Справа № 152/1681/15-а
Суддя: Камінський В. П.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Камінського В.П.

при секретарі Українець П.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жмеринського міськрайонного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області (треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача Рада суддів України, Всеукраїеська спілка ветеранів війни в Афганістані) про визнання дій щодо оподаткування звільнених від податків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його підвищення, як учаснику бойових дій протиправними і недійсними та такими, що дискримінують за професійною та соціальною ознаками,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із цією заявою та зазначив, що являється професійним суддею Шаргородського районного суду Вінницької області та ветераном війни/учасником бойових дій в Афганістані. Згідно постанови Верховної Ради України № 2766-VI та наказу голови Шаргородського районного суду Вінницької області № 28 о-с від 21.12.2010 року, з 21 грудня 2010 року перебуває у відставці в звязку із поданою заявою про відставку. Управляння Пенсійного фонду Україну у Шаргородському районі Вінницької області, враховуючи ч.4 ст.43 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, починаючи з 22 грудня 2010 року, здійснило призначення та виплачувало позивачу звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від його заробітної плати судді та звільнене від сплати податків на доходи підвищення, як учаснику бойових дій. Листами начальника УПФ України у Шаргородському районі Вінницької області позивача було повідомлено про те, що починаючи з липня місяця 2014 року з суми нарахованого йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його підвищення, як учаснику бойових дій, відповідач утримує суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 15 %, а з лютого 2015 року 20% та військовий збір в розмірі 1,5%, посилаючись на те, що згідно внесених змін до ст.164 Податкового кодексу України у частині грошового утримання, яка перевищує 10 000 грн. на місяць відраховується податок на доходи фізичних осіб. Ставка податку становить 15 % бази оподаткування, якщо не досягає десяти мінімальних заробітних плат на 01 січня звітного року (у 2014 році 1218,00x10=12180,00), та застосовується 17 відсотків для суми, що перевищує 10 мінімальних зарплат. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (71-УІІІ від 28.12.2014 року) з 01.01.2015 року обєктом оподаткування військовим збором є доходи визначені ст.163 ПК України, до яких належать суми пенсій (включаючи суму індексацій, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного року - у частині такого перевищення. Ставка збору становить 1,5 відсотки бази оподаткування. Базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3 654,00 грн. на місяць. З 01.01.2015 року змінено ставку податку на доходи фізичних осіб: 15 відсотків, якщо база оподаткування місячного оподаткованого доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати (1218,00x10=12180,00), встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, та 20 відсотків, якщо база оподаткування перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. При цьому, розмір утриманого податку на доходи фізичних осіб при ставці 15 % з моєї пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) за період з 01 липня 2014 року по червень місяць 2015 року, включно, становить 17 739,71 грн., при ставці 20 % з 01 лютого 2015 року по червень місяць 2015 року, включно, додатково становить ще 2 406,50 грн. Сума утриманого військового збору за період з 01 лютого 2015 року по червень місяг^ь 2015 року, включно, становить 1 094,00 грн. З липня місяця по вересень місяць 2015 року загальна сума утриманого ПДФО при ставці 15 % складає 5 481,00 грн., сума утриманого ПДФО при ставці 20 % додатково складає 1443,90 грн., сума військового збору 656,40 грн.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 4 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та п. 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 (далі Положення), органи державної влади, в тому числі органи Пенсійного фонду України, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, що закріплено в ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» в редакції від 24.02.1994 року № 4015-ХІІ, ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-У, які були чинними на час виникнення правовідносин.

Позивач вказує, що особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів» та спрямовані на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Дані положення закріплює Конституційний Суд України в своїх рішеннях: від 24 червня 1999 року Справа N 6- рп/99; від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004; від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 по справі №1-23/2007; від 09.07.2007 № 6-рп; від 22.05.2008 N 10-рп/2008; від 14.12.2011 року № 18-рп/2011; від 25 січня 2012 року № З-рп/2012 Справам 1-11/2012.

Позивач зазначає, що поняття "щомісячне довічне грошове утримання" продовжує перебувати у системному звязку із з положеннями Закону України "Про "Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453- VI, а отже із поняттям "щомісячне довічне грошове утримання" визначеним в ч. 4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, оскільки набуло свого офіційного тлумачення в п. 1 резолютивної частини цього ж Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 року № 18-рп/2011 по справі № 1- 33/2011, згідно якого: «В аспекті конституційного подання поняття "щомісячне довічне грошове утримання", що міститься у підпункті "е" підпункту 165.1.1 пункту 165.1 ст.165 Податкового кодексу України, в системному зв'язку з положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 245З-VI з наступними змінами означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді та одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, що є складовою правового статусу судді і однією з гарантій його незалежності, так і судді у відставці, який одержує таку виплату з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України». Дане поняття в ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» перейшло із ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» в редакції від 15.12.1992 року, де воно визначалося поняттям «звільнене від податку щомісячне довічне грошове утримання судді».

На підставі зазначених норм Конституції та законодавства України а також розяснення та рішення Конституційного Суду України щомісячне довічне грошове утримання призначене позивачу не підлягає оподаткуванню, оскільки воно було призначено у вигляді неоподатковуваного щомісячного довічного грошового утримання судді та повинно регулюватися тими законодавчими нормами, які діяли на час виникнення правовідносин, а саме ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, ч. 2 та ч.3 ст. 138 нового Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, оскільки застосування до вирішення даних правовідносин норм закону, який набрав чинності після виникнення спірних вказаних правовідносин суперечить ст. 8, ч.ч. 2 і 3 ст. 22, ч. 1 ст. 58, ч.1 і 2 ст. 64, ч. 1 ст. 126 Конституції України, ч. 5 та ч. 6 ст. 47, ч. 5 ст. 109, ч. 2 та ч. 3 ст. ст. 138 нового Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, та свідчить про застосування зворотної дії закону та зменшення розмірів відсотків довічного грошового утримання та його підвищення, які підлягають виплаті відповідно до вищезазначених норм спеціальних законів.

Пункт 6.4 Європейської хартії про закон «Про статус суддів», Ліссабон, 10 липня 1998 року, закріплює, що зокрема, Закон передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і виконуючі суддівські обовязки на протязі певного строку, повинні отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути, як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни; відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Крім того, відповідно до ст.ст. 14, 15 і 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод та ст. 12 Протоколу № 12 до Конвенції забороняється відступ від зобов'язань під час надзвичайної ситуації, зловживання правами та дискримінація за будь-якою ознакою. Оподаткування раніше призначеного неоподатковуваного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є саме порушенням зазначених статтей, оскільки держава відступила від взятих на себе зобовязань соціального захисту судді у відставці, зловживає взятими на себе правами та дискримінує позивача за професійною та соціальною ознаками.

Оскільки рішення та дії відповідача щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його підвищення, як учаснику бойових дій, позивач вважає протиправними і недійсними та такими, що дискримінують його за професійною та соціальною ознаками, тому він просить суд: поновити йому процесуальний строк для звернення до суду із даним позовом про захист своїх прав за період з 01 липня 2014 року по 15 квітня 2015 року; застосувати пряму дію ст.8 Конституції України і визнати протиправними, недійсними та такими, що дискримінують його за професійною та соціальною ознаками, дії управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області, як податкового агента по утриманню з виплачуємого йому звільненого від сплати податків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та звільненого від сплати всіх видів податків його підвищення, як ветерану війни/учаснику бойових дій податку на доходи фізичних осіб та військового збору, починаючи із липня місяця 2014 року по вересень місяць 2015 року, включно; відповідно до ч.3 ст.150 Конституції України при вирішенні спору застосувати п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року N 18-рп/2011 в Справі N1-33/2011 щодо визначення поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці»; відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1У, зобовязати управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області виплатити йому не отримані з вини відповідача суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його підвищення, як учаснику бойових дій за минулий час, починаючи з 01 липня 2014 року по вересень місяць 2015 року, включно, без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; стягнути з відповідного бюджету на його користь суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору утриманого з його щомісячного (довічного) грошового утримання судді у відставці і його підвищення, як ветерана війни/учасника бойових дій в розмірі 28 821,51 грн.; відповідно до ст.256 КАС України постанову суду в частині повернення суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору з утриманого з його щомісячного (довічного) грошового утримання судді у відставці та його підвищення, як ветерану війни/учаснику бойових дій, в межах місячної виплати допустити до негайного виконання.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги заявленні і просив: поновити йому процесуальний строк для звернення до суду із даним позовом про захист своїх прав за період з 01 липня 2014 року по 15 квітня 2015 року; застосувати пряму дію ст.8 Конституції України і визнати протиправними, недійсними та такими, що дискримінують його за професійною та соціальною ознаками, дії управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області, як податкового агента по утриманню з виплачуємого йому звільненого від сплати податків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та звільненого від сплати всіх видів податків його підвищення, як ветерану війни/учаснику бойових дій податку на доходи фізичних осіб та військового збору, починаючи із липня місяця 2014 року по 01 лютого 2016 року, включно; відповідно до ч.3 ст.150 Конституції України при вирішенні спору застосувати п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року N 18-рп/2011 в Справі N1-33/2011 щодо визначення поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці»; відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1У, зобовязати управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області виплатити йому не отримані з вини відповідача суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його підвищення, як учаснику бойових дій за минулий час, починаючи з 01 липня 2014 року по 01 лютого 2016 року, включно, без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; стягнути з відповідного бюджету на його користь суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору утриманого з його щомісячного (довічного) грошового утримання судді у відставці і його підвищення, як ветерана війни/учасника бойових дій в розмірі 40680,31 грн.; відповідно до ст.256 КАС України постанову суду в частині повернення суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору з утриманого з його щомісячного (довічного) грошового утримання судді у відставці та його підвищення, як ветерану війни/учаснику бойових дій, в межах місячної виплати допустити до негайного виконання.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області ОСОБА_2 позов не визнав повністю і заперечував проти задоволення позовних вимог і просив відмовити у їх задоволенні, надавши письмові заперечення (а.с.73-75).

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Рада суддів України в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Всеукраїнської спілки ветеранів війни в Афганістані в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволення за таких підстав.

Встановлено, що позивач є суддею у відставці (а.с.11,12), протоколами управління Пенсійного Фонду України у Шаргородському районі призначив та виплачував позивачу звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. (а.с.13,14), позивач є учасником бойових дій (а.с.15). Дані обставини сторонами не заперечуються.

Також встановлено, що з липня 2014 року з довічного утримання судді у відставці відповідачем було утримано суму податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) в розмірі 15%, а з лютого 2015 року відповідач утримує ПДФО в розмірі 20% та військовий збір в розмірі 1,5%.

Позивач 19.06. та 04.09.2015 року (а.с.7,8) звертався до відповідача з листом щодо оподаткування його пенсії, на що отримав відповіді від 26.06.2015 року №23/Д, від 15.09.2015 року №35-Д, про те, що пенсія йому нараховується і виплачується відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.9,10).

У відповідності до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Статті 126, 130 Конституції України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» гарантують незалежність і недоторканість суддів, їх фінансове забезпечення.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлюються Законом України.

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловлений в рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18.06.2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24.06.1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20.03.2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01.12.2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01.12.2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантії), від 11.10.2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) у послідуючих рішеннях від 22.05.2008 року №10-рп/2008, від 03.06.2013 року 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсії і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст.22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, в тому числі і зменшення розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Частиною 2 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Довічне грошове утримання суддям загальної юрисдикції виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету, за винятком суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, яким грошове утримання виплачується цими судами.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів», який діяв на момент виходу у відставку, за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту як і до виходу у відставку, щомісячне грошове утримання судді у відставці виплачується у розмірі 80-90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без будь яких обмежень.

Однією із гарантій соціального захисту на момент його виходу у відставку була виплата довічного щомісячного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого судді.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011, правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття однорідними та взаємоповязаними.

Рішеннями Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 і від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною звільненою від сплати податків грошовою виплатою, що слугує забезпеченню належного утримання судді, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді.

Як зазначив Конституційний суд України, відмінність щомісячного грошового утримання працюючого судді від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці полягає у тому, що судді, які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді судді, цю виплату одержують виключно з Державного бюджету України, а судді у відставці - з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно ч.1 ст.130 Конституції України у Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 11.03.2010 року №7-рп/2010, окреме фінансування кожного суду загальної юрисдикції та Конституційного Суду України забезпечує умови для конституційних гарантій їх самостійності та незалежності суддів при здійсненні правосуддя, оскільки унеможливлює негативний вплив на них через механізм виділення та розподілення належних їм відповідно до закону коштів Державного бюджету України; таке фінансування повинне забезпечуватися державною виключно за рахунок коштів Державного бюджету України.

Податковим Кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIIІ від 28.12.2014 року встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені п.162.1 ст.163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно п.165.1.1 «е» ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як «сума пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, а також з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати».

Податковим кодексом України передбачено такий об'єкт оподаткування, як загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, у тому числі заробітна плата та встановлено винятки з оподатковуваних доходів фізичних осіб, одним з доходів, що не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу і не підлягають оподаткуванню, є щомісячне довічне грошове утримання (підпункт «е» п.п 165.1.1 ст. 165 Кодексу), таким чином, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання працюючого судді по суті є однаковими поняттями, що свідчить про те, що щомісячне грошове утримання ідентичне щомісячному довічному грошовому утриманню та є звільненою від оподаткування виплатою.

Частиною 3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Дана обставина унеможливлює стягнення податків з грошового утримання судді у відставці.

Оскільки позивач, як суддя у відставці звільнений від сплати всіх видів податків, то його вимога про звільнення від сплати всіх видів податків як учасника бойових дій, залишена судом без задоволення.

Вимогу позивача про стягнення на його користь 40680,31 грн. суд вважає за можливе залишити без задоволення, оскільки позивачем не доведено в судовому засіданні, що саме таку суму необхідно стягнути.

Не підлягає до задоволення вимога позивача про повернення утриманої суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору в межах місячної виплати, оскільки це не передбачено ст.256 КАС України.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.5,9-12, 69-71,86,159-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк подання даного адміністративного позову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області щодо стягнення з щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб за період з 01.07.2014 року по 01.02.2016 року включно.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області провести перерахунок та повернути ОСОБА_1 стягнуті суми податку з 01.07.2014 року по 01.02.2016 року, продовживши виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у встановленому розмірі без обкладання податком.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків її оскарження.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення Вінницькому апеляційному адміністративному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Камінський В.П