Справа № 813/3432/14
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Справа № 876/7028/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участі секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року по справі за позовом Комунальної міської дитячої клінічної лікарні до Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Комунальна міська дитяча клінічна лікарня звернулася 12.05.2014 року з адміністративним позовом до Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду про визнання неправомірним і скасування рішення №47/203 від 01.10.2013 року про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в розмірі 1 640,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що за результатами перевірки порядку використання страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідачем 31.07.2013 року було прийнято рішення №203 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Таким рішенням позивача було зобов'язано сплатити в десятиденний строк 22 340,64 грн.

На виконання рішення №203 позивачем було сплачено 8 440,64 грн. та на оплату залишку в сумі 13 900 грн. позивачем, у встановленому порядку, було подано до органу казначейства платіжні доручення №123 від 14.08.2013 року та №124 від 16.08.2013 року. У зв'язку з чим позивач вважав, що ним виконано вимоги вказаного рішення в повному об'ємі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року задоволено позовні вимоги. Суд виходив з того, що з приводу строку звернення, то позивачем було надіслано листа відповідачу та поскільки відсутнє підтвердження про отримання відповіді, строк пропущено з поважних причин. Щодо суті позовних вимог, то позивачем до спливу встановленого рішенням строку для його виконання (до 13.09.2013 року) було вжито всіх залежних від нього заходів для оплати визначених вказаним рішенням коштів, у результаті чого їх частина була оплачена (8440,64 грн.), а частина залишається не оплаченою (13900,00 грн.) не по вині позивача, а з вини органів, які здійснюють обслуговування коштів позивача (казначейства).

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що позивачем не виконано рішення про повернення в строк до 13.09.2013 року коштів, позаяк сума 13900,00 грн. поступила лише 07.05.2014 року. Згідно до абзацу 2,3 ч. 1 ст. 30Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності» за несвоєчасне повернення чи повернення не в повному обсязі страхових коштів, відповідно до ч. 2 ст. 22 цього Закону, накладається штраф у розмірі 10 відсотків. Також, нараховується пеня 0,1 відсотка. Як наслідок винесено оскаржуване рішення. В даному випадку мова йде не про обов'язок позивача «здати, подати чи зареєструвати» в органі державної казначейської служби платіжні доручення, а про обов'язок перерахувати кошти та виконати рішення. Крім того, за неналежне виконання своїх зобов'язань казначейською службою, позивач не позбавлений можливості звертатися до неї із позовом про стягнення шкоди.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено планову перевірку позивача по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. У ході перевірки було виявлено порушення порядку використання страхових коштів Фонду, про що свідчить акт про результати перевірки №227 від 12.07.2013 року. У зв'язку з виявленими порушеннями, відповідачем 31.07.2013 року було прийнято рішення №203 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Таким рішенням позивача було зобов'язано сплатити в десятиденний строк 22 340,64 грн.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III, (далі-Закон України №2240) Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів. Усі застраховані особи є членами цього Фонду. Фонд є некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам Фондом, стабільної діяльності Фонду.

Відповідно до абзаців 1-2 частини 1 статті 30 Закону України №2240 страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів відповідно до частини першої статті 21 та статті 22 цього Закону на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.

Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Частина 2 статті 22 Закону №2240 передбачає, що страхувальники, інші отримувачі коштів Фонду зобов'язані у десятиденний строк після отримання рішення органу Фонду про повернення коштів перерахувати страхові кошти, використані з порушенням встановленого порядку використання, а також фінансові санкції, визначені у статті 30 цього Закону.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано до органів казначейства 14.08.2013 року платіжне доручення №123 від 14.08.2013 року на оплату відповідачу 12 900 грн. та 19.08.2013 року платіжне доручення №124 від 16.08.2013 року на оплату відповідачу 1 000 грн.

Крім того, як засвідчується листом №03-07/458 від 14.10.2013 року, за підписом в.о. начальника Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області, такі платіжні доручення дійсно були отримані органами казначейства та зареєстровані в базі даних управління, однак, є неоплаченими в системі електронних платежів. Також у листі зазначено, що оплата по таких платіжних дорученнях здійснюється не в першочерговому, а в регламентованому режимі. При цьому, доказів повернення таких платіжних доручень чи неможливості їх виконання з вини позивача немає.

Відтак, об'єктивно оцінивши докази, які маються в матеріалів справи, колегія суддів приходить до наступного висновку, що хоча і кошти на рахунок відповідача надійшли пізніше встановленого граничного строку контролюючого органу, однак вина позивача в даному випадку відсутнє, адже платіжні доручення передано в казначейство 14.08.2013 року та 19.08.2013 року на оплату залишку відповідно до рішенням №203 у результаті чого їх частина була оплачена, а частина залишалася не оплаченою. Отже, неоплата коштів у повному обсязі мала місце не з вини позивача, а з вини органів, які здійснюють обслуговування коштів позивача, в даному випадку Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року по справі № 813/3432/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 02.02.2016 року