Справа № 22а-19638/11
Суддя: Лобов О. А.
Дата ухвалення: 2011-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого: Лобова О.А.,

Суддів: Акопян В.І., Петренка В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради Полтавської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення допомоги на оздоровлення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення за період з 2004 по 2010 роки в розмірі передбаченому ст. 48 ЗУ» Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської кататстрофи».

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області та Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення, за період з 2004 по 2010 роки відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 3-х мінімальних заробітних плат виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленого ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік, з урахуванням виплачених сум на оздоровлення.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області та Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в подальшому сплачувати ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення відповідно до вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, з відповідними перерахунками в разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області просить скасувати рішення з підстав порушення норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки не враховано, що органи Пенсійного фонду вправі здійснювати виплати лише у межах коштів, отриманих з Державного бюджету України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності з ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням та відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Частиною 7 ст. 48 вищевказаного Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

В порушення даного закону позивачу в 2004-2010 р.р. допомога на оздоровлення виплачувалась у значно менших сумах.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рпУ2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів соціальних виплат.

У 2009 році допомога на оздоровлення позивачці була нарахована та виплачена відповідно до Постанови КМУ № 836 від 26 липня 1996 року. Однак це суперечить положенням ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами.

Таким чином, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами і дійшов обґрунтованого висновку щодо праврмірності вимог про сплату допомоги на оздоровлення

Таким чином, пріоритетним є застосування в даному випадку норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України.

Тому висновок суду про те що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є правильним.

Доводи відповідачів щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів уповноваженим державним органам для виконання покладених на них обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне уточнити період, за який необхідно провести перерахунок з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовів про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, особам, які постраждали, внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за 2006 рік, необхідно виходити з відсутності у позивача права на отримання такої допомоги у розмірах, встановлених ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія якого на 2006 рік була зупинена Законами України про Державний бюджет України, положення яких неконституційними не визнавались.

Отже права на отримання допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у 2006 році позивач не мав.

При розгляді позовних вимог по зазначеній категорії справ за 2007 та 2008 роки, необхідно враховувати, що виплата щорічної грошової допомоги на оздорЬвлення здійснюється щороку та мають разовий характер. Таким чином право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

Перевіряючи правомірність дії органів соціального захисту населення щодо здійснення виплат щорічної грошової допомоги на оздоровлення, необхідно застосовувати законодавство, яке діяло на час їх вчинення, виходячи з наступного.

З 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 по 22.05.2008 р. конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення, особам, які постраждали, внаслідок ліквідації на Чорнобильській АЕС були встановлені певними нормами Законом України «Про Держаний бюджет України на 2007 рік» та Законом України «Про Держаний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно.

Таким чином, органи соціального захисту населення, здійснивши у зазначений період, виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік, правомірно діяли, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України. Отже, з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з

01.01.2008по 22.05.2008 р. органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених статтею 48 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки протягом цього часу положення базових законів не діяли.

Оскільки у 2007 році допомога на оздоровлення позивачу була виплачена 17.04.2007 р., тобто до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 від 09.07.2007 року, а в 2008 році допомога виплачена 04.02.2008 р. тобто до рішення Конституційного Суду України від

22.05.2008року, враховуючи, що допомога має разовий характер, то права на отримання такої допомоги у розмірах, встановлених ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 2007 -2008 роках позивач не мав.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду в частині задоволення позову про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2006, 2007 та 2008 роки необхідно змінити, постановити в цій частині нове рішення, яким виключити про нарахування та стягнення позивачу недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2006, 2007, 2008 роки.

Відповідно до ч.І ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Таким чином, вимоги позивача про зобовязання суд ухвалити рішення щодо захисту прав та інтересів осіб на майбутнє, без їх порушення - безпідставні.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає також зміні щодо зобовязання відповідачів в подальшому сплачувати допомогу на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом виключення такого зобовязання.

Керуючись ст. 183-2 ч. 10, 197,198, 200,205,206 КАС України, Законом України від 2 грудня 2010 року N 2748-УІ колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 липня 2010 року змінити в частині визначення періоду, за який підлягає перерахунку та стягненню сума щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_2.

Виключити нарахування та стягнення ОСОБА_3 недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2006, 2007 та 2008 роки.

Виключити зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради Полтавської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в подальшому сплачувати щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, з відповідними перерахунками в разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий суддя: О.А.Лобов

Судді: В.І.Акопян

ОСОБА_4