Справа № 817/3447/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/3447/15

25 січня 2016 року 10год. 00хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Малого підприємства з обмеженою відповідальністю "Квант"
до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Мале підприємство з обмеженою відповідальністю "Квант" звернулось до суду з адміністративним позовом до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 08.09.2015 року №, №.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила суду на їх обґрунтування, що за наслідками проведеної відповідачем документальної планової перевірки підприємства виявлено порушення останнім вимог податкового законодавства, яке призвело до заниження ним податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість, у зв'язку з чим прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення. Представник позивача з висновками, покладеними в основу прийняття цих рішень, не погоджується, зазначає про їх безпідставність і необґрунтованість. Вказала, що до перевірки платником податків було надано усі необхідні первинні та інші документи на спростування викладених в акті перевірки висновків. Представник позивача також наголосила, що наведені в акті перевірки твердження не підтверджуються з боку контролюючого органу жодними документами. Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Пояснила суду на обґрунтування своїх заперечень, що під час перевірки позивача було виявлено порушення ним пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, яке полягало у заниженні об'єктів оподаткування податком на прибуток підприємств і податком на додану вартість внаслідок завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств та податкового кредиту з податку на додану вартість по господарських операціях з рядом контрагентів, які контролюючий орган вважає безтоварними. Представник відповідача вказала, що викладені в акті перевірки порушення підтверджуються необхідними доказами. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено що Здолбунівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Рівненській області проведено документальну планову виїзну перевірку Малого підприємства з обмеженою відповідальністю "Квант" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 26.08.2015 року за №449/22-13991920 (т. 1 а.с. 19-83).

Платником податків подано заперечення на акт перевірки, які залишені контролюючим органом без розгляду (т. 1 а.с. 84-101).

На підставі акту Здолбунівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Рівненській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

-від 08.09.2015 року № про збільшення Малому підприємству з обмеженою відповідальністю "Квант" грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 123912,00 грн., в тому числі 82608,00 грн. за основним платежем та 41304,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

-від 08.09.2015 року № про збільшення Малому підприємству з обмеженою відповідальністю "Квант" грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 89741,00 грн., в тому числі 59827,00 грн. за основним платежем та 29914,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т. 1 а.с. 17-18).

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені платником податків в адміністративному порядку, за наслідками розгляду скарги залишені контролюючим органом без задоволенні, а податкові повідомлення-рішення - без змін (т. 1 а.с. 102-131).

В основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень покладено висновки відповідача про порушення позивачем вимог:

-пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств, всього на суму 440803,00 грн., а саме за 2013 рік на суму 326352,00 грн., за 2014 рік на суму 114451,00 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств всього на суму 82608,00 грн., а саме за 2013 рік на суму 62007,00 грн., за 2014 рік на суму 20601,00 грн.;

-п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні податкового кредиту з податку на додану вартість всього на суму 59827,00 грн., а саме за лютий 2013 року на суму 39282,00 грн., за березень 2013 року на суму 1045,00 грн., за квітень 2013 року на суму 7340,00 грн., за червень 2013 року на суму 399,00 грн., за липень 2013 року на суму 333,00 грн., за листопад 2013 року на суму 1582,00 грн., за квітень 2014 року на суму 2421,00 грн., за липень 2014 року на суму 2381,00 грн., за жовтень 2014 року на суму 5044,00 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість всього на суму 59827,00 грн., а саме за 2013 рік на суму 49981,00 грн., за 2014 рік на суму 9846,00 грн.

Підставою для наведених висновків стали твердження контролюючого органу про відсутність фактичного руху товарів та послуг в межах операцій платника податків з контрагентами ТОВ "Яхонт ЛТД", ТОВ "Торговий дім "Металпромпостач", ТОВ "Ресурс-Метал", ФОП ОСОБА_3, ТОВ "Гідрум", ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ТОВ "Комбінат Будсервіс", які контролюючий орган вважає безтоварними.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, факт здійснення господарських операцій фіксується первинними документами, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання, яка фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану, як ознака фактичного здійснення господарської операції та необхідність фіксування такої зміни у первинних документах кореспондує з нормами Податкового кодексу України, якими встановлено порядок формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Зокрема, згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абз. 1). Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2).

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пункту 138.11 цієї статті та інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пункту 138.11, 138.12 цієї статті, пункту 140.1 статті 140 і статті 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пункті 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статті 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За змістом абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В силу вимог підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких визначена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В свою чергу, відповідно до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що на час проведення перевірки позивач - Мале підприємство з обмеженою відповідальністю "Квант" (надалі - МПзОВ "Квант") зареєстроване в якості юридичної особи, перебуває на обліку як платник податків та є зареєстрованим платником податку на додану вартість.

31.05.2015 року ТОВ "Яхонт ЛТД" (постачальник) та МПзОВ "Квант" (покупець) укладено договір №310512, предметом якого стало постачання товарів - електрообладнання, асортимент, кількість та ціна яких вказується у рахунках-фактури (т. 1 а.с. 132-133).

На виконання умов даного договору постачальником передано у власність покупця товари, а саме кріплення KEY-MOD100GD100-ZL1 до виносного терміналу ПЧ серії GD100, кабель KEY-MODСАВ2031 до виносного терміналу ПЧ серії GD100 # на суму 153,49 грн., в тому числі ПДВ 25,58 грн., що підтверджується видатковою накладною від 07.03.2013 року №ЯХ-0000656 (т. 1 а.с. 134).

Розрахунки за товари проведені між сторонами в повному обсязі (т. 1 а.с. 135).

ТОВ "Яхонт ЛТД" виписано для МПзОВ "Квант" податкову накладну від 04.03.2013 року №23 на суму 153,49 грн., в тому числі ПДВ 25,58 грн., суму ПДВ за якою позивачем віднесено до складу податкового кредиту за відповідний період (т. 1 а.с. 136).

Витрати на придбання зазначених товарів віднесені позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств.

06.02.2013 року ТОВ "Торговий дім "Металпостач" (постачальник) та МПзОВ "Квант" (покупець) укладено договір №310512, предметом якого стало постачання товарів - металопродукції, асортимент, кількість та ціна яких вказується у видаткових накладних (т. 1 а.с. 137-138).

На виконання умов даного договору постачальником передано у власність покупця товари, а саме труби різного діаметру на суму 203634,25 грн., в тому числі ПДВ 33939,04 грн., що підтверджується видатковою накладною від 12.02.2013 року №ТД-0000199 (т. 1 а.с. 139).

Розрахунки за товари проведені між сторонами в повному обсязі (т. 1 а.с. 144-147).

ТОВ "Торговий дім "Металпостач" виписано для МПзОВ "Квант" податкові накладні від 12.02.2013 року №70 на суму 59886,00 грн., в тому числі ПДВ 9981,00 грн., від 12.02.2013 року №72 на суму 59990,40 грн., в тому числі ПДВ 9998,40 грн., від 18.02.2013 року №118 на суму 54122,81 грн., в тому числі ПДВ 9020,47 грн., від 18.02.2013 року №119 на суму 29635,04 грн., в тому числі ПДВ 4939,17 грн., суми ПДВ за якими позивачем віднесено до складу податкового кредиту за за відповідний період (т. 1 а.с. 140-143).

Витрати на придбання зазначених товарів віднесені позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств.

Перевезення товарів здійснювалось вантажним автомбільним транспортом покупця, про що свідчать подорожній лист від 05.02.2013 року та посвідчення про відрядження водія від 05.02.2013 року №54 (т. 1 а.с. 148-152).

Постачальником надано сертифікати якості на придбані товари (т. 1 а.с. 153-157).

05.03.2014 року ТОВ "Ресурс-Метал" (постачальник) та МПзОВ "Квант" (покупець) укладено договір №М037, предметом якого стало постачання товарів - металопрокату, асортимент, кількість та ціна яких вказується у специфікаціях (т. 1 а.с. 158-160).

На виконання умов даного договору постачальником передано у власність покупця товари, а саме листи та плити металопрокату на суму 40369,65 грн., в тому числі ПДВ 6728,27 грн., що підтверджується видатковими накладними від 26.11.2013 року №РМ-0000458, від 07.04.2014 року №РМ-0000598, від 10.04.2014 року №РМ-0000616, від 17.07.2014 року №РМ-0001267, від 24.07.2014 року №РМ-0001329, від 30.09.2014 року №РМ-0001832 (т. 1 а.с. 161-166).

Розрахунки за товари проведені між сторонами в повному обсязі (т. 1 а.с. 176-184).

ТОВ "Ресурс-Метал" виписано для МПзОВ "Квант" податкові накладні від 26.11.2013 року №160 на суму 9492,08 грн., в тому числі ПДВ 1582,01 грн., від 01.04.2014 року №1 на суму 3870,14 грн., в тому числі ПДВ 645,02 грн., від 01.04.2014 року №2 на суму 3399,34 грн., в тому числі ПДВ 566,56 грн., від 07.04.2014 року №52 на суму 3389,00 грн., в тому числі ПДВ 564,83 грн., від 10.04.2014 року №98 на суму 3870,00 грн., в тому числі ПДВ 645,00 грн., від 15.07.2014 року №117 на суму 4381,07 грн., в тому числі ПДВ 730,18 грн., від 17.07.2014 року №137 на суму 5000,00 грн., в тому числі ПДВ 833,33 грн., від 22.07.2014 року №182 на суму 4904,02 грн., в тому числі ПДВ 817,34 грн., від 30.09.2014 року №263 на суму 2064,00 грн., в тому числі ПДВ 344,00 грн., суми ПДВ за якими позивачем віднесено до складу податкового кредиту за за відповідний період (т. 1 а.с. 167-175).

Витрати на придбання зазначених товарів віднесені позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств.

Перевезення товарів здійснювалось вантажним автомобільним транспортом покупця, про що свідчать подорожній лист від 08.04.2014 року і наказ про відрядження водія від 08.04.2014 року №218 та перевізниками на замовлення покупця, про що свідчать акти здачі-прийняття робіт від 07.04.2014 року №РВ0001440, від 02.10.2014 року №РВ0004682, товарно-транспортні накладні та докази оплати вартості перевезення (т. 1 а.с. 188-197).

Постачальником надано сертифікати якості на придбані товари (т. 1 а.с. 185-187).

31.12.2010 року ФОП ОСОБА_3 (постачальник) та МПзОВ "Квант" (покупець) укладено договір №100, предметом якого стало постачання товарів - скла, асортимент, кількість та ціна яких вказується у заявках (т. 1 а.с. 198-199).

На виконання умов даного договору постачальником передано у власність покупця товари, а саме скло на суму 69097,80 грн., в тому числі ПДВ 11516,30 грн., що підтверджується видатковими накладними від 22.02.2013 року №РН-00028/2, від 24.04.2013 року №РН-0053/4 (т. 1 а.с. 200-201).

Розрахунки за товари проведені між сторонами в повному обсязі (т. 1 а.с. 206-211).

ФОП ОСОБА_3 виписано для МПзОВ "Квант" податкові накладні від 22.02.2013 року №67 на суму 32056,82 грн., в тому числі ПДВ 5342,80 грн., від 24.04.2013 року №170 на суму 37040,98 грн., в тому числі ПДВ 6173,50 грн., суми ПДВ за якими позивачем віднесено до складу податкового кредиту за лютий, квітень 2013 року (т. 1 а.с. 202-203).

Витрати на придбання зазначених товарів віднесені позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств.

Перевезення товарів здійснювалось вантажним автомобільним транспортом постачальника, про що свідчать товарно-транспортні накладні від 22.02.2013 року №РН-00028/2, від 24.04.2013 року №РН-0053/4 (т. 1 а.с. 204-205).

01.03.2013 року ТОВ "Гідрум" (постачальник) та МПзОВ "Квант" (покупець) укладено договір №АК-01/03/13-1, предметом якого стало постачання товару - домкрату, асортимент, кількість та ціна якого вказується у специфікаціях (т. 1 а.с. 212-213).

На виконання умов даного договору постачальником передано у власність покупця товар, а саме домкрат ДВ-200-50 на суму 13114,80 грн., в тому числі ПДВ 2185,80 грн., що підтверджується видатковою накладною від 10.04.2013 року №ва-0000066 (т. 1 а.с. 214-223).

Крім того, ТОВ "Гідрум" надано МПзОВ "Квант" послуги з ремонту насосного блоку на суму 2000,00 грн., в тому числі ПДВ 333,33 грн., що підтверджується актом здачі-приймання від 10.07.2013 року №ва-0000018 (т. 1 а.с. 227-231).

Розрахунки за отримані товари та послуги проведені між сторонами в повному обсязі (т. 1 а.с. 233-236).

ТОВ "Гідрум" виписано для МПзОВ "Квант" податкові накладні від 10.04.2013 року №84 на суму 7000,00 грн., в тому числі ПДВ 1166,67 грн., від 21.03.2013 року №78 на суму 6114,80 грн., в тому числі ПДВ 1019,13 грн., від 19.06.2013 року №147 на суму 2394,60 грн., в тому числі ПДВ 399,10 грн., від 10.07.2013 року №194 на суму 2000,00 грн., в тому числі ПДВ 333,33 грн., суми ПДВ за якими позивачем віднесено до складу податкового кредиту за за відповідний період (т. 1 а.с. 224-232).

Витрати на придбання зазначених товарів віднесені позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств.

03.01.2013 року ПП ОСОБА_4 (виконавець) та МПзОВ "Квант" (замовник) укладено договір №13-1-КВ, предметом якого стало надання консультаційних послуг в сфері інформатизації (т. 1 а.с. 237).

03.01.2014 року ПП ОСОБА_4 (виконавець) та МПзОВ "Квант" (замовник) укладено договір №14-1-КВ, предметом якого стало надання консультаційних послуг в сфері інформатизації (т. 1 а.с. 238).

На виконання умов даних договорів виконавцем надано замовнику послуги на суму 174095,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт від 31.01.2013 року №1, від 28.02.2013 року №2, від 29.03.2013 року №3, від 30.04.2013 року №4, від 31.05.2013 року №5, від 27.06.2013 року №6, від 30.07.2013 року №7, від 30.08.2013 року №8, від 30.09.2013 року №9, від 30.10.2013 року №10, від 28.11.2013 року №11, від 30.12.2013 року №12, від 31.01.2014 року №1, від 28.02.2014 року №2, від 31.03.2014 року №3, від 30.04.2014 року №4, від 30.05.2014 року №5, від 27.06.2014 року №6, від 31.07.2014 року №7, від 29.08.2014 року №8, від 30.09.2014 року №9, від 31.10.2014 року №10, від 28.11.2014 року №11, від 30.12.2014 року №12 (т. 1 а.с. 239-250, т. 2 а.с. 1-12).

Розрахунки за послуги проведені між сторонами в повному обсязі (т. 2 а.с. 13-60).

Витрати на придбання зазначених послуг віднесені позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств.

18.04.2012 року ФОП ОСОБА_6 (виконавець) та МПзОВ "Квант" (замовник) укладено договір №21070-Ю, предметом якого стало надання інформаційних послуг шляхом підключення до сайту lardi-trans.com (т. 2 а.с. 61-63).

На виконання умов даних договорів виконавцем надано замовнику послуги на суму 2000,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт від 04.01.2013 року №105-21070, від 05.06.2013 року №5621-21070, від 10.01.2014 року №329-21070, від 24.06.2014 року №8647-21070 (т. 2 а.с. 64-12).

Розрахунки за послуги проведені між сторонами в повному обсязі (т. 2 а.с. 68-71).

Витрати на придбання зазначених послуг віднесені позивачем до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств.

Також, МПзОВ "Квант" на підставі платіжного доручення від 24.10.2014 року №2293 здійснило оплату товарів на суму 28198,68 грн., в тому числі ПДВ у сумі 4699,78 грн., на виконання усних домовленостей, укладених з контрагентом ТОВ "Комбінат будсервіс" (т. 2 а.с. 75-79).

Проте, ТОВ "Комбінат будсервіс" не передано оплачені товари у власність позивача та не надано йому податкової накладної на суму ПДВ, сплачену у вартості придбаних товарів.

У зв'язку з цим, МПзОВ "Квант" звернулося до ТОВ "Комбінат будсервіс" з листами від 31.10.2014 року №319, від 06.11.2014 року №327 про видачу податкової накладної та із заявою до правоохоронних органів про вчинення посадовими особами ТОВ "Комбінат будсервіс" кримінального правопорушення (т. 2 а.с. 80-84).

Крім того, платником податку подано контролюючому органу додаток 8 до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року - заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (т. 2 а.с. 88-96).

Суд приходить до висновку, що надані позивачем для перевірки та у судове засідання документи є первинними в розумінні Податкового кодексу України та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідають усім необхідним вимогам законодавства та слугують належним підтвердженням фактичного здійснення господарських операцій із зазначеними контрагентами.

Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо безтоварності цих операцій.

Стосовно відсутності товарно-транспортних накладних та інших доказів на перевезення товарів в межах здійснення господарських операцій суд зазначає, що частина товарів, які придбавались позивачем у названих контрагентів, не потребувала перевезення вантажним автомобільним транспортом внаслідок своїх незначних габаритів, а на решту товарів позивачем надано усі необхідні підтверджуючі документи щодо їх перевезення.

Посилання контролюючого органу на ненадання платником податків до перевірки документів, передбачених Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, що затверджена постановою Держарбітражу при ОСОБА_7 СРСР від 15.06.1965 року №П-6 та Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, що затверджена постановою Держарбітражу при ОСОБА_7 СРСР від 25.04.1966 року №П-7, як на підставу для сумнівів у фактичному русі товарів, суд також вважає необґрунтованими.

За змістом пунктів 1 даних Інструкцій, вони застосовуються у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними або Особливими умовами постачання чи іншими обов'язковими правилами не встановлений інший порядок приймання товарів народного споживання за кількістю і якістю.

Отже, в разі визначення сторонами у договорі на поставку товарів порядку їх прийняття, застосування останніх у межах визначених договором не є обов'язковим.

У договорах з контрагентами ТОВ "Ресурс-Метал" та ФОП ОСОБА_3 сторонами погоджено прийняття продукції по кількості та по якості із застосуванням положень Інструкцій №П-6, №П-7.

Водночас, документи та інші дані, котрі спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена у податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної такої операції. Оскільки, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Тому, відсутність окремих документів під час оформлення результатів господарської операції не є самостійною підставою для визнання такої операції безтоварною.

Судом досліджено, що отримання позивачем придбаних товарів і послуг та їх подальше використання у власній господарській діяльності підтверджується достатніми доказами (т. 2 а.с. 116-248, т. 3 а.с. 1-174).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що контрагенти позивача на момент здійснення з ним господарських операцій, які мали вплив на визначення податкових зобов'язань, були наділені необхідною правосуб'єктністю (т. 3 а.с. 181-237).

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Як зазначалось вище, МПзОВ "Квант" було подано заперечення на акт перевірки від 26.08.2015 року за №449/22-13991920, до яких додано документи на спростування викладених в акті висновків. Листом від 07.09.2015 року за №3311/17-07-22-13/574 Здолбунівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області повідомила платника податків про залишення заперечень без розгляду (т. 1 а.с. 84-101).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року по справі №817/3082/15, яка набрала законної сили 21.12.2015 року, визнано протиправними дії Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області та в.о. начальника інспекції Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_8 щодо залишення без розгляду заперечень МПзОВ "Квант" від 02.09.2015 року до акту перевірки №449/22-13991920 від 26.08.2015 року. Зобов'язано Здолбунівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Рівненській області розглянути заперечення МПзОВ "Квант" від 02.09.2015 року до акту перевірки №449/22-13991920 від 26.08.2015 року та надати відповідь (т. 1 а.с. 96-100, т. 2 а.с. 115).

Станом на час розгляду та вирішення даної адміністративної справи, відповідачем доказів розгляду заперечень відповідача на акт перевірки від 26.08.2015 року за №449/22-13991920 для суду не надано.

Проте, суд приходить до висновку, що позивач у відповідності до вимог пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України надав контролюючому органу документи на спростування висновків акту перевірки, які повинні були бути взяті судом до уваги.

Тому, твердження відповідача про порушення позивачем вимог пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та про заниження податкових зобов'язання з податку на прибуток підприємств всього на суму 82608,00 грн., а саме за 2013 рік на суму 62007,00 грн., за 2014 рік на суму 20601,00 грн. та податку на додану вартість всього на суму 59827,00 грн., а саме за 2013 рік на суму 49981,00 грн., за 2014 рік на суму 9846,00 грн. не відповідають фактичним обставинам справи та є необґрунтованими.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що оспорювані податкові повідомлення-рішення від 08.09.2015 року №, № є неправомірними та підлягають скасуванню судом, а позовні вимоги слід задовольнити.

За змістом статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 08.09.2015 року № про збільшення Малому підприємству з обмеженою відповідальністю "Квант" грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 123912,00 грн., в тому числі 82608,00 грн. за основним платежем та 41304,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 08.09.2015 року № про збільшення Малому підприємству з обмеженою відповідальністю "Квант" грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 89741,00 грн., в тому числі 59827,00 грн. за основним платежем та 29914,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Присудити на користь позивача - Малого підприємства з обмеженою відповідальністю "Квант" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у сумі 3204 (три тисячі двісті чотири) грн. 80 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.