Справа № 2-а-504/09/1520
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2011 р.Справа № 2-а-504/09/1520

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Скрипченко В.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Одеської області на постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Одеської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2009р. ОСОБА_3 звернулася до Миколаївського районного суду Одеської області з позовом до УПФУ в Миколаївському районі Одеської області про зобовязання провести нарахування недоплаченої державної соціальної допомоги за 2006-2008 роки в сумі 4471,20 грн.

Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 06.10.2009р. позов задоволено частково. Зобовязано УПФУ в Миколаївському районі Одеської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 надбавки до пенсії, передбаченої ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період часу з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонером та має статус дитини війни, що підтверджується довідкою №1218 від 27.04.2006р.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 19.12.2006р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2006 рік дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 19.01.2006р., п.17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»було виключено. Статтю 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»викладено у редакції: «Установити, що пільги дітям війни, передбачені абз.7 ст.5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01.01.2006р., а ст.6 - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному КМУ за погодженням з Комітетом ВРУ з питань бюджету». При цьому, порядок надання пільг, передбачених ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у 2006 році КМУ розроблено не було.

Таким чином, у 2006р. позивач не мала правових підстав для нарахування підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком як дитина війни.

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»встановлено, що підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007р. ст.111 вказаного Закону визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Частиною 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. позивач мала право на перерахунок підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.п.2 п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено та викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. вищевказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними).

Таким чином, з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. позивач мала право на перерахунок підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком.

Колегією суддів встановлено, що позивачкою пропущений строк для звернення до суду, передбачений ст.99 КАС України. Відповідно до ст.100 КАС України (ред. 2005р.) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не наполягав на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни»доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на УПФУ зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Апеляційний суд вважає, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якого мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки чинним законодавством іншого визначення розміру мінімальної пенсії за віком не передбачено.

Колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197 ч.1, 198 ч.1 п.1, 200, 206, 254 ч.5 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Одеської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_1