Справа № 368/2204/15-а
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2015-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/2204/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2015 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати незаконними дії Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації по відмові надати йому, ОСОБА_1, статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобовязати Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації надати йому, ОСОБА_1, статус інваліда війни з видачею відповідного посвідчення, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1, був направлений та брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування служби Цивільної Оборони Київського лівобережного підприємства електричних мереж виробничо-енергетичного обєднання «Київенерго» філіал Кагарлицький РЕС в періоди з 10.07.по 18.07.1986 року, з 21.07.по 25.07.1986 року, та відпрацьовано в 1 зоні 98 годин в 3 зоні 16 годин, що стверджується довідкою за № 20 від 04.06.1991 року виданою Київським лівобережним підприємством електричних мережею м. Вишневе вул. Київська, 3.

А тому він має статус ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС та внаслідок цього став інвалідом 2 групи, захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорія, з травня 2015 року, довічно, що стверджується відповідними документами.

Отже він має право на отримання статусу інваліда війни, а тому, у відповідності до п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень та нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою КМУ від 12.05.1994 року за № 302, оскільки видача відповідних посвідчень покладена на органи Міністерства соціального захисту населення, звернувся до Управління соціального захисту населення Кагарлицької РДА з заявою встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення при цьому він надав відповідні документи, але йому було відмовлено у задоволенні його заяви, що стверджується відповідю Управління соціального захисту від 08.12.2015 за № 1750.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши до суду заперечення, в якому просять судове засідання просимо проводити у відсутності представника УСЗН та в позові до управління соціального захисту населення просимо відмовити з наступних підстав. Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 15.06.2004 р. частину другу статті 7 було доповнено пунктом 9. Відповідно до цих змін, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, належать до інвалідів війни. Зазначені зміни були прийняті з метою віднесення до інвалідів війни осіб, які при виконанні робіт у 30 кілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення були залучені до мобільних загонів спец захисту формувань Цивільної оборони Чернігівської, Житомирської та Київської областей, що перебували у складі військових формувань, підпорядкованих Міністерству оборони колишнього Союзу PCP.

На сьогодні механізм реалізації вищезазначеного положення чітко не визначений нормативно-правовими актами, що призводить до чисельних звернень громадян до управління соціального захисту населення з питань встановлення статусу інваліда війни. Однак практика реалізації пункту 9 ст. 7 зазначеного Закону виявила складність застосування цієї норми щодо працівників, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони, або були прикомандировані до воєнізованих формувань ЦО ( зведених загонів протипожежної та медичних служб , зведених мобільних загонів спеціального захисту Київської, Чернігівської та Черкаської областей), оскільки не всі роботи, до виконання яких залучались зазначені особи можуть бути віднесені до завдань формувань Цивільної оборони. Довідки, які видаються на даний час Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА носять інформаційне розяснення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,оскільки з 09.07.2015 р. ліквідована постійно діюча комісія з питань розгляду звернень громадян щодо підтвердження їм участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. В даних довідках відсутнє документальне підтвердження залучення до складу формувань цивільної оборони. Цей документ має містити дані про таке залучення з посиланням на наказ чи розпорядження штабу Цивільної оборони та інформацію, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При встановленні даного статусу інваліда війни, даний пільговик буде включений до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, який матиме право на пільги 100 % за газопостачання, електропостачання, водопостачання та телефон, буде виплачена разова допомога до 9 травня та надбавка до пенсії, чим буде завдана значна шкода державі. У звязку з тим, що План Цивільної оборони в період аварії на ЧАЕС не вводився (не було відповідного доручення уряду СРСР) працівники, які залучалися для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від інших міністерств і відомств і стали інвалідами внаслідок повязаних з цим захворювань, не можуть бути віднесені до осіб, що підпадають під дію вимог частини другої пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Закон України від 22.10.1993 р. № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 - є інвалідом другої групи з 18 травня 2015 року (довічно), що підтверджено довідкою МСЕК про призначення інвалідності серії АВ № 0206859 від 18.05.2015 року, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Окрім того, експертний висновок № 2011 від 30.04.2015 року також встановлено, що у позивача було встановлено діагнози рак передміхурової залози, ст. ІІ, Т2NхМ0, кл. гр. ІІ, захворювання повязано з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Довідкою № 000913 від 16.07.2015 року вбачається, що її видано особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1

Згідно інформаційної довідки виданої Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації вбачається, що у відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно- правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборони СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і ОСОБА_2 Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної ОСОБА_2 народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 02, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх обєктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обовязковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, формування ЦО, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Згідно довідки ПАТ «Київобленерго» вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював з 13 травня 1982 року (наказ від 12.05.1982 №431-к) на посаді електромонтера по ремонту повітряних електропередач Служби повітряних ліній Київського лівобережного підприємства електричних мереж виробничо-енергетичного обєднання Київенерго до 01 липня 1987 року (наказ від 23 липня 1987 року № 796-к). Наказом Міненерго України від 31.05.1995 року № 59 Київське лівобережне підприємство електричних мереж виробничо-енергетичного обєднання Київенерго перетворено в Державне енергопостачальне підприємство Київобленерго.

Згідно довідки № 20 від 04.06.1991 року вбачається, що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 № 1497-378 та постановою ОСОБА_2 Міністрів і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. № 665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі списком № I, затвердженим ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 г.№ 1173: з 10.07 по 18.07.1986 р., з 21.07 по 25.07.1986 р. відпрацював в І зоні 98 год., ІІІ зоні 16 год.

Згідно п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано всі необхідні документи, передбачені п.10 Положення, тому підстав для відмови у встановленні статусу інваліда війни у відповідача не було.

Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

Згідно з п. 7 Положення, посвідчення інваліда війни видаються пенсіонерам, які отримують пенсії в органах Пенсійного фонду, органами праці та соціального захисту населення, іншим пенсіонерам - органами, в яких вони перебувають на обліку для призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

У відповідності до п. 12 цього Положення посвідчення, зазначені в пунктах 3, 4 і 5, зокрема «Посвідчення інваліда війни» видаються інвалідам війни на підставі одного з таких документів: «Удостоверение инвалида Отечественной войны», «Удостоверение инвалида о праве на льготы», для малолітніх в'язнів - «Удостоверение» і довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, довідки, видані органами Міноборони, МВС, Держспецзв'язку, МНС, СБ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, Мінпраці.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» позивачам повинно бути вручено посвідчення інваліда війни.

Згідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту».

Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації з письмовою заявою, в якій він просив встановити йому статус «інваліда війни» та видати відповідне посвідчення.

Листом № 1750 від 08.12.2015 р. відповідач відмовив позивачу ОСОБА_1 у визначенні йому статусу інваліда війни.

Відповідно до ст. 11 цього Закону - невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

До невоєнізованих формувань цивільної оборони зараховуються працездатні громадяни України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, та Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року №90, формування Цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Таким чином, реалізувати свої права і отримати відповідні пільги, встановлені законодавством для інвалідів війни, позивач може шляхом отримання в органах соціального захисту населення посвідчення інваліда війни шляхом подання відповідних документів.

Аналогічна правова позиція закріплена в ухвалах ВАСУ № К-39164/10 від 06.04.11р., № К-36579/10 від 20.07.11р., № К/9991/4541/11 від 29.05.14 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про неправомірність спірних дій відповідача та про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі йому посвідчення інваліда війни встановленого законом зразка.

Що стосується позову в частині зобов'язання відповідача встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати на його ім'я відповідне посвідчення інваліда війни, то суд не наділений правом встановлювати особі статус інваліда війни оскільки це є виключною компетенцією комісій, рішення яких виносяться колегіально і будь-які інші органи не можуть цього робити, тому необхідно лише зобовязати управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації розглянути матеріали щодо надання статусу інваліда війни ОСОБА_1 та видачі на його імя посвідчення інваліда війни і прийняти рішення згідно законодавчих актів України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року у справі № К/9991/66616/11.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме: від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - інваліди I та II груп, тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 484 грн. 20 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, ст. 19 Конституції України, ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст.. 7 п. 9, 18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 35 Закону України «Про правові засади цивільного захисту», суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії управління соціального захисту населення Кагарлицької РДА щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії СК № 545698, надати статус інваліда війни неправомірними.

Зобовязати управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації розглянути матеріали щодо надання статусу інваліда війни ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії СК № 545698, та видачі на його імя посвідчення інваліда війни і прийняти рішення згідно законодавчих актів України.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Кагарлицької РДА (ОКПО 3193594) на користь держави судовий збір на р/р 0324, МФО 821018, код 22030001, , банк ГУ ДКСУ у Київській області в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.І. Шевченко