Справа № 802/786/13-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 січня 2016 р. Справа № 802/786/13-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Крижопільського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№113)

до: Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з Вищого адміністративного суду України направлено на новий розгляд адміністративну справу за позовом Крижопільського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№113) (далі - Крижопільський виправний центр, позивач) до Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби (далі - Крижопільська МДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 14.02.2013 р. та визнання протиправними дій щодо нарахування пені в сумі 143577,26 грн. згідно акту від 31.01.2013 р. №120/1701/14316862.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що податковим органом проведено перевірку з питань достовірності нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб, за наслідками якої складено акт, в якому зафіксовані виявлені перевіркою порушення. Зокрема зазначено, що позивачем порушено ряд положень Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" та Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством несвоєчасно перераховано податок з доходів фізичних осіб до бюджету.

14.02.2013 р. податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб за основним платежем - 1345345,99 грн., за штрафними санкціями - 214324,68 грн. Крім того, за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання позивачу нараховано пеню в сумі 143577,26 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням і, відповідно, з визначеним у ньому податковим зобовязанням та нарахуванням пені, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 24.12.2015 р. замінено Крижопільську міжрайонну державну податкову інспекцію Вінницької області її правонаступником - Крижопільською об'єднаної державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Крижопільська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, податковий орган, відповідач).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовільнити, обґрунтовуючи підставами, наведеними у позові.

Представники відповідачів проти позову заперечили та просили в його задоволенні відмовити, посилаючись на мотиви, викладені у письмових запереченнях. Зокрема зазначили, що в ході проведення перевірки Крижопільського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№113), податковими інспекторами встановлено перерахування податку з фізичних осіб не у повному обсязі та з порушенням термінів сплати. Окрім того, позивачем, в порушення норм податкового законодавства, відрахування з заробітної плати засуджених не були відображені в податковій звітності. За таких обставин, на думку податкового органу, оскаржуване рішення прийнято у межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений законодавством. А нарахування пені за порушення термінів сплати відповідає вимогам Закону.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

На підставі направлень №38 та №39 від 18.01.2013 р. та відповідно до наказу №38 від 18.01.2013 р., виданих Крижопільською МДПІ, податковими інспекторами проведено документальну позапланову виїзну перевірку Крижопільського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№113) з питань правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р.

За результатами проведеної перевірки складено акт №120/1701/14316862 від 31.01.2013 р., в якому зафіксовано ряд порушень, а саме:

- подання з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків, суми утриманого з них податку за І квартал 2010 року, ІІ квартал 2010 року, ІІІ квартал 2010 року, ІV квартал 2010 року, І квартал 2011 року, ІІ квартал 2011 року, ІІІ квартал 2011 року, ІV квартал 2011 року, І квартал 2012 року, ІІ квартал 2012 року, ІІІ квартал 2012 року, ІV квартал 2012 року, відповідальність за що передбачена ст. 119 ПК України;

- перерахування податку з доходів фізичних осіб не у повному обсязі та з порушенням термінів сплати. Заборгованість по податку з доходів фізичних осіб станом на 1.01.2013 р. складає 1.345.345,99 грн., що призвело до заниження податкового зобовязання в цій сумі. Відповідальність передбачена ст. 127 ПК України.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.02.2013 р., яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 559 670,67 грн. (з яких: 1 345 345,99 грн. основний платіж, 214 324,68 грн. штрафні (фінансові) санкції).

Також, за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб податковим органом нараховано виправному центру пеню у розмірі 143577,26 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням та нарахуванням пені, позивач звернувся з цим позовом до суду, вказуючи на те, що нормативними актами не врегульовано порядок сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб, що утримується з засуджених, як і не врегульовано питання подання звітності по цим особам.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 13 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", трудові відносини засуджених регулюються законодавством про працю з урахуванням вимог кримінально-виконавчого законодавства.

Частиною першою статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі КВК України) визначено, що засуджені зобовязані виконувати встановлені законодавством обовязки громадян України.

За правилами статті 118 КВК України, засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоровя і спеціальність. Засуджені залучаються до праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Адміністрація зобовязана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Умови праці засуджених до позбавлення волі, зокрема, норми тривалості робочого часу, правила охорони праці, техніки безпеки і виробничої санітарії встановлюються законодавством про працю (стаття 119 КВК України).

Відповідно до частини першої статті 120 КВК України праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань.

Пунктом 4.1 Інструкції з оплати праці засуджених до обмеження та позбавлення волі, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 04 жовтня 2004 року № 191 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), передбачалось, що із заробітної плати, отриманих пенсій та інших доходів засуджених здійснюються утримання відповідно до законодавства з дотриманням такої черговості: податок з доходів (крім сум отриманих пенсій) фізичних осіб; аліменти; вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг (крім вартості спецодягу і спецхарчування); за виконавчими листами на користь громадян; за виконавчими листами на користь юридичних осіб; відшкодування матеріальних збитків, заподіяних засудженими державі під час відбування покарання.

При цьому, згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (далі Закон № 889-IV, чинного до 01.01.2011 року) обєктом оподаткування резидента є загальний місячний оподатковуваний дохід.

За правилами підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 цього ж Закону до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Податковим кодексом України (далі - ПК України), який набрав чинності з 01 січня 2011 року, передбачено подібне за змістом правове регулювання.

Так, згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України обєктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, відповідно до підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України, включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

За змістом підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються також інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 ПК України заробітна плата це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у звязку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що засуджені до позбавлення волі з метою залучення до суспільно корисної праці виконують трудові функції в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, в результаті чого їм забезпечується відповідна компенсація за виконану роботу, тобто заробітна плата, а також додержання правил охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та інших умов, встановлених законодавством про працю.

Примусовість характеру трудових відносин засуджених, а також мета їх виправлення та перевиховання зумовлює особливість регулювання таких відносин шляхом поєднання норм законодавства про працю та вимог кримінально-виконавчого законодавства, що, однак, не позбавляє виплачених засудженим сум доходу за виконану ними роботу ознак заробітної плати.

Наведені норми податкового законодавства не встановлюють будь-яких особливостей оподаткування доходів фізичних осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі та отримують заробітну плату за виконання суспільно корисної праці, у звязку з чим оподаткування цих доходів має здійснюватись у загальному порядку.

Так, згідно акту перевірки сума нарахованого та утриманого податку з доходів фізичних осіб податковим агентом станом на 01.01.2013 р. становить 1.365.525,15 грн., в тому числі сума податку з доходів фізичних осіб з нарахованої заробітної плати по спецконтингенту за грудень 2012 року становить 20179,16 грн., по якій строк перерахування до бюджету не настав.

Слід зазначити, що у цьому випадку відсутні правові підстави для розмежування податку з доходів фізичних осіб по категоріям, а саме, вільнонайманим працівникам та спецконтингенту, оскільки законодавець встановив єдиний порядок нарахування та сплати такого.

Окремо суд зазначає, що в нараховану відповідачем суму податкового зобовязання у розмірі 1345345,99 грн. включено 424108,54 грн. податку, що виник до 1.01.2010 р.

З цього приводу слід зауважити наступне.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом, в якому, відповідно до положень пункту 81.1 статті 81 цього ж Кодексу зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. При цьому, Податковий кодекс України покладає на платника податків обовязок надання платниками податків документів саме за перевіряє мий період.

Отже, якщо податковий орган чітко встановлює період перевірки, в даному випадку з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р., то він позбавлений права перевіряти період, який не визначений наказом про проведення перевірки та направленням на перевірку.

Однак, незважаючи на вказане, податковий орган вийшов за межі вказаного періоду та при обчисленні податкового зобовязання врахував суму податку у розмірі 424108,54 грн. і пеню - 81376,38 грн., які виникли до 01.01.2010 р., що є неприпустимим.

Окремо щодо правомірності нарахування штрафних санкцій та пені (за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р.), суд зазначає про наступне.

Згідно пункту 119.2 статті 119 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Водночас, відповідно до пункту 123.1 статті 123 цього ж Кодексу, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - застосовується штраф в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Також, відповідно до пункту 16.1 статті 16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного до 01.01.2011 р.) після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні згідно з нормами цього Закону.

Відповідна норма міститься й у підпункті 129.1.3, пункту 129.1 статті 129 ПК України, згідно якої, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

На підставі викладеного, враховуючи наявність виявлених ході перевірки та зафіксованих у акті порушень, на думку суду, нарахування штрафних санкцій та пені є правомірним за виключенням сум, що виходять за межі перевіряємого періоду, а саме 81376,38 грн.-пені.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що податковим органом встановлено неперахування (не своєчасне перерахування) сум податку з доходів фізичних осіб за період з 1.01.2010 р. по 31.12.2012 р. та наявність порушень, за які передбачено застосування штрафних санкцій та пені, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.02.2013 р. в частині застосування 921237,45 основного зобовязання, 214324,68 грн. - штрафу та визнання протиправними дій щодо нарахування 143577,26 грн. - пені

Разом з тим, враховуючи що податкове зобовязання у сумі 424108,54 грн. та пеня у розмірі 81376,38 грн. нараховані за період, який виходить за межі визначені наказом, наявні, на думку суду, підстави для визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.02.2013 р. і визнання протиправними дій щодо нарахування пені в цих частинах відповідно.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. При цьому, витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до статті 94 КАС України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № НОМЕР_1 від 14.02.2013 р. в частині визначення грошового зобов'язання за основним платежем в сумі 424 108,54 грн.

Визнати протиправними дії Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо нарахування пені в сумі 81376,38 грн. згідно акту №120/1701/14316862 від 31.01.2013 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Піонерська, 30, смт Крижопіль, Вінницька обл.) на користь Крижопільського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№113) (вул. Леніна, 106, с.Городківка, Крижопільський р., Вінницька обл.) судовий збір у розмірі 1628,74 грн. (одна тисяча шістсот двадцять вісім грн. 74 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна