Справа № 812/1632/15
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1632/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тихонова І.В.,

за участю секретаря Ларіної П.Є.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Рубіжанського міськього відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання незаконним та скасування наказу №2287 від 04.09.2015

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2015 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, в якому просить суд:

- визнати дії представників ГУ УМВС України в Луганській області у особі ліквідаційної комісії ГУ УМВС України в Луганській області стосовно прийняття відносно ОСОБА_1 наказу № 309 о/с від 04.09.2015 року «По особовому складу» про звільнення з займаної посади за п.66 протиправними;

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУ УМВС України в Луганській області у особі ліквідаційної комісії ГУ УМВС України в Луганській області № 309 о/с від 04.09.2015 року «По особовому складу» про звільнення з органів внутрішніх справ у запас ЗС України за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України в Луганській області з 04.09.2015 року;

- поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України в Луганській області з 04.09.2015 року;

- стягнути з Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 04.09.2015 року по 26.01.2016 року, у розмірі 44469,32 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено таке.

З 2007 року позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку, у червні 2013 року призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області.

04.09.2015 на підставі наказу ГУМВС України у Луганській області № 2287 про проведення службового розслідування позивача звільнено з органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) за наказом ГУМВС від 04.09.2015 № 309, при цьому обставини службового розслідування і підстави звільнення не зазначені, позивача не було опрошено.

Позивач зазначив, що 14.09.2015 був ознайомлений з наказом від 04.09.2015 № 309, але з обставинами та підставами звільнення його не ознайомлено до теперішнього часу, трудову книжку з відповідним записом не видано.

З посиланням на порушення відповідачем ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про проходження служби , Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ухвали від 22.12.2015 замінено первинних відповідачів Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі Відповідач 1) та Рубіжанський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на Рубіжанський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі Відповідач 2) відповідно.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав письмові заперечення проти позову від 17.12.2015 (а.с.35-37; а.с.75-76), в яких зазначив таке.

До ГУМВС України у Луганській області надійшла інформація про те, що 02.09.2015, приблизно о 18.50, за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Менделєєва, 14-б/55, працівниками Військової прокуратури сил антитерористичної операції та Служби безпеки України були затримані працівники міліції сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області, у тому числі оперуповноважений старший лейтенант міліції ОСОБА_1 На час затримання працівники міліції перебували поза службою, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї. Під час проведення огляду місця події у ОСОБА_4 були виявлені та вилучені гроші в сумі 9300 грн.

Того ж дня працівники міліції, в тому числі позивач, були затримані Військовою прокуратурою сил антитерористичної операції у порядку ст.208 КПК України та перевезені до м. Краматорська Донецької області.

Виїздом до м. Рубіжного, опитуванням громадян та працівників міліції, а також вивченням відповідної службової документації встановлено наступні обставини.

Згідно з текстом ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 01.09.2015 про дозвіл на проведення обшуку службових приміщень Рубіжанського МВ ГУМВС України, 24.08.2015 Військовою прокуратурою сил антитерористичної операції до ЄРДР № 0000006 внесено відомості за ч.1 ст.307 за зверненням громадянина ОСОБА_5 від 23.08.2015 про те, що працівник міліції Рубіжанського МВ ГУМВС ОСОБА_4 незаконно зберігає та збуває наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги шляхом передачі їх заявнику для подальшої реалізації третім особам.

Опитані у ході проведення службового розслідування працівники Рубіжанського МВ ГУМВС України, а саме начальник СКР підполковник міліції ОСОБА_6, заступник начальника міського відділу начальник кримінальної міліції підполковник міліції ОСОБА_7, т.в.о. начальника ОВС підполковник міліції ОСОБА_8 повідомили, що про затримання працівників міліції Рубіжанського МВ ГУМВС ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 їм стало відомо від співробітників Служби безпеки України 02.09.2015, приблизно о 19.20. За інформацією співробітників СБУ вказані працівники міліції були затримані під час отримання незаконної грошової винагороди в сумі 9300 грн. за не притягнення окремих громадян до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Зазначені працівники міліції у робочий час перебували на службі та виконували свої службові обовязки за посадами. Після проведення керівництвом СКР Рубіжанського МВ ГУМВС у період часу з 18.00 по 18.20 оперативної наради, вказані працівники міліції залишили адміністративну будівлю даного органу внутрішніх справ та повинні були розійтися по місцях проживання.

При цьому про отримання ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 будь-якої оперативної інформації та необхідність проведення її перевірки 02.09.2015 у неробочий час (після 18.20) вони не доповідали, а також жодних вказівок на здійснення таких заходів їм не надавалось.

З метою встановлення обставин затримання 02.09.2015 працівників міліції Рубіжанського МВ ГУМВС України до Військової прокуратури сил антитерористичної операції направлено запит від 04.09.2015 вих. № ВДЗ/2647, згідно відповіді на який 02.09.2015 у ході здійснення слідчим відділом військової прокуратури сил антитерористичної операції досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000006 від 24.08.2015, у порядку ст.208 КПК України було затримано працівників міліції СКР Рубіжанського МВ ГУМВС України ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368 та ч.1 ст. 407 КК України. Станом на 04.09.2015 зазначеним особам вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

03.09.2015 інформація про факт затримання працівників міліції Рубіжанського МВ ГУМВСУ була оприлюднена в мережі Інтернет на чисельних інформаційних сайтах та набула значного резонансу у суспільстві.

Вивченням відповідної службової документації Рубіжанського МВ ГУМВСУ встановлено, що працівники міліції даного органу внутрішніх справ, у тому числі позивач, були особисто під підпис попереджені про недопустимість порушень вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а також інших нормативних актів у сфері антикорупційного законодавства України, скоєння злочинних дій та інших порушень службової дисципліни.

В свою чергу до відома позивача було доведено визначене керівництвом МВС України стратегічне завдання щодо зміцнення дисципліни і законності, очищення від працівників, які допускають вчинки, несумісні з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ та безвідповідально ставляться до виконання службових обовязків. Разом з цим, внаслідок особистої недисциплінованості, ці вимоги позивачем були проігноровані.

Таким чином, позивач скоїв вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який, враховуючи оприлюднення інформації про нього у засобах масової інформації та мережі Інтернет, набув значного резонансу у суспільстві та негативно впливає на імідж органів внутрішніх справ серед населення, зокрема, в умовах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Вказана подія стала можливою внаслідок особистої недисциплінованості, низьких морально ділових якостей позивача, грубого порушення ним вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про міліцію», наказу МВС України від 22.02.2012 № 155, яким затверджені Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Представник відповідачів зазначив, що позивач своїми діями порушив п.7.2, 7.8 наказу МВС від 22.02.2012 № 155, яким затверджені Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України. Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю межує з адміністративним або кримінальним правопорушенням і полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Наведене обумовлено тим, що працівники міліції мають особливий правовий статус, який полягає у віднесенні вимог морального змісту до їх службово трудових обовязків. При прийнятті на службу позивач зобовязувався не використовувати службове становище з метою наживи в особистих інтересах чи інтересах інших осіб, не допускати діянь, відповідальність за скоєння яких передбачена Кримінальним кодексом України, не допускати вчинення поступків, що дискредитують високе звання працівника органів внутрішніх справ, тощо.

На підставі викладеного, представник відповідача зазначив, що відповідач 2 при звільненні позивача діяв у межах та повноваженнях, наданих законом, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Згідно з пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини 2 статті 17 КАС України).

Порядок та умови проходження служби в органах внутрішніх справ регламентовано Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі Положення № 114).

Відповідно до пункту 10 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Сутність службової дисципліни, обовязки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 8 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Судом установлено, що ОСОБА_1, лейтенант міліції, з 2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ, наказом ГУМВС України у Луганській області від 19.06.2013 його призначено на посаду оперуповноважений старший лейтенант міліції сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області.

Пунктом 2 наказу начальника ГУМВС України у Луганській області від 04.09.2015 № 2287 «Про покарання окремих працівників міліції Рубіжанського МВ» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 Положення № 114 за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, несумісного з подальшим проходженням служби в ОВС України, особисту безвідповідальність, низькі морально ділові якості, порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про міліцію», наказу МВС України від 22.02.2012 № 155, яким затверджені Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (а.с. 54-55).

Наказом начальника ГУМВС України у Луганській області від 04.09.2015 № 309 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору карного розшуку Рубіжанського міського відділу, звільнено з органів внутрішніх справ запас ЗС України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення № 114 (а.с. 56).

Передумовою видання зазначених наказів став висновок про результати службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками міліції Рубіжанського МВ ГУМВСУ, затверджений начальником ГУМВС України у Луганській області генерал-лейтенантом міліції ОСОБА_11 04.09.2015 (а.с.51-53).

Пунктом 66 Положення № 114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Відповідно до пункту 62 Положення № 114 Звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України Про військовий обовязок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України Про військовий обовязок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Пунктом 66 Положення № 114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Дискредитація (від французького слова discrediter підривати довіру) це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Складові цього поняття тісно повязані з морально етичними нормами.

Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, повязані насамперед з низкою моральних вимог, які предявляються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у статті 5 Закону України «Про державну службу», Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно правових актах, що регулюють діяльність органів внутрішніх справ та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у звязку з виконанням службових обовязків або не повязані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

У пункті 66 Положення №114 визначено не окремий вид відповідальності працівника органів внутрішніх справ, а спеціальну підставу для припинення служби, яке відбувається у формі звільнення.

Звільнення за пунктом 66 Положення №114 може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обовязкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обовязків.

Таким чином, такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ як звільнення за пунктом 66 Положення № 114 є самостійною та спеціальною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу, факт вчинення дій, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

В даному випадку суд вважає доведеним висновком службового розслідування факт вчинення позивачем дій, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, з огляду на таке.

Абзацом 1 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 03.09.2015 № 2276 «Про призначення та проведення службового розслідування за фактом затримання окремих працівників міліції Рубіжанського МВ ГУМВС» призначено службове розслідування за фактом затримання 02.09.2015 у м. Рубіжному Луганської області окремих працівників міліції СКР Рубіжанського МВ ГУМВС (а.с.32).

У висновку службового розслідування та наказі ГУМВС України у Луганській області від 04.09.2015 № 2287 зазначено, що 02.09.2015 у м. Рубіжному Луганської області, працівниками Військової прокуратури сил антитерористичної операції та Служби безпеки України були затримані працівники міліції сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області старший оперуповноважений майор міліції ОСОБА_4, старший оперуповноважений капітан міліції ОСОБА_9, оперуповноважений капітан міліції ОСОБА_10 та оперуповноважений старший лейтенант міліції ОСОБА_1 під час отримання незаконної грошової винагороди за не притягнення окремих громадян до кримінальної відповідальності за правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

За інформацією Військової прокуратури сил антитерористичної операції вказані працівники міліції затримані у передбаченому ст. 208 КПК України порядку за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 та ч. 1 ст. 407 КК України. 04.09.2015 ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Таким чином, зроблено висновок, що працівники міліції сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВСУ старший оперуповноважений майор міліції ОСОБА_4, старший оперуповноважений капітан міліції ОСОБА_9, оперуповноважений капітан міліції ОСОБА_10 та оперуповноважений старший лейтенант міліції ОСОБА_1 скоїли вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який, враховуючи оприлюднення інформації про нього у засобах масової інформації та мережі Інтернет, набув значного резонансу у суспільстві та негативно впливає на імідж органів внутрішніх справ серед населення зокрема в умовах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Вказана подія стала можливою внаслідок особистої недисциплінованості, низьких морально ділових якостей працівників міліції сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВСУ, зокрема, старшого оперуповноваженого лейтенанта міліції ОСОБА_1, грубого порушення ними вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про міліцію», наказу МВС України від 22.02.2012 № 155, яким затверджені Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (а.с.47-50).

Також у висновку службового розслідування від 04.09.2015 зазначено, що вивченням відповідної службової документації Рубіжанського МВ ГУМВСУ встановлено, що працівники міліції даного ОВС, зокрема, ОСОБА_1, особисто під підпис попереджені про недопустимість порушень вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а також інших нормативних актів у сфері антикорупційного законодавства України, скоєння злочинних дій та інших порушень службової дисципліни. До їх відома було доведено визначене керівництвом МВС України стратегічне завдання щодо зміцнення дисципліни, законності, очищення від працівників, які допускають вчинки, несумісні з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ та безвідповідально ставляться до виконання службових обовязків.

Зазначені обставини підтверджено наявними в матеріалах справи відомістю ознайомлення о/с Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області, зокрема, з наказом МВС України від 22.02.2012 № 155 «Про правила поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу ОВС України» (а.с.49-50).

03.09.2015 позивачу вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, 05.09.2015 його повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України. Зазначені обставини встановлені ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі № 234/17774/15-к (а.с.82-85).

Відповідно до п. 7.2 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, працівник органів внутрішніх справ зобовязаний неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством та Законом України „Про міліцію, уникати дій, які можуть бути сприйняті як підстава підозрювати його в корупції. Своєю поведінкою він має продемонструвати, що не терпить будь-яких проявів корупції, відкидає пропозиції про незаконні послуги, чітко розмежовує службу і приватне життя, при найменших ознаках корумпованої поведінки інших осіб інформує керівника свого структурного підрозділу.

Працівник, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре імя і честь, дискредитує свій підрозділ і органи внутрішніх справ, позбавляється морального права на повагу, підтримку і довіру з боку громадян, колег і товаришів по службі (абз. 3 п. 7.8 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155).

В даному випадку, суд вважає доведеним факт вчинення позивачем дій, що дають підстави підозрювати його у корупції, та порушення ним Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, що відображено у висновку службового розслідування від 04.12.2015 та наказі ГУМВС України у Луганській області від 04.09.2015 № 2284, яким відповідно підтверджено скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання особи рядового і начальницького складу, вид дисциплінарного стягнення відповідає вимогам пункту 10 статті 14 Дисциплінарного статуту, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів начальника ГУМВС України у Луганській області від 04.09.2015 № 2287, № 309 в частині звільнення ОСОБА_1, лейтенанта міліції, з органів внутрішніх справ на підставі пункту 66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області з 04.09.2015 (а.с.51-55).

Суд не приймає посилання позивача на те, що на теперішній час відсутній обвинувальний вирок суду або постанова про закриття провадження з нереабілітуючих підстав, оскільки набрання законної сили вироком суду є підставою для звільнення особи за п. 67 Положення № 114, а в даному випадку позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 66 Положення № 114, пунктами 66 та 67 Положення № 114 визначено самостійні підстави для звільнення, які не можна ототожнювати та підміняти однією іншу.

Відповідно до п. 6.3.6 п. 6.3 р. 6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073, забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з висновку службового розслідування позивач не був опитаний в ході проведення службового розслідування, тому що позивача було заарештовано на 2 місяці та поміщено до сімферопольського слідчого ізолятора №15. Але були опитані інші посадові особи відділів міліції, які за результатами службового розслідування були притягнені до різних видів дисциплінарних стягнень.

Щодо посилань позивача на порушення ГУ МВС України у Луганській області порядку проведення службового розслідування суд зазначає таке.

Положеннями статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ,

зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або

звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень

кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (абзац 15 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до рапорту Т.в.о. начальника ВІОС УКЗ ГУМВС України у Луганській області від 04.09.2015 зазначено, що ВІОС УКЗ ГУМВСУ проводиться службове розслідування за фактом затримання 02.09.2015 співробітниками Військової прокуратури сил антитерористичної операції та Служби безпеки України працівників міліції сектору карного розшуку Рубіжанського МВ ГУМВС старшого оперуповноважений майор міліції ОСОБА_4, старшого оперуповноваженого капітана міліції ОСОБА_9, оперуповноваженого капітана міліції ОСОБА_10 та оперуповноваженого старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 під час отримання ними незаконної грошової винагороди за не притягнення окремих громадян до кримінальної відповідальності.

За результатами виїзду до місця затримання вказаних працівників міліції, опитати зазначених працівників міліції не надалось можливим, у звязку із забороною співробітників Військової прокуратури сил антитерористичної операції та Служби безпеки України доступ до них.

З наданої 02.09.2015 працівниками Військової прокуратури сил антитерористичної операції, усної інформації ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 затримані ними у порядку ст. 208 КПК України та будуть перевезені до м. Краматорська Донецької області. Тобто після затримання ОСОБА_1, останнього відразу було доставлено до м. Краматорська. На підставі чого був складений рапорт про відсутність можливості опитати позивача (а.с.75-76).

Крім того в ухвалах Краматорського міського суду донецької області, зазначено, що 02.09.2015 ОСОБА_1, був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.368 КК України. 03.09.2015 ОСОБА_1 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. 05.09.2015 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст. 368 КК України. Цього ж дня відносно останнього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а також визначено розмір застави в сумі 365400,00грн., ухвала Краматорського міського суду Донецької області від 05.09.2015. У подальшому ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 30.10.2015, позивачу було продовжено строк покладення на підозрюваного обовязків. Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 23.12.2015, позивачу повторно було продовжено строк покладення на підозрюваного обовязків. (а.с.77-90).

Стосовно обставини, що вина позивача у скоєнні злочинів за статтями 307, 368 Кримінального кодексу України не доведена та судом на теперішній час не постановлено вирок за результатами розгляду кримінальної справи, суд зазначає, що факт порушення відносно працівника органів внутрішніх справ кримінальної справи за фактом зловживання ним службовим становищем та предявлення йому звинувачення дискредитує авторитет органів внутрішніх справ, а отже вчинення ним дій, що були підставою для порушення кримінальної справи є проступком, несумісним з перебуванням в органах внутрішніх справ.

Таким чином, підчас судового розгляду було встановлено, що вищезазначені накази були прийняті з дотриманням норм чинного законодавства та у межах компетенції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідачі при прийнятті оскаржуваних наказів, діяли на підставі та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 03 лютого 2016 року.

Суддя ОСОБА_12