 58 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, внаслідок несплати донарахованого відповідачем податкового зобов'язання по орендній платі згідно податкового повідомлення-рішення від 01.12.2014 року № на загальну суму 19086,90 грн., що визначено контролюючим органом за результатом перевірки позивача (акт від 24.11.2014 року №757/17-16-22-02/05439516), на суму податкового боргу, що утворився станом на 26.01.2015 року, відповідачем виставлено податкову вимогу від 27.01.2015 року №98-25 на суму 19827,64 грн., з яких: 15191,00 грн. - за основним платежем (за мінусом переплати за платежем у сумі 78,52 грн.); 3592,36 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (враховуючи самостійно погашену суму 225,02 грн.); 1044,28 грн. - по пені.

Матеріалами справи підтверджено, що вказана податкова вимога вручена позивачу 02.02.2015 року.

У відповідності до пункту 87.2. статті 87 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 88.1. статті 88 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно пункту 89.1. статті 89 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI право податкової застави виникає у разі, зокрема, несплати у строки, встановлені Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (підпункт 89.1.2. пункту 89.1).

Так, відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, сума донарахованого податковим органом податкового зобов'язання по орендній платі за податковим повідомленням-рішенням від 01.12.2014 року № набула статусу податкового боргу 26.01.2015 року, що не заперечувалось представником позивача у ході судового розгляду як і не оспорювалось позивачем за заявленими позовними вимогами, оскільки аргументами з приводу протиправності оспорюваної податкової вимоги та рішення слугували доводи позивача про неправомірне визначення відповідачем суми податкового зобов'язання по орендній платі за податковим повідомленням-рішенням від 01.12.2014 року №.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм слідує набуття контролюючим органом права податкової застави майна позивача з 26.01.2015 року.

Пунктом 89.3. статті 89 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI встановлено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Враховуючи несплату позивачем суми донарахованого відповідачем за результатом перевірки податкового зобов'язання по орендній платі суд дійшов обґрунтованого висновку, що контролюючий орган діяв у порядку, визначеному Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI приймаючи рішення про опис майна у податкову заставу від 27.01.2015 року №12, що направлене позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується належними доказами в матеріалах справи.

Позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню (аналогічного висновку дійшов і суд першої інстанції).

Підсумовуючи викладене, слід вказати, що оскаржена постанова законна і обґрунтована, відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Підстави для скасування постанови відсутні, а тому апеляційний суд залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Командитного товариства "Рівнеагроенерго і компанія" залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "24" листопада 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" лютого 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Командитне товариство "Рівнеагроенерго і компанія" вул.Курчатова,62-Г,м.Рівне,33018

3- відповідачу/відповідачам: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,