Справа № 2-а-9054/11
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2011-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9054/11
ПОСТАНОВА

іменем України

25 липня 2011 року м. Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Гамули Б.С. розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Камені-Каширському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати та виплатити державну та додаткову пенсії в розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

в с т а н о в и в :

29 червня 2011 року позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі Волинської області (далі Управління) в якому зазначає, що вона є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи та постраждалою категорії 1 від такої катастрофи.

Відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закону), їй повинна виплачуватись державна пенсія в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач в таких розмірах пенсій їй не виплачував і не виплачує, зробити їх перерахунок в сторону збільшення та виплату відмовляється.

Просить суд зобовязати відповідача здійснити нарахування і виплату їй державної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, передбачених ст.ст.50, 54 Закону за період в межах позовної давності до зміни законодавства, яке передбачає такі виплати.

Відповідач, отримавши 11 липня 2011 року копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими матеріалами, у встановлений ч. 3 ст.183-2 КАС України строк заперечення проти позову чи заяви про його визнання не подав.

Позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1, є особою, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1 та з 25 червня 2002 року довічно встановлена 111-тя група інвалідності причиною якої визнано захворювання, повязане з наслідками такої катастрофи. Дані обставини стверджуються паспортом, довідкою до акту огляду МСЕК, посвідченням особи, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону пенсії, що визначаються інвалідам 111 групи, які отримали інвалідність від наслідків Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком, а відповідно до його ч.1 ст. 50 - додаткова пенсія - в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Розміри державної та додаткової пенсій по інвалідності зазнали змін, що відбулись відповідно до п.п.12, п.п.15 п.28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності 01 січня 2008 року.

Згадані положення бюджетного Закону рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними та такими, що втратили чинність з дня ухвалення вказаного рішення.

Відповідач згідно його довідки та листа за вказаний позивачем період виплачує їй державну та щомісячну додаткову пенсії в розмірах, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», що є значно меншими.

Виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні позивачу розміру пенсії застосуванню підлягають ст.ст.50, 54 Закону, а не згадані постанови, оскільки останні істотно звужують обсяг раніше встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону, в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Беручи до уваги Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI від 14 червня 2011 року, що набув чинності 19 червня цього року, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статей 50, 54 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, а також норми Постанови КМ України №745 від 6 липня 2011 року, якою визначений розмір виплати вказаних статей Закону, яка набрала чинності 23 липня 2011 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення по 22 липня 2011 року включно.

Виходячи з наведеного суд доходить висновку, що відповідач зобовязаний здійснити перерахунок позивачу основної державної пенсії відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Закону та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог ч.1 ст. 50 Закону із застосуванням ст. 28 ч.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» та ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», ст.21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», і цей перерахунок має бути здійснений в межах, передбаченого ст.99 КАС України, шестимісячного строку звернення до суду, а саме за період з 29 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року включно з врахуванням виплачених їй сум.

Дії відповідача щодо невиплати позивачу державної та додаткової пенсій в таких розмірах є неправомірними.

Оскільки відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30 квітня 2002 року №80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року №5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року) саме на управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах покладено обовязок призначення і виплати пенсії, допомоги на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства, тому суд вважає за необхідне зобовязати провести перерахунок та виплату пенсії позивачу саме УПФУ в Камінь-Каширському районі Волинської області.

Суд не стягує з Управління судового збору, оскільки від його сплати на підставі п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито від 31 січня 1993 року відповідач звільнений.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160, 162, 183-2 КАС України, ст.ст. 49, 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, суд

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу ОСОБА_1 як особі, віднесеній до категорії І, інваліду ІІІ групи від наслідків Чорнобильської катастрофи, державної пенсії по інвалідності у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50 (пятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 29 грудня 2010 року 22 липня 2011 року включно.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 державну пенсію в розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 (пятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та виплачених сум, за період з 29 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року включно.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Головуючий : Б. С. Гамула