Справа № 802/3181/14-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3181/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

02 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

секретар судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

за участю:

представника позивача: Івасика Олександра Валерійовича

представника третьої особи: Павич Ольги Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 28.08.2015 року звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про стягнення з відповідача суми переплати пенсії в розмірі 162908,23 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2015 року провадження по даній справі закрито на підставі вимог п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили суд задовольнити її в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Однак 01.02.2016 року до суду надав заперечення, в якому просив суд розглядати справу без його участі.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь відповідача в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст.3 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України (пункт 5 частини 2 статті 17 КАС України).

Згідно з ч. 3 ст. 50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, в даній нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

Відтак, випадки, у яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень за винятком вичерпного переліку, що міститься у пунктах 1 - 4 частини 4 статті 50 КАС України, мають бути визначені законом.

Разом з цим, звертаючись з даним адміністративним позовом, позивач не вказав норму закону, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1 - 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмету спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Частиною третьою статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім'ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Водночас, за змістом статті 177 Цивільного кодексу України, гроші є об'єктом цивільного права.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ставить вимогу про утримання переплати суми пенсії з відповідача в розмірі 162908,23 грн.

З наведеного також слідує, що відносини про стягнення матеріальної шкоди, завданої органу Пенсійного фонду України внаслідок безпідставно виплачених коштів на підставі вищенаведених норм за своєю правовою природою носять приватно - правовий, а не публічний характер.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 22 вересня 2015 року.

Згідно з частиною другою статті 161 КАС України при виборі норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої вказаної статті Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, про правильність застосування судом першої інстанції норм права щодо закриття провадження, на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, тому, що позовні вимоги по даній справі належить розглядати в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 лютого 2016 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.