Справа № 823/5161/15
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року справа № 823/5161/15

м. Черкаси

17 год. 25 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Цаплі І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 (за договором),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління МВС України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування актів та зобовязання вчинити дії,

встановив:

28 жовтня 2015 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_3, в якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати акт Управління МВС України в Черкаській області від 20.08.2015 за формою Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 04.08.2014 з старшиною міліції, інспектором ПС взводу №2 роти №1 БПС УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3, за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не повязаний з виконанням службових обовязків;

2) визнати протиправним та скасувати акт Управління МВС України в Черкаській області від 18.08.2015 за формою НТ* №5 про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 04.08.2014 з старшиною міліції, інспектором ПС взводу №2 роти №1 БПС УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3, за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не повязаний з виконанням службових обовязків;

3) зобовязати Управління МВС України в Черкаській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 04.08.2014 з старшиною міліції, інспектором ПС взводу №2 роти №1 БПС УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проходячи службу в УМВС України в Черкаській області і виконуючи завдання, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», забезпечував недопущення захоплення адміністративних будівель органів державної влади, правопорядок та безпеку громадян в зоні проведення антитерористичної операції (АТО), де 04.08.2014 близько 16 год. 40 хв. на території Новоайдарського навчально-реабілітаційного центу Луганської області в районі розміщення стоянки службових автомобілів, отримав поранення з ручного гранатомета «РПГ-22». Внаслідок вибуху боєприпасу отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу (забою) головного мозку, баротравми середнього вуха з обох сторін та перебував на лікуванні в Новоайдарівському районному територіальному медичному обєднані з 04.08.2014 по 08.08.2014 в неврологічному відділенні лікарні УМВС України в Черкаській області з 09.08.2014 по 20.08.2014 та Черкаській обласній лікарні з 30.03.2015 по 14.04.2015, 02.10.2015 по 13.10.2015. Після чого, проведено службове розслідування, в якому комісія дійшла висновку, що нещасний випадок стався в період проходження служби, але не пов'язаний з виконанням службових обовязків. Позивач наголошує, що вказаний висновок комісії не відповідає дійсності, а складені на його підставі акти є протиправними.

В судовому засіданні представник позивача підтримала адміністративний позов та надала пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову, надав заперечення, в яких зазначив, що нещасний випадок з позивачем трапився внаслідок порушення ним трудової дисципліни, а тому вважається таким, що трапився в період проходження служби і не повязаний з виконанням службових обовязків.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, приходить до такого.

Згідно з актом спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5* від 20.08.2015, що стався 04.08.2014 о 16 год. 40 хв. в смт. Новоайдар, Луганської області на території Новоайдарівського навчально-реабілітаційного центру у звязку з детонацією боєприпасу РПГ-22 стався вибух (постріл) внаслідок чого інспектор ПС взводу №2 БПС УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3 отримав поранення.

Вказаним актом розслідування обставин, за яких стався нещасний випадок, встановлено, що старший прапорщик міліції ОСОБА_4 близько 16 год. 00 хв. помітив невідомий предмет схожий на зброю. Підійшовши до нього ближче ОСОБА_4В, прочитав напис на предметі «РПГ-22», після чого він покликав товаришів, які знаходились поруч з автобусом займаючись його ремонтом. Старшина міліції ОСОБА_3 (позивач), старший прапорщик міліції ОСОБА_5, оглянувши невідомий предмет, не повідомляючи керівника зведеного загону, самовільно прийняли рішення про перенесення його до автобусу.

Вказаними діями вищезазначені особи, порушили:

1) Інструкцію про експлуатації ручного протитанкового гранатомета «РПГ 22»;

2) ст. 14 Закону Укрїни «Про охорону праці»;

3) вимоги Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів № 622 від 21.08.1998.

Згідно довідки від 05.08.2014 № 558, виданої Новоайдарським РТМО працівники, зокрема ОСОБА_3, отримав забій головного мозку та баротравму середнього вуха з обох сторін.

На підставі викладених обставин комісія визнала, що нещасний випадок з ОСОБА_3 стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службового обовязку. Також, зазначено, що за підсумками розгляду матеріалів необхідно скласти акт за формою НТ*.

18.08.2015 складено акт за формою НТ* №5 про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 04.08.2014 з старшиною міліції, інспектором ПС взводу №2 роти №1 БПС УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3, за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не повязаний з виконанням службових обовязків, затверджений начальником УМВС України в Черкаській області полковником міліції ОСОБА_6.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Закон України «Про охорону праці» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Статтею 1 Закон України «Про охорону праці» визначено поняття охорони праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до ст. 14 Закон України «Про охорону праці» працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 22 вказаного закону, передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України являється "Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 р. № 1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 р. за № 83/7404, який розроблено з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України (далі Порядок).

Пунктом 2.2 Порядку зазначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до п. 2.4. порядку, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ*.

Відповідно до П. 3.8. положення комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: - обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; - визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; - з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; - визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю; - скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

А пунктом 3.11 Порядку, передбачено, що комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: - за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11; - унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; - під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; - у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури; - у наслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Дослідивши матеріали службового розслідування судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 09.07.2013 працює інспектором патрульної служби кінологом взводу №2 роти №1 батальйону патрульної служби управління МВС України в Черкаській області. В органах та військах МВД працює з 06.11.2006.

На виконання вимог вказівок МВС України №28393 від 15.07.2014, №38 від 24.04.2014 та №9954 від 27.07.2014 зведений загін УМВС України в Черкаській області виконував завдання, визначені Законом України «Про боротьбу з тероризмом», забезпечував недопущення захоплення адміністративних будівель органів державної влади, правопорядок та безпеку громадян в зоні проведення антитерористичної організації (АТО).

Ротація особового складу зведеного загону УМВС України в Черкаській області (90 працівників) проводилась з 02.08.2014 по 03.08.2014, місцем дислокації загону визначено смт. Новоайдар.

Згідно розстановки особового складу зведеного загону УМВС України в Черкаській області, затвердженої 04.08.2014 заступником начальника ГУ МВС України у Луганській області (а.с.74-75), ОСОБА_3 ніс службу в складі групи оперативного реагування.

Перед відправкою в східні регіони країни з особовим складом БПС УМВС України в Черкаській області (з позивачем в тому числі), проведено цільовий інструктаж, що підтверджується копією відомості проведення цільового інструктажу особового складу БПС УМВС України в Черкаській області, який відряджається в східні регіони (а.с.114).

Згідно з Дорученням від 23.07.2014 №14/16-2197 «Про проведення практичних занять з тактико-спеціальної, вогневої підготовки з особовим складом СРМ, СБСМ «Грифон» та БПС УМВС на базі Навчального центру ДПСУ» (а.с.112) та планом проведення практичних занять з тактико-спеціальної, вогневої підготовки з особовим складом СРМ, СБСМ «Грифон» та БПС УМВС від 23.07.2014 (а.с.113) з особовим складом, в тому числі позивачем проведено практичні заняття, які включали в себе зокрема і тактику дій працівників органів внутрішніх справ при виявлення вибухових пристроїв і речовин.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 брав участь у цільових інструктажах про заходи безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю, що підтверджується копією журналу реєстрації цільових інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю (а.с.82-83).

Суд звертає увагу, що нещасний випадок стався у звязку з детонацією боєприпасу «РПГ-22», який був знайдений старшим прапорщиком міліції ОСОБА_4 на території Новоайдарського навчально реабілітаційного центру, який знаходився в бойовому положенні. Вибух стався при спробі транспортування «РПГ 22» службовим автобусом ПАЗ.

Відповідно до інформації наданої Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС України в Черкаській області (а.с.115), РПГ-22 «Нетто» - це одноразова зброя, яка призначена для ураження танків та інших броньованих цілей. Пусковий пристрій РПГ-22 являє собою тонкостінну трубу, з якої телескопічно повязаний насадок, призначений для продовження дульної частини труби ствола в бойовому стані. Труба і насадок складають стволпускового пристрою.

Постріл здійснюється натисканням на пусковий важіль, внаслідок якого граната вилітає з пускового пристрою, утворюючи струю реактивного двигуна високої температури.

У РПГ-22 не передбачений зворотній перевід пускового пристрою із бойового положення в похідний. Більше того, спроби виконати такий перевід можуть привести до нещасного випадку внаслідок мимовільного здійснення пострілу.

Крім того суд звертає увагу, що заходами безпеки при поводженні з гранатометом зазначено, що категорично забороняється трогати після пострілу гранати, що не розірвалися вони підлягають знищенню на місці їхнього падіння.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями, а саме по перенесенню до службового автобуса ПАЗ та транспортування знайденого гранатомету, який перебував у бойовому положенні позивачем порушено Інструкцію про поводження з вибуховими матеріалами в органах і підрозділах внутрішніх справ України від 09.07.2014 №653, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 28 липня 2014 року за № 870/25647, а саме абз. 4 пункту 4.1., де зазначено, що у разі виявлення вибухової речовини, вибухового пристрою або предмета, схожого на нього, категорично забороняється проводити з ними будь-які маніпуляції (рухати з місця, трусити, відкривати тощо) працівникам, які не мають права на проведення спеціальних вибухотехнічних робіт. Також позивачем порушено п.10.2. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів № 622 від 21.08.1998, де зазначено, що перевезення вогнепальної, холодної, охолощеної та пневматичної зброї, а також мисливського пороху, заряджених мисливських та спортивних патронів, основних частин зброї, бойових припасів до зброї військових зразків, пристроїв та патронів до них автомобільним транспортом здійснюється згідно з вимогами законодавства щодо безпеки перевезення небезпечних вантажів цим транспортом. Керівник підприємства, установи, організації, суб'єкт господарювання для супроводження цього вантажу повинен призначити не менше двох осіб, які озброюються відомчою вогнепальною зброєю. Для перевезення мають бути виділені криті автомашини. При перевезенні пороху підлога кузова автомашини застилається повстю, кошмою або іншим подібним матеріалом. Зброя, основні частини зброї і бойові припаси, пристрої та патрони до них мають бути упаковані в пристосовану тару, яка опечатується або опломбовується.

Також з матеріалів службового розслідування по факту тілесних ушкоджень працівниками зведеного загону УМВС України в Черкаській області в зоні проведення антитерористичної операції (АТО) (а.с.72-119) вбачається, що ОСОБА_4, який безпосередньо виявив невідомий предмет схожий на зброю, підійшовши до нього ближче «прочитав надпис «РПГ-22» - ручна протитанкова граната…» (з пояснень ОСОБА_4 а.с.104), чітко усвідомлюючи небезпечність ручної протитанкової гранати, відповідно повідомивши про це товаришів в тому числі і позивача, здійснили перенесення вибухового пристрою до автобусу ПАЗ-4234. Згідно Наказу №267 від 21.12.2007 автобус ПАЗ-4234 закріплений за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (працівники УМВС України в Черкаській області) та не призначений для перевезення небезпечних вантажів (а.с.108).

Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що позивач знаючи про небезпечні властивості зброї та бойових припасів і правил поводження з ними, передбачаючи можливість настання наслідків порушив службову (трудову) дисципліну, що призвело до заподіяння важких тілесних ушкоджень.

Згідно вимог частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність своїх дій по проведенню службового розслідування по факту тілесних ушкоджень працівниками зведеного загону УМВС України в Черкаській області в зоні проведення антитерористичної операції (АТО), зокрема щодо позивача ОСОБА_3 та правомірно виніс оскаржувані рішення у формі акту Управління МВС України в Черкаській області від 20.08.2015 за формою Н-5* розслідування нещасного випадку та акту Управління МВС України в Черкаській області від 18.08.2015 за формою НТ* №5 про нещасний випадок невиробничого характеру, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2016 року