Справа № 802/3870/15-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3870/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

28 січня 2016 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.,

суддів: Мельник-Томенко Ж. М., Ватаманюка Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представника позивача - Сарафанюка Андрія Петровича,

представника відповідача - Янушкевича Артема Сергійовича,

представника відповідача - Захарчук Лариси Йосипівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спільного українсько-іспанського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Спільне українсько-іспанське підприємство у формі ТОВ "Сперко Україна" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.07.2015 року № .

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

Види діяльності спільного українсько-іспанського підприємства у формі ТОВ "Сперко Україна", яке зареєстроване виконавчим комітетом Вінницької міської ради, є виробництво основних фармацевтичних продуктів, виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів, оптова торгівля фармацевтичними товарами, роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. (а.с. 33-36)

На підставі направлення Вінницької ОДПІ від 30.06.2015 року №1599/22 та наказу Вінницької ОДПІ від 30.06.2015 року №1948, п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.20.1.4. п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78 та п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-УП, а також на підставі повідомлення уповноваженого банку ПАТ "Мегабанк" щодо порушення законодавчо встановлених строків при проведенні розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, посадовою особою Вінницької ОДПІ проведена позапланова виїзна перевірка СУІП у формі ТОВ "Сперко Україна" з питань дотримання вимог валютного законодавства України при проведенні розрахунків по договорах: №10-14/2013 від 14.10.2013 року та №24/07/2014 від 24.07.2014 року за період з 01.03.2015 по 30.06.2015 року.

За результатами перевірки, які оформлені актом від 09.07.2015 року №1810/2203/20112362, встановлено порушення позивачем статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", пункту 1 Постанови Правління Національного Банку України від 01.12.2014 року № 758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України".

Так, по контрагенту ОДО "Фармин" (республіка Білорусь) при проведенні розрахунків по договору №10-14/2013 від 14.10.2013 року за період з 01.03.2015 по 30.06.2015 року перевіркою встановлено порушення законодавчо встановлених строків надходження валютної виручки, а саме: станом на 01.03.2015 року за результатами попереднього акту позапланової документальної перевірки (акт від 19.03.2015 року) за розрахунками по договору № 10-14/2013 від 14.10.2013 року рахувалась непрострочена дебіторська заборгованість в сумі 24 563,29 євро/449 080,23 грн., граничний строк погашення якої 15.03.2015 року (за відвантажений на користь нерезидента товар (лікарські засоби в асортименті, код товару: , , , ) згідно МД № /2014/027465 від 15.12.2014 року).

В законодавчо встановлений строк валютна виручка від нерезидента за відвантажений товар на валютні рахунки СУІП ТОВ "Сперко Україна" не надійшла.

Станом на 16.03.2015 року за розрахунками по договору (за операцією, здійсненою 15.12.2014 року) утворилась прострочена дебіторська заборгованість в сумі 24 563,29 євро.

Надходження валютної виручки від нерезидента обліковано в бухгалтерському обліку підприємства 10.04.2015 року, проводкою в сумі 24563,29 євро/620205,07 грн. за кореспонденцією рахунків:

Д-т 312 рах. "Поточні рахунки в іноземній валюті",

К-т 362 рах. "Розрахунки з іноземними покупцями".

Також, по контрагенту ООО «ВитФармМаркет» (республіка Білорусь) при проведенні розрахунків по договору №24/07/2014 від 24.07.2014 року перевіркою встановлено порушення законодавчо встановлених строків надходження валютної виручки, а саме: станом на 01.03.2015 року за результатами попереднього акту позапланової документальної перевірки (акт від 19.03.2015 року №709/2203/20112362) за розрахунками по договору №24/07/2014 від 24.07.2014 року рахувалась непрострочена дебіторська заборгованість в сумі 14 461,72 дол. США/233669,82 грн., граничний строк погашення якої 15.03.2015 року (за відвантажений на користь нерезидента товар (лікарські засоби в асортименті, код товару: , , , ) згідно МД №401090000/2014/027466 від 15.12.2014р.).

В законодавчо встановлений строк валютна виручка від нерезидента за відвантажений товар на валютні рахунки СУІП TOB «Сперко Україна» не надійшла.

Станом на 16.03.2015 року за розрахунками по договору (за операцією, здійсненою 15.12.2014р.) утворилась прострочена дебіторська заборгованість в сумі 14 461,72 дол.США. граничний строк погашення якої минув 15.03.2015 року.

Надходження валютної виручки від нерезидента обліковано в бухгалтерському обліку підприємства 26.03.2015 року проводкою в сумі 14461.72 дол.США/340675,04 грн. за кореспонденцією рахунків:

Д-т 312 pax. "Поточні рахунки в іноземній валюті",

К-т 362 pax. "Розрахунки з іноземними покупцями".

На підставі висновків акту перевірки податковим органом у відношенні позивача прийнято податкове повідомлення-рішення форми "У" від 22.07.2015 року № , яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: "пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства" в сумі 54 269,87 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернувся зі скаргою до Головного управління ДФС у Вінницькій області № 856/101/-06 від 27.07.2015 року, в задоволенні якої відмовлено відповідно до рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 06.08.2015 року № 928/10/02-32-10-04.

Відтак, позивач звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України №928/101-06 від 14.08.2015 року, за результатами розгляду якої рішенням ДФС України від 08.10.2015 року № 21315/6190-99-10-01-04-25 податкове повідомлення-рішення форми "У" від 22.07.2015 року № залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням податкового органу прийнятого у формі податкового повідомлення-рішення від 22.07.2015 року № щодо накладення грошового зобов'язання, позивач оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення форми "У" від 22.07.2015 року № є правомірним та скасуванню не підлягає.

Позивач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, оскаржив його до апеляційного суду.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія погоджується із рішенням суду першої інстанції по суті спірних відносин, з врахуванням наступного

Відповідно до статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При цьому статтею 1 зазначеного Закону передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті Закону.

Статтею 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" визначено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до пункту 1 Постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014 року №758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" (чинної, на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Дана постанова набрала законної сили 03.12.2014 року і діяла до 03.03.2015 року включно.

Встановлено, що відвантаження товару по експортних договорах № 10-14/2013 від 14.10.2013 року та № 24/07/2014 від 24.07.2014 року здійснено 15.12.2014 року, тобто під час дії Постанови Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 01.12.2014 року №758.

Відповідно статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" з урахуванням Постанови № 758 чітко визначено граничний строк зарахування виручки на валютних рахунках резидента при здійсненні експортної операції та момент, з якого слід рахувати 90 календарних днів, - з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується.

Відтак, при здійсненні експортної операції граничний строк зарахування виручки на валютні рахунки СУІП ТОВ "Сперко Україна", тобто 90 календарних днів, слід рахувати з 15.12.2014 року.

Таким чином, в даному випадку граничний строк зарахування виручки на валютні рахунки СУІП ТОВ "Сперко Україна" є 15.03.2015 року.

Проте, згідно виписок ПАТ "Мегабанк" зарахування валютних коштів за договорами від 14.10.2013 року №10-14/2013 та від 24.07.2014 року №24/07/2014 здійснено 10.04.2015 року та 26.03.2015 року відповідно, тобто поза межами граничного строку (15.03.2015 року), визначеного відповідно до постанови Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 01.12.2014 року №758.

За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновками податкового органу щодо порушення позивачем вимог статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та пункту 1 постанови Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 01.12.2014 року №758, та відповідно правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення форми "У" від 22.07.2015 року № .

Крім того, висновків Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на подовження термінів розрахунків за вказаними контрактами надано не було.

Між тим, апелянт у своїй скарзі зазначає, що систематично приймаючи постанови Правління Національного банку України, якими врегульовувались строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Національний банк України постійно їх звужував у порівнянні з тими, що передбачені Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Так, відповідно до пункту 14 статті 7 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк здійснює відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначає порядок здійснення операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний контроль за банками та іншими фінансовими установами, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій.

Так, спеціальним законом, який врегульовує порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, є Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 року № 185/94-ВР.

Частиною 4 статті 1 зазначеного Закону Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Положеннями статті 56 Закону України "Про Національний банк України" врегульовано, що Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно із законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що прийняття Національним банком України постанов Правління, якими врегульовано строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", відноситься до його повноважень та є законодавчо закріпленим правом Національного банку України, а також в даному випадку правомірність їх прийняття не є предметом розгляду у даній адміністративній справі.

Крім того, апелянт зазначає, що постанова Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 01.12.2014 року №758 діяла до 03.03.2015 року, а тому податковим органом неправомірно нараховано пеню, починаючи з 16.03.2015 року, оскільки граничний строк зарахування виручки на валютних рахунках резидента при здійсненні експортної операції не було врегульовано ніяким нормативно-правовим актом Національного банку України.

Проте, відповідно до пункту 1 постанови Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 03.03.2015 № 160, яка набрала чинності з 04 березня 2015 року і діяла до 03 червня 2015 року включно, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Таким чином, строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачених в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", були врегульовані постановою Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 03.03.2015 року №160 та залишились незмінними, тобто такими, як були визначені попередньою постановою Правління Національного банку України від 01.12.2014 року №758.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що у спірному податковому повідомленні-рішенні відповідач зазначаючи, що сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (при проведенні адміністративного або судового оскарження - протягом десяти календарних днів, наступних за днем узгодження) на бюджетний рахунок одержувача, помилково послався на пункт 57.1 статті 57 ПК України, оскільки такі положення відповідають пункту 57.3 статті 57 ПК України, з огляду на те, що дана технічна помилка не є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 22.07.2015 року № , оскільки факт порушення позивачем податкового законодавства підтверджується висновками акту перевірки від 09.07.2015 року №1810/2203/20112362.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Спільного українсько-іспанського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 лютого 2016 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.