Справа № 819/764/14-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2016 р. м. Київ К/800/3388/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представників:ОСОБА_5, та його представника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюРеєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області
особи, що приєднались до касаційної скаргиОСОБА_7 ОСОБА_5
напостанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014р.
у справі№ 819/764/14-а
за позовомСПД-ФО ОСОБА_8
доРеєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області
провизнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_8 звернувся з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення реєстраційної служби Борщівського РУЮ про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №12010246 від 28 березня 2014 року;

- зобов'язати реєстраційну службу Борщівського РУЮ внести зміни до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта НОМЕР_1, а саме: внести розмір 1/1 частки власності ОСОБА_8, виключити інформацію про спільну часткову власність.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що згідно з рішенням господарського суду Тернопільської області № 11/119-2381, яке набрало законної сили 18 липня 2008 року, визнано право власності на цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Проте відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 02 лютого 2013 року щодо реєстрації права власності на даний об'єкт (зареєстрований за реєстраційним номером НОМЕР_1) зазначені відомості про розмір частки ОСОБА_8 95/100, замість 1/1, і про спільну часткову власність, а не одноосібну. Для виправлення таких відомостей щодо розміру частки та інформації про спільну часткову власність у Державному реєстрі прав позивач звернувся до державного реєстратора реєстраційної служби Борщівського РУЮ із заявою про внесення відповідних змін до Державного реєстру прав. 28 березня 2014 року відповідач прийняв оскаржуване рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 12010246 з посиланням на договір від 08 лютого 2012 року купівлі-продажу 5/100 частин цілісного майнового комплексу. Позивач не погоджується з таким рішенням, оскільки даний договір купівлі-продажу 5/100 частин цілісного майнового комплексу має статус неукладеного, що встановлено рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2012 року. Відтак, позивач вважає рішення державного реєстратора протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014р. постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2014р. скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволенні. Визнано протиправним та скасовано рішення Реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області №12010246 від 28.03.2014р. Зобов'язано Реєстраційну службу Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області повторно розглянути заяву Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_8 про внесення змін до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта НОМЕР_1.

Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014р. Реєстраційна служба Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області звернулась з касаційною скаргою, до якої приєднались ОСОБА_7 та ОСОБА_5, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням господарського суду Тернопільської області від 03 липня 2008 року, яке набрало законної сили, по справі № 11/119-2381 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_8 до унітарного приватного підприємства «Укртехмаш» визнано за суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_8 право власності на цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

8 лютого 2012 року між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_5, ОСОБА_7 (покупці) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, відповідно до умов якого продавець продав у власність покупців 5/100 частин цілісного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1. Вказані 5/100 частин цілісного майнового комплексу складаються з: будови електростанції площею 210,20 кв. м., пожежної водойми площею 52,10 кв. м., будови підстанції площею 46,60 кв. м., будови насосної 24,60 кв. м., будови з/д ваги з віткою площею 7,10 кв. м.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2012 року, яке набрало законної сили, у справі № 1902/1865/2012 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа Хотинська державна нотаріальна контора у задоволенні позовних вимог про визнання зазначеного вище договору купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року недійсним відмовлено. Судове рішення обґрунтоване тим, що підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним з мотивів наведених позивачем немає, судом не встановлено порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у зв'язку з його укладенням, тому позовні вимоги є безпідставними. Також у постанові суду зазначено, що сторонами не надано доказів державної реєстрації оспорюваного договору купівлі-продажу, а тому в цьому випадку договір не є укладеним, не породжує для його сторін відповідних прав, а тому не може бути визнаний недійсним. При цьому, Борщівським районним судом встановлено, що 27 квітня 2012 року Борщівським районним бюро технічної інвентаризації видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно власникам ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на 5/100 частин цілісного майнового комплексу нежитлових приміщень, та присвоєно нову адресу: АДРЕСА_1

Під час розгляду справи судом першої інстанції в порядку статті 11 КАС України витребувано інформацію у Борщівського районного бюро технічної інвентаризації щодо державної реєстрації договору від 08 лютого 2012 року купівлі-продажу 5/100 частин цілісного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1.

Суду були надані відомості, що державна реєстрація договору проведена. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав Борщівським районним бюро технічної інвентаризації 23 квітня 2012 року зареєстровано право спільної часткової власності за ОСОБА_11 та ОСОБА_5 на підставі наведеного вище договору купівлі-продажу (а. с. 76-77).

Також судом встановлено, що 18 січня 2013 року ОСОБА_8 звернувся до реєстраційної служби Борщівського РУЮ із заявою про надання інформації з Державного реєстру прав. Тоді ж відповідачем надано витяг з Державного реєстру прав № 72070 та проінформовано позивача про те, що за адресою: АДРЕСА_1 у Державному реєстрі прав відомості відсутні.

2 лютого 2013 року реєстраційною службою Борщівського РУЮ на підставі заяви ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та доданих документів сформовано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № 257175 по цілісному майновому комплексу за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до цього витягу 02 лютого 2013 року проведена державна реєстрація прав та їх обтяжень за власником ОСОБА_8 на об'єкт нерухомого майна цілісний майновий комплекс, за адресою вказаною вище, з зазначенням всіх об'єктів, у тому числі і тих, що були предметом договору від 08 лютого 2012 року купівлі-продажу 5/100 частин цілісного майнового комплексу. При цьому зазначено форму власності приватна спільна часткова, розмір частки 95/100.

Не погоджуючись із таким відомостями, зазначеними у витягу, ОСОБА_8 звернувся до реєстраційної служби Борщівського РУЮ із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру прав з метою зміни спільної часткової власності 95/100 на приватну власність 1/1 та подав рішення господарського суду Тернопільської області від 03 липня 2008 року по справі № 11/119-2381 про визнання за ним права власності на цілісний майновий комплекс.

Державним реєстратором реєстраційної служби Борщівського РУЮ за результатами розгляду даної заяви прийнято рішення від 07 травня 2013 року № 2146379 про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через відсутність підстав для їх внесення, оскільки відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено відчужено 5/100 частин цілісного майнового комплексу згідно договору купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року. Дане рішення прийнято державним реєстратором на підставі підпункту 2.15.1 пункту 2.15 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5.

Позивач оскаржив зазначене рішення державного реєстратора в судовому порядку. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року, яка набрала законної сили, у справі № 819/2015/13-а за позовом ОСОБА_8 до реєстраційної служби Борщівського РУЮ позовні вимоги задоволені частково, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Борщівського РУЮ від 07 травня 2013 року № 2146379 про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зобов'язано реєстраційну службу Борщівського РУЮ повторно розглянути заяву ОСОБА_8 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судове рішення мотивоване тим, що під час судового розгляду справи відповідачем не виконано свій обов'язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення від 07 травня 2013 року № 2146379, необґрунтовано безпідставність внесення змін до реєстрації 95/100 частин цілісного майнового комплексу за ОСОБА_8 при наявності у витягу від 02 лютого 2013 року будов вказаних у договорі купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року; також оскаржуване рішення прийнято на підставі Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5, який втратив чинність на день прийняття рішення відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1841/5, яким вказаний Порядок викладено у новій редакції. Також у постанові суду зазначено, що ОСОБА_8 при поданні заяви 07 травня 2013 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не представлено реєстраційній службі Борщівського РУЮ рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2012 року по справі № 1902/1865/2012, а отже, відповідач не міг дати їм належну оцінку, що обумовлює необхідність зобов'язання відповідача повторно розглянути питання внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Борщівського РУЮ повторно 28 березня 2014 року розглянуто заяву ОСОБА_8 про внесення змін до запису Державного реєстру прав з метою зміни спільної часткової власності 95/100 на приватну власність 1/1 та прийнято оскаржуване рішення № 12010246 від 28 березня 2014 року про відмову у внесенні змін до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішення обґрунтоване тим, що для внесення змін до Державного реєстру прав відсутні підстави. Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, який використовується під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, відчужено 5/100 частин цілісного майнового комплексу згідно з договором купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року, що підтверджується копією даного договору наданого на запит державного реєстратора Борщівським районним бюро технічної інвентаризації.

Дане рішення прийнято державним реєстратором на підставі підпункту 2.14.1 пункту 2.14 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за № 1429/20167 (з змінами). Визнання протиправним та скасування цього рішення є предметом позову в даній адміністративній справі.

Не погоджуючись з такими діями позивач і звернувся з даним позовом.

Розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор, з'ясувавши необхідну інформацію про нерухоме майно, та встановивши відсутність невідповідності щодо частки власності ОСОБА_8 на об'єкт - цілісний майновий комплекс, який включає відчужені 5/100 частин, правомірно прийняла рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Натомість, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, вмотивував свої висновки тим, що на 5/100 частин цілісного майнового комплексу видано свідоцтво про права власності на нерухоме майно від 27 квітня 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та присвоєно нову поштову адресу даному об'єкту: АДРЕСА_1. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна від 28.03.2014 р. по об'єкту нерухомого майна що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відомості про право власності за ОСОБА_7. та ОСОБА_5: «рішення про закриття 27.04.2014 р.». Таким чином, відповідач відмовляючи позивачу у проведенні державної реєстрації змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно, не врахував зазначені вище обставини та не зазначив конкретної підстави, передбаченої Підпунктом 2.14.1 пункту 2.14 Порядку №3502/5, яка дає підставу для відмови у проведенні державної реєстрації.

Однак, колегія суддів вважає передчасними такі висновки суду апеляційної інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав приймає державний реєстратор, який також встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (пункти 1, 2 ч.2 ст. 9 Закону).

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).

Відповідно до пункту 94 даного Порядку під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури, визначає Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/ (далі - Порядок № 3502/5).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 3502/5 для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу (тобто документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року N 703), та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав (пункт 2.5 Порядку № 3502/5).

Згідно з пунктами 2.9, 2.10 Порядку № 3502/5 під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення, зокрема, щодо внесення змін до записів або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів Державного реєстру прав.

Підпунктом 2.14.1 пункту 2.14 Порядку № 3502/5 визначено підстави за наявності яких державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів Державного реєстру прав, зокрема: органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна; подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами; відповідні зміни до записів Державного реєстру прав уже внесені; із заявою звернулась неналежна особа; відсутній запис, щодо якого подано заяву; документи подані не в повному обсязі.

Як встановлено судом державним реєстратором реєстраційної служби Борщівського РУЮ 28 березня 2014 року повторно розглянуто заяву позивача про внесення змін до запису Державного реєстру прав з метою зміни спільної часткової власності 95/100 на приватну власність 1/1.

При розгляді заяви позивача використана інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 28 березня 2014 року, відповідно до якої про об'єкт нерухомого майна цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, внесено відомості про право власності за ОСОБА_7 (приватна спільна часткова, частка власності 1/40), яке виникло на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року, та ОСОБА_5 (приватна спільна часткова, частка власності 1/40) - на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року, що разом складають 5/100 частин цілісного майнового комплексу, а також за ОСОБА_8 (приватна спільна часткова 95/100) - на підставі рішення господарського суду Тернопільської області від 03 липня 2008 року по справі №11/119-2381. Державним реєстратором врахована інформація надана на відповідний запит Борщівським районним бюро технічної інвентаризації, а саме відомості договору від 08 лютого 2012 року купівлі-продажу 5/100 частин цілісного майнового комплексу.

Також судом встановлено, що у Державному реєстрі прав, зміни до якого просив внести позивач, щодо об'єкта нерухомого майна (реєстраційний номер 512376120), вказано цілісний майновий комплекс із зазначенням усіх об'єктів, у тому числі і тих, які були предметом договору від 08 лютого 2012 року купівлі-продажу 5/100 частин цілісного майнового комплексу, а саме: будови електростанції площею 210,20 кв. м., пожежної водойми площею 52,10 кв. м., будови підстанції площею 46,60 кв. м., будови насосної 24,60 кв. м., будови з/д ваги з віткою площею 7,10 кв. м.

Зважаючи на те, що розділ Державного реєстру прав відкрито на об'єкт - цілісний майновий комплекс (реєстраційний номер 512376120), та не проведено виділу частки нерухомого майна, яке відчужено на підставі договору від 08 лютого 2012 року купівлі-продажу 5/100 частин цілісного майнового комплексу, про що свідчить наявність записів з відомостями про всі об'єкти цілісного майнового комплексу, то підстав у державного реєстратора вносити зміни до Державного реєстру прав в частині зміни частки ОСОБА_8 з приватної часткової з часткою 95/100 на приватну з часткою 1/1, не було.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на 5/100 частин цілісного майнового комплексу видано свідоцтво про права власності на нерухоме майно від 27 квітня 2012 року ОСОБА_7 і ОСОБА_5 та присвоєно нову поштову адресу даному об'єкту: АДРЕСА_1.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 27 квітня 2012 року виконавчим комітетом Іване-Пустенської сільської ради ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є дійсним, рішення Іване-Пустенської сільської ради Борщівського району Тернопільської області № 14, на підставі якого видано свідоцтво на право власності на 5/100 частин цілісного майнового комплексу ОСОБА_7 та ОСОБА_5, не скасовано.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що державний реєстратор, з'ясувавши необхідну інформацію про нерухоме майно, та встановивши відсутність невідповідності щодо частки власності ОСОБА_8 на об'єкт - цілісний майновий комплекс, який включає відчужені 5/100 частин, правомірно прийняла рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з посиланням на підпункт 2.14.1 пункту 2.14 Порядку № 3502/5, а саме: подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано документів, що є підставою для зміни відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права згідно з пунктом 2.5 Порядку № 3502/5. Отже, у державного реєстратора були відсутні підстави для внесення змін до записів Державного реєстру прав.

Обґрунтованими є також висновки суду першої інстанції про правомірність дій державного реєстратора щодо оцінки статусу договору купівлі-продажу від 08.02.2012р., як неукладеного, в справі № 1902/1865/2012 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа Хотинська державна нотаріальна контора про визначення договору недійсним.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Враховуючи наведене, судова колегія визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції і вважає, що рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону, було помилково скасовано судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, та осіб що приєднались ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014р. скасувати, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2014р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: