Справа № 805/5061/15-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 р. Справа № 805/5061/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Христофорова А.Б. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики" до Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа - Державна фіскальна служба України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа - Державна фіскальна служба України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дій, обґрунтовуючи тим, що 27.08.2015 року товариством за допомогою системи електронного документообігу було надіслано договір про визнання електронних документів від 27.08.2015 року № 270820151. Квитанцією №1 підтверджено, що Договір доставлено до ДФС 27.08.2015 року та йому присвоєно реєстраційний номер . Товариство звернулося до Макіївської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області із листом від 08.09.2015 року №01/08092015/12, з проханням підписати надісланий Договір, однак відповідач проігнорував зазначене звернення. На повторне звернення з листом від 24.09.2015 року №01/24092015/01 з проханням підписати надісланий Договір та з посиланням на те, що відсутність підпису унеможливлює своєчасність подання податкової звітності, зокрема 21.09.2015 року декларацію з ПДВ за серпень 2015 рок було не прийнято, що підтверджується квитанцією від 21.09.2015 року №1, однак зазначене звернення також було проігноровано відповідачем. Вважає, що зазначеною бездіяльністю відповідач порушує охоронювані законодавством права та не дає змоги своєчасно подавати звітність та реєструвати податкові накладні, чим повністю блокує діяльність підприємства.

06.01.2016 року через відділ діловодства та документообігу суду відповідач надав заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначає, що ПРАТ "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики" перебуває на обліку у Гірницькому відділені Макіївської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області. Підприємством Договір про визнання електронних документів з інспекцією було укладено 15.01.2014 року, термін дії посилених сертифікатів відкритих ключів був чинним до 11.04.2015 року. Договір був дійсний до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів, та згідно п.4 розділу 6 Договору інспекцією було розірвано Договір в односторонньому порядку, так як платником податків не надано нового посиленого сертифіката відкритого ключа замість скасованих. 27.08.2015 року товариство до інспекції надіслало договір № з новими посиленими сертифікатами. Однак, у зв'язку з тим, що товариством не були заповнені всі реквізити у підписані договору було відмовлено 13.10.2015 року.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через відділ діловодства та документообігу суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через відділ діловодства та документообігу суду надав заперечення в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглянути без участі представника відповідача.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

З урахуванням ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики" (, вул. Кіпренського, буд. 1, м. Макіївка, Донецька область), пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації з 21.03.2001 року № 1 001733, зазначене підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.(а.с.30-32)

На обліку як платник податків знаходиться в Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Гірницьке відділення).

Порядок діяльності позивача визначено Статутом Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики". (а.с.6-20)

Відповідач, Макіївська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

27.08.2015 року позивач за допомогою системи електронного документообігу надіслав до відповідача договір про визнання електронних документів від 27.08.2015 року № 270820151. (а.с.21-22)

Квитанцією №1 підтверджено, що договір доставлено до Державної Фіскальної Служби 27.08.2015 року та документу призначено реєстраційний номер . (а.с.23)

08.09.2015 року №01/08092015/12 позивач звернувся до Макіївської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області із листом про те, що станом на 08.09.2015 року від податкового органу не надходило Квитанції №2 та Договору, підписаного ЕЦП ДПС України. (а.с.25)

21.09.2015 року позивач подавав податкову звітність за допомогою системи електронного документообігу, але відповідачем податкова декларація з ПДВ за серпень 2015 року не прийнята, у зв'язку порушенням вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого наказом ДПА України від 10.04.2008 року №233, а саме - для платника не укладено Договір про визнання електронної звітності, про що свідчать копії квитанцій №1.(а.с.26)

Не отримавши жодної відповіді на звернення, для вирішення питання щодо реалізації свого права на подання податкової звітності засобами телекомунікаційного зв'язку в електронній формі, позивач повторно звернувся до відповідача з листом №01/24092015/01 від 24.09.2015 року, з проханням підписати надісланий за допомогою системи електронного документообігу договір та з посиланням на те, що відсутність підпису унеможливлює своєчасність подання податкової звітності, зокрема 21.09.2015 року декларацію з ПДВ за серпень 2015 рок було не прийнято, що підтверджується квитанцією №1 від 21.09.2015 року(а.с.24).

Жодної відповіді на звернення від податкового органу позивачем отримано не було.

Позивач зазначає, що податковим органом порушені його права, оскільки не укладається договір про визнання електронних документів від 27.08.2015 року, тим самим відповідач ухиляється від виконання обов'язків покладених на нього податковим законодавством.

Платник податків, який вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені його права, свободи або інтереси, для їх захисту, відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, має право звернутися до адміністративного суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюють перешкоди для їх реалізації або мають інші ущемлення прав чи свобод.

З наведених норм права випливає, що платник податків на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішенням, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України. (далі - ПК України).

Як вбачається з п.п.14.1.114-1 п.14.1 ст.14 ПК України, надання послуг електронного цифрового підпису - реєстрація заявників, надання у користування засобів електронного цифрового підпису, надання допомоги при генерації відкритих та особистих ключів, обслуговування сертифікатів ключів (формування, розповсюдження, скасування, зберігання, блокування та відновлення), надання інформації щодо чинних, скасованих і блокованих сертифікатів ключів, надання послуги фіксування часу, консультаційних та інших послуг, визначених Законом України "Про електронний цифровий підпис";

Податкова звітність подається до податкового органу з урахуванням приписів ст. 49 ПК України, у відповідності до якої передбачено подання податкової звітності засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно п.49.17 ст. 49 ПК України, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інформатизації, формування і використання національних електронних інформаційних ресурсів, впроваджує та утримує автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронної звітності" для надання послуг з подання за допомогою мережі Інтернет в електронному вигляді звітності, обов'язковість подання якої встановлено законодавством, до міністерств, інших органів державної влади та фондів загальнообов'язкового державного страхування.

Автоматизована система "Єдине вікно подання електронної звітності" повинна забезпечувати підтримку роботи засобів електронного цифрового підпису всіх акредитованих центрів сертифікації ключів, що працюють на ринку України відповідно до чинного законодавства.

Опис форматів (стандартів), структура електронних документів, що забезпечує подання електронної звітності до автоматизованої системи "Єдине вікно подання електронної звітності", повинні розміщуватися та підтримуватися в актуальному стані на безоплатній для користувачів основі на загальнодоступних інформаційних ресурсах центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику та тих органів державної влади, до яких обов'язковість подання звітності встановлена законодавством.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233 "Про надання електронної податкової звітності" (далі - Інструкція № 233).

Так, згідно п.2 розділу ІІ Інструкції № 233, для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати:

спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті);

доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті;

засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС);

чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Згідно п.7 розділу ІІ Інструкції № 233, Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є:

його відповідність затвердженому формату (стандарту);

підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"

чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

Згідно пп. 5.1 п.5 розділу ІІІ Інструкції № 233, платник податків отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи.

Платник податків отримавши безкоштовний примірник договору, у відповідності до 5.3 розділу ІІІ Інструкції № 233, ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки).

Згідно п. 5.4 розділу ІІІ Інструкції № 233, платник податків надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії.

Податковий орган, згідно пп.6.4 п. 6 розділу ІІІ Інструкції № 233, звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору.

У відповідності до пп. 7.1 п.7 розділу ІІІ Інструкції № 233, при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку: платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення.

Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків.

За відсутності у платника податків посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податків накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП керівника, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків.

Відповідно до пп.7.6 п.7 розділу ІІІ Інструкції № 233, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Додатком №1 до Інструкції № 233 є примірний договір про визнання електронних документів.

Предметом Договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

З матеріалів справи вбачається, що строк чинності посилених сертифікатів відкритого ключа наданих Акредитованим центром сертифікації ключів "Україна" з 23.03.2015 року по 12.04.2016 року, власниками сертифікатів є: виконуючий обов'язки генерального директора ПрАТ "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики" - ОСОБА_1 з поточним призначенням відкритого ключа - "підпис директора"; Головний бухгалтер ПрАТ "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики" - ОСОБА_2 з поточним призначенням відкритого ключа - "підпис бухгалтера"; ПрАТ "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики" з поточним призначенням відкритого ключа - «електроний цифровий підпис»; ПрАТ "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики" з поточним призначенням відкритого ключа - «цифрова печатка».(а.с.60-64)

Як раніше судом встановлено, позивачем було направлено до податкового органу договір про визнання електронних документів від 27.08.2015 року із заповненням реквізитів зазначених у договорі, строк чинності посилених сертифікатів відкритого ключа є дійсним, тобто позивачем були виконанні вимоги податкового законодавства, однак відповідачем на час розгляду справи договір про визнання електронних документів прийнято не було, жодних документів на підтвердження зазначеного відповідачем не надано.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що 15.01.2014 року між позивачем та відповідачем укладався договір про визнання електронних документів та за наслідками закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів його було розірвано в односторонньому порядку, оскільки до спірних правовідносин зазначений факт немає ніякого відношення. Зазначення того, що позивачем не було надано чинного посиленого сертифікату відкритого ключа та відсутність заповнення всіх реквізитів у договорі, за наслідком чого відповідачем було відмовлено у підписанні договору, на думку суду є необґрунтованими, не підтверджені жодним доказом та не відповідають вимогам чинного податкового законодавства.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач, повинен був прийняти договір про визнання електронних документів від 27.08.2015 року, оскільки позивачем були виконання всі необхідні умови для укладання договору про визнання електронних документів, однак відповідач безпідставно це не здійснив, крім того бездіяльність відповідача також визначається тим, що всі звернення позивача з приводу надання будь-якої інформації стосовно зазначеної ситуації були проігноровані.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, в даному випадку відповідач як суб'єкт владних повноважень не дотримав вимог закону про захист охоронюваних прав та інтересів юридичної осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що невирішення питання відповідачем щодо укладання договору про визнання електронних документів та відсутність жодних дій с цього приводу визначається як бездіяльність з боку відповідача, яка у відповідності до вимог чинного законодавства є протиправною.

Разом з ти, щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача укласти договір про визнання електронних документів від 27.08.2015 року № 270820151, суд заувважує наступне.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Вищий адміністративний суд України у Постанові від 21.10.2010 року №П-278/10 зазначає, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13.

При цьому, в данному спірному питанні відповдіачем не прийнято жодного рішення щодо укладання або відмови в укладанні договору про визнання електронних документів.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача щодо зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень вчиняти певні дії чи приймати рішення за умови настання чи встановлення певних обставин.

З огляду на зазначене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики" підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до вимог ст. 94 КАС України. Зважаючи на те, що позов задоволено частково, на користь позивача необхідно присудити судові витрати у сумі 609,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики" до Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа - Державна фіскальна служба України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дій - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області з приводу невирішення питання щодо укладання договору про визнання електронних документів від 27.08.2015 року № 270820151 з Приватним акціонерним товариством "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на користь Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Макіївський завод шахтної автоматики" витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання особами, які беруть участь у справі, копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Христофоров А.Б.