Справа № 813/8072/14
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Справа № 876/4525/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2015 р. в справі № 813/8072/14 за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Державної реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Є.В., третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

26.11.2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до державного реєстратора Державної реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Є.В., третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича від 22.09.2014 року індексний номер НОМЕР_1, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 зобов'язання державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 індексний номер НОМЕР_1 від 22.09.2014 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою слідчого СУ ГУ МВСУ у Львівській області від 31.03.2010 року у кримінальній справі № 143-2120, порушеної за фактом вчинення невстановленими особами підробки і використання завідомо підробленого документу - договору купівлі-продажу від 04.11.1999 року нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 приміщення цілісного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом та з метою унеможливлення відчуження, а також з метою забезпечення цивільного позову, виконання вироку в частині конфіскації майна - накладено арешт на цілісний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1. Також позивач вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором 22.09.2014 р. на підставі рішення апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 р. у справі №22-2792/07, яке було скасоване в частині визнання дійсним договору від 04.11.1999 р. рішенням Верховного Суду України від 22.02.2012 р..

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича від 22.09.2014 року індексний номер НОМЕР_1, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.; Зобов'язано державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, індексний номер НОМЕР_1 від 22.09.2014 року.; В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції третя особа: ОСОБА_1 оскаржив її подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій посилаючись на неповне зясування всіх обставин справи та порушення норм матеріального права просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції помилково зазначено, що державна реєстрація права власності була проведена на підставі скасованого вже на той час судового рішення, оскільки скасовано рішення лише в частині. Апелянт вказує, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 р визнано договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу (гарантійні зобов'язання) від 04.11.1999 року, укладений між ОСОБА_5, що діяла від імені організації торговельно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», та ОСОБА_1, про продаж ОСОБА_1 приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), за адресою: м.Львів, вул..Хоткевича, 8 дійсним.; визнано за ОСОБА_1 право власності на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що по АДРЕСА_1.; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 25.04.2005 року між організацією торгівльно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», з однієї сторони та, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, з другої сторони, щодо продажу будівлі-магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.; зобов'язано організацію торгівельно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні приміщенням магазину - АДРЕСА_1. Рішенням Верховного суду України від 22.02.2012 року скасовано рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 року лише в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу (гарантійні зобов'язання) від 04.11.1999 року, укладеного між ОСОБА_5, що діяла від імені організації торговельно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», та ОСОБА_1, про продаж ОСОБА_1 приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), за адресою: АДРЕСА_1. В решті рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 року залишено без змін. Відтак апелянт вважає, що державний реєстратор у відповідності до чинного законодавства прийняв рішення, яким було зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вніс відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання 01.02.2016 року не зявився, просив відкласти розгляд справу через його відрядження в м.Київ. Вказане клопотання залишене без задоволення, оскільки заявником не надано доказів, що підтверджують його відрядження.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання 01.02.2016 року не зявився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з його перебуванням на лікарняному та участь його представника ОСОБА_8 в іншому судовому засіданні. Вказане клопотання залишене без задоволення, оскільки заявником не надано доказів, що підтверджують перебування позивача на лікарняному та участь його представника в іншому судовому засіданні.

Відповідач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, що відповідно до ч.4 стаття 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.09.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. До заяви було надано документи, які необхідні для проведення державної реєстрації права власності, зокрема належним чином завірена копія рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 р. по справі №22-2792/07 з відміткою про набрання ним законної сили та технічний паспорт на вказаний об'єкт нерухомого майна. До заяви про державну реєстрацію прав було також долучено оригінал Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.08.2008 р. №19970115, виданий ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", згідно з яким право власності на наведене вище майно було зареєстроване за третьою особою на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 р. по справі №22-2792/07.

Державний реєстратор Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_9 22.09.2014р. прийняв рішення про державну реєстрацію прав (індексний номер: НОМЕР_1) про реєстрацію права власності на нерухоме майно: приміщення цілісного майнового комплексу (магазину) за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 р визнано договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу (гарантійні зобов'язання) від 04.11.1999 року, укладений між ОСОБА_5, що діяла від імені організації торговельно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», та ОСОБА_1, про продаж ОСОБА_1 приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), за адресою: АДРЕСА_1 дійсним.; визнано за ОСОБА_1 право власності на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що по АДРЕСА_1.; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 25.04.2005 року між організацією торгівльно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», з однієї сторони та, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, з другої сторони, щодо продажу будівлі-магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.; зобов'язано організацію торгівельно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні приміщенням магазину - АДРЕСА_1.

Рішенням Верховного суду України від 22.02.2012 року скасовано рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 року в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу (гарантійні зобов'язання) від 04.11.1999 року, укладеного між ОСОБА_5, що діяла від імені організації торговельно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», та ОСОБА_1, про продаж ОСОБА_1 приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), за адресою: АДРЕСА_1. та відмовлено в позові в цій частині. В решті рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 року залишено без змін.

Тобто, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_1 визнано право власності на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 була проведена на підставі скасованого вже на той час судового рішення, а відтак, виключно з цих підстав, помилково скасував рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича від 22.09.2014 року індексний номер НОМЕР_1, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. та зобов'язав державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 індексний номер НОМЕР_1 від 22.09.2014 року.

Крім цього колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність в діях відповідача ознак протиправності та відмову в позові в цій частині, оскільки позивач не заявляв вимоги про визнання протиправними дій відповідача, а ставив вимогу про визнання протиправним та скасування його рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з наступними змінами та доповненнями ( надалі - Закону) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною 4 статті 15 Закону визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до частини 7 статті 16 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора, у випадках передбачених цим Законом.

Частиною 10 статті 16 Закону визначено, що під час подання заяви про державну реєстрацію прав, особи визначені у частині сьомій цієї статті, повинні повідомити орган державної реєстрації прав, державного реєстратора про наявність встановленої законом заборони на відчуження нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний номер 8184402), щодо реєстрації права власності на приміщення цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_1 подана ОСОБА_1 17.09.2014 року з відповідним переліком документів.

Разом з тим серед вказаних документів відсутні докази того, що заявник ОСОБА_1, під час подання заяви, повідомив орган державної реєстрації прав чи державного реєстратора чи є наявною заборона на відчуження нерухомого майна, що може свідчити про неповноту поданих документів для проведення державної реєстрації речових прав.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що державний реєстратор не врахував вказану вище обставину, передбачену ч.10 статті 16 Закону, під час подання ОСОБА_1, 17.09.2014 року заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а відтак передчасно, прийняв рішення від 22.09.2014 року індексний номер НОМЕР_1, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Відповідно до ст.202 КАС України (в редакції, діючій на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального права та неповне зясування обставин справи, через що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову та слід визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича від 22.09.2014 року індексний номер НОМЕР_1, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.; та зобов'язати державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, індексний номер НОМЕР_1 від 22.09.2014 року.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2015р. по справі № 813/8072/14 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича від 22.09.2014 року індексний номер НОМЕР_1, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.;

Зобов'язати державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Бірак Євгенія Васильовича внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, індексний номер НОМЕР_1 від 22.09.2014 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: І.І.Запотічний

Судді: О.І.Довга

А.М.Ліщинський

Повний текст постанови складений 03.02.2016 року