Справа № 826/19639/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Губської Л.В. та Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС- Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією «Сантрейд» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального ГУ ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.09.2014 №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, Міжрегіональним ГУ ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників проведено документальну позапланову виїзну перевірку Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Агрофірма Сокільське», ТОВ «Алген», ТОВ «Агро-Самара», ПП «Агрофірма «Хлібодар», ТОВ фірма «Агропроменерго» ЛТД, ТОВ «Фоліант Груп», ТОВ «Дельта В.В.В.», ТОВ «Вента-Трейд», ТОВ «Станколідер», ТОВ «КЛМ Транс», ТОВ «ТС «Реальто», ТОВ «Астер Груп», ПП «Джерел Стайл», ТОВ «Ель Лібро», ТОВ «Ліа Компані», ТОВ «Цетеріс», ТОВ «Юдіс Інвест», ТОВ «Люкс-Спецторг», ТОВ «Пактор-А», ТОВ «Геліос-Груп», ТОВ «Вектор Ц», ПП «Компанія Інвестиційні технології», ПП «Буд-Владлена» ФГ «Литвин Іван Віталійович», ТОВ «Центуріон ЛТД», ТОВ «Зерно Дім» за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатом якої складно акт акту від 11.09.2014 №43/28-10-40-5/25394566 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що податковим органом встановлено, зокрема, порушення п.138.2, ст.138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України та неправомірне віднесення позивачем до складу валових витрат у 2012 році витрат пов'язаних з придбанням товарів у ТОВ «Агрофірма Сокільське», ПП «Агрофірма «Хлібодар», ТОВ «Дельта В.В.В.», ТОВ «Центуріон-ЛТД», які не спричиняють реального настання правових наслідків в результаті чого позивачем завищено витрати на загальну суму 62080366 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 24.09.2014 №, яким позивач збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів на загальну суму 16 282 219,50 грн. (за основним платежем 13 045 422 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 3 236 787,5 грн).

З акта перевірки вбачається та сторонами не заперечується, що відповідач здійснив перевірку, однак не зменшував оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням витрати позивача за операціями з ТОВ «Алген», ТОВ «Агро-самара», ТОВ «Фоліант Груп», ТОВ «Вента-Трейд», ТОВ «КЛМ Транс», ТОВ «ТС «Реальто», ТОВ «Астер Груп», ПП «Джерел Стайл», ТОВ «Ель Лібро», ТОВ «Ліа Компані», ТОВ «Юдіс Інвест», ТОВ «Люкс-Спецторг», ТОВ «Пактор-А», ТОВ «Геліос-Груп», ТОВ «Вектор-Ц», ТОВ «Компанія Інвестиційні технології», ПП «Буд-Владлена», ФГ «Литвин Іван Віталійович», ТОВ «Зерно Дім».

Підставою для висновку податкового органу про наявність порушень позивачем податкового законодавства слугували наступні обставини відображені в акті, а саме:

- актом від 25.07.2013 №5/22.5 «Про відмову від надання документів» встановлено відсутність у ТОВ «Агрофірма Сокільське» первинних документів: актів на оприбуткування поточних біологічних активів рослинництва, оцінених за справедливою вартістю з полів врожаю 2010-2013 років, накладних внутрігосподарського призначення, книг складського обігу, актів про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, актів витрат насіння і садивного матеріалу на посів сільськогосподарських культур, товарно-транспортних накладних, інших первинних документів, договори оренди не зареєстровані в Державному земельному кадастрі, отже сільськогосподарська продукція вирощена на таких земельних ділянках не може вважатись власно вирощеною, що унеможливлює визначення понесених ТОВ «Агрофірма Сокільське» витрат, що формують собівартість продукції;

- протоколом допиту свідка громадянина ОСОБА_3 встановлено, що товарних поставок ТОВ «Агрофірма Сокільське» на підприємства ТОВ «Дельта В.В.В.», ТОВ «Вента-Трейд», ТОВ «Прометей» Зерноторгова компанія», ПАТ «Креатив» не було, від вказаних підприємств кошти не надходили. На території Олексіївської сільської ради Юр'ївського району числиться за ТОВ «Агрофірма Сокільське» 1 026,4818 га земель сільськогосподарського призначення;

- актом перевірки від 22.04.2013 №122/22/5 не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Агрофірма Сокільське» з покупцями ТОВ «Зерноторгівельна компанія «Прометей», ТОВ «Дельта В.В.В.», ТОВ «Вента-Трейд», ПАТ «Креатив»;

- перевіркою встановлено відсутність будь-яких документальних підтверджень виконання ТОВ «Агрофірма Сокільське» договорів №1, №2 про спільну діяльність без об'єднання вкладів по вирощуванню та продажу сільськогосподарської продукції; вказані договори в податковому органі не зареєстровано;

- ПП «Агрофірма «Хлібодар» не надано до перевірки первинних документів: актів на оприбуткування поточних біологічних активів рослинництва, оцінених за справедливою вартістю з полів врожаю 2010-2013 років, накладних внутрігосподарського призначення, книг складського обігу, актів про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, актів витрат насіння і садивного матеріалу на посів сільськогосподарських культур, товарно-транспортних накладних, інших первинних документів, договори оренди не зареєстровані в Державному земельному кадастрі, отже сільськогосподарська продукція вирощена на таких земельних ділянках не може вважатись власно вирощеною, що унеможливлює визначення понесених ПП «Агрофірма «Хлібодар» витрат, що формують собівартість продукції;

- актом від 19.08.2014 №474/11-23-22-06/36023200 встановлено, що зустрічну звірку ТОВ «Дельта В.В.В.» провести неможливо, оскільки товариство має стан платника до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням; свідоцтво платника ПДВ анульовано 23.11.2012;

- протоколом допиту свідка громадянина ОСОБА_4 встановлено, що ТОВ «Центуріон-ЛТД» зареєстровано останнім за грошову винагороду, без мети здійснення господарської діяльності.

Не погоджуючись із прийнятими відповідачем податковим-повідомленням рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем документи є належними і допустимими доказами, які підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між позивачем з однієї сторони, ТОВ «Агрофірма «Сокільське», з іншої сторони, були укладені договори поставки № від 08.11.2011 р., № від 16.11.2011 р., № від 31.01.2012 р., № від 28.02.2012 р., № від 02.03.2012 р., № від 15.03.2012 р., № від 24.04.2012 р., № від 11.05.2012 р., № від 16.05.2012 р., № від 21.05.2012 р., № від 13.09.2012 р., № від 17.09.2012 р., № від 18.09.2012 р.

Відповідно до умов договору, ТОВ «Агрофірма «Сокільське» зобов'язувалося продати позивачеві насіння соняшника на умовах EXW (франко-елеватор) на зерновому складі ТОВ «Павлоградзернопродукт», а позивач зобов'язувався такий товар прийняти та оплатити.

Виконання зазначених договорів підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, рахунками-фактурами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до зазначених документів позивачем було придбано у ТОВ «Агрофірма «Сокільське» 3 975,544 тон соняшника на загальну суму 17 358 609,95 грн, в тому числі ПДВ 2 893 101,66 грн. Оформлення соняшника на позивача підтверджується складськими квитанціями.

Також, в матеріалах справи наявні картки аналізу зерна до зазначених складських квитанцій.

Оплата товару позивачем на загальну суму 17 358 609,95 грн. підтверджується платіжними дорученнями, залученими позивачем до матеріалів справи.

Зазначені договори та первинні документи оформлені належним чином та містять всі обов'язкові реквізити, передбачені законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем з однієї сторони, ТОВ «Агрофірма «Хлібодар», з іншої сторони, були укладені договори поставки № від 13.03.2012 р., № від 15.03.2012 р., № від 15.03.2012 р., № від 19.03.2012 р., № від 24.04.2012 р., № від 27.04.2012 р., № від 08.05.2012 р., № 450062289 від 08.05.2012 р, № від 11.05.2012 р., № від 16.05.2012 р., № від 16.05.2012 р., № від 21.05.2012 р., № від 05.06.2012 р., № від 05.06.2012 р., № від 12.06.2012 р., № від 10.09.2012 р., № від 10.09.2012 р., № від 13.09.2012 р., № від 17.09.2012 р., № від 18.09.2012 р., № від 13.10.2012 р., № від 17.10.2012 р.

Відповідно до умов договорів, ТОВ «Агрофірма «Хлібодар» зобов'язувалося продати позивачеві насіння соняшника на умовах EXW (франко-елеватор) на зерновому складі ТОВ «Павлоградзернопродукт», а також сою з поставкою продукції автомобільним транспортом в Миколаївський морський торговельний порт (Парк «Рудний», ТОВ «Грінтур-Екс» на умовах СРТ («доставлено до», відповідно до правил Інкотермс 2010), власним автомобільним транспортом, а позивач зобов'язувався такий товар прийняти та оплатити.

Виконання зазначених договорів підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, рахунками-фактурами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до зазначених документів позивачем було придбано у ТОВ «Агрофірма «Хлібодар» 12 332,287 тон соняшника на загальну суму 54 226 665,23 грн, в тому числі ПДВ 9 037 777,54 грн. Оформлення соняшника на позивача підтверджується складськими квитанціями. В матеріалах справи наявні картки аналізу зерна до вказаних складських квитанцій.

Також позивач придбав 94,44 тон сої на загальну суму 434 423,63 грн, в тому числі ПДВ 72 403,94 грн. Транспортування сої до пункту поставки Миколаївський МТП підтверджується товарно-транспортними накладними № 657507 від 12.10.2012 р., № 656327 від 16.10.2012 р., № 657509 від 16.10.2012 р.

Оплата товару позивачем на загальну суму 54 661 088,86 грн. (з яких ПДВ 9 110 181,48 грн) підтверджується платіжними дорученнями.

Зазначені договори та первинні документи оформлені належним чином та містять всі обов'язкові реквізити.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем з однієї сторони, ТОВ «Дельта-В.В.В.», з іншої сторони, були укладені договори поставки № від 09.08.2012 р., № від 11.08.2012 р., № від 11.08.2012 р., № від 13.08.2012 р., № від 28.08.2012 р., № від 28.08.2012 р., № від 29.08.2012 р., № від 30.08.2012 р., № від 30.08.2012 р., № від 31.08.2012 р., № від 01.09.2012 р., № від 02.09.2012 р., № від 19.09.2012 р., № від 22.09.2012 р., № від 25.09.2012 р., № від 06.10.2012 р..

Відповідно до умов договорів, ТОВ «Дельта-В.В.В.» зобов'язувалося продати позивачеві пшеницю 2, 3, 5, 6 класу та ячмінь 3 класу на умовах на умовах СРТ («доставлено до», відповідно до правил Інкотермс 2010), власним автомобільним транспортом, а позивач зобов'язувався такий товар прийняти та оплатити.

Виконання зазначених договорів підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, рахунками-фактурами.

Відповідно до зазначених документів позивачем було придбано у ТОВ «Дельта-В.В.В.» 845,74 тон пшениці 2, 3, 5, 6 класу на загальну суму 1 805 785,60 грн, в тому числі ПДВ 0,00 грн.

Транспортування пшениці до пункту поставки Миколаївський МТП підтверджується товарно-транспортними накладними.

Також позивач придбав 91,62 т ячменю 3 класу на загальну суму 203 396,40 грн, в тому числі ПДВ 0,00 грн. Транспортування ячменю до пункту поставки Миколаївський МТП підтверджується товарно-транспортними накладними № 451903 від 21.09.2012 р., № 451905 від 21.09.2012 р., № 0022446 від 24.09.2012 р.

Оплата товару позивачем на загальну суму 2 009 182,00 грн. (з яких ПДВ 0,00 грн) підтверджується платіжними дорученнями.

Зазначені договори та первинні документи оформлені належним чином та містять всі обов'язкові реквізити, передбачені законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем з однієї сторони, ТОВ «Центуріон-ЛТД», з іншої сторони, був укладений договір поставки сільськогосподарської продукції № від 19.09.2011 р.

Відповідно до умов договорів, ТОВ «Центуріон-ЛТД» зобов'язувалося продати позивачеві пшеницю 6 класу на умовах СРТ («доставлено до», відповідно до правил Інкотермс 2010), власним автомобільним транспортом, а позивач зобов'язувався такий товар прийняти та оплатити.

Виконання зазначеного договору підтверджується видатковою накладною № 9192 від 19.09.2011 р.; податковою накладною № 40 від 19.09.2011 р.; рахунком-фактурою № СФ-0000056 від 19.09.2011 р..

Відповідно до зазначених документів позивачем було придбано у Центуріон-ЛТД» 32,60 тон пшениці на загальну суму 54 768,00 грн, в тому числі ПДВ 0,00 грн. Транспортування пшениці до пункту поставки Миколаївський МТП підтверджується товарно-транспортною накладною № 661602 від 19.09.2011 р..

Оплата товару позивачем на загальну суму 54 768,00 грн. (з яких ПДВ 0,00 грн) підтверджується платіжним дорученням № 15018866 від 30.09.2011 р.

Зазначений договір та первинні документи оформлені належним чином та містять всі обов'язкові реквізити, передбачені законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу № 98 від 26.04.2011року «Про організацію бухгалтерського обліку й облікової політики ДП «Сантрейд» з доповненням (Т. 16, а.с. 83 - 88, Т. 26, а.с. 211) встановлено порядок здійснення контролю за рухом товарів, визначених родовими ознаками при їх прийнятті на зберігання та відпуску в реалізацію, а саме: з метою контролю за рухом запасів відслідковування реалізації/використання запасів насіння зернових і олійних культур здійснюється, виходячи з правила: першими реалізуються/використовуються партії насіння, які першими поступили на зерновий склад на зберігання.

Згідно п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246 оцінка запасів за методом ФІФО базується на припущенні, що запаси використовуються у тій послідовності, у якій вони надходили до підприємства/установи (відображені у бухгалтерському обліку).

З наданих позивачем оборотних відомостей (Т. 18, а.с. 1- 188, Т. 26, а.с. 157 - 210) підтверджується надходження позивачу придбаної у спірних постачальників продукції та їх подальше вибуття зі складу.

Товар, що прибував в порт, приймався ТОВ «Грінтур-Екс» - експедитором позивача у Миколаївському морському торговельному порту, де він перевірявся по кількості, якості та відправлявся на зберігання на склад ТОВ «Грінтур-Екс» відповідно до договору № 10/07-1-2014 від 10.07.2012р. та додатковими угодами до нього (Т. 10, а.с. 96 - 105).

Виконання вказаного договору підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Також на підтвердження прийняття відповідних партій товару в матеріалах справи наявні погашені складські квитанції ТОВ «Грінтур-Екс». Вказаними складськими квитанціями підтверджується приймання сої, пшениці 2, 3, 5 та 6 класів, ячменю 3 класу для ДП з ІІ «Сантрейд» та зберігання зазначеного насіння в порту. Оскільки складські квитанції є погашеними, то це є підтвердженням подальшої видачі зерна Позивача зі складу, що свідчить про подальший рух такого зерна. Разом з такими складськими квитанціями надані реєстри за формою 3ХС-4 (реєстр накладних на прийняте зерно) в яких зазначені контрагенти, які поставили зазначене зерно для ДП з ІІ «Сантрейд», а також об'єм такого зерна. Реєстри підписані повноважними представниками ТОВ «Грінтур-Екс». Всі зазначені документи наявні в матеріалах справи (Т. 16 а.с.240-250, Т.17 а.с. 1-50).

Таким чином, на підставі зазначених документів документально підтверджується прийняття ТОВ «Грінтур-Екс» в Миколаївському порту від ПП «Агрофірма «Хлібодар», «Дельта-В.В.В.» та ТОВ «Центуріон-ЛТД» сої, пшениці 2, 3, 5 та 6 класів, ячменю 3 класу для Позивача в об'ємах, передбаченими договорами поставок із вказаними контрагентами, видатковими та товарно-транспортними накладними.

З матеріалів справи вбачається, що крім ТОВ «Грінтур-Екс», позивач уклав договір транспортно-експедиційного обслуговування № ТО_10_07_12_1 від 10.07.2012 р. з ТОВ «Нортроп», який надавав позивачу послуги з ТЕО пшениці, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000204 від 21.09.2011 р. (пшениця - 33689,225 т), №ОУ-0000462 від 06.09.2012 р. (пшениця - 6181,910 т), № ОУ-0000484 від 12.10.2012 р. (пшениця - 26818,705 т) (Т.10 а.с. 175-182).

Соя, пшениця та ячмінь в подальшому були експортовані позивачем компанії Bunge SA, Швейцарія. Зазначене підтверджується зовнішньоекономічними контрактами № 103315/1044818 від 31.08.2011 р., № 105914/1079463 від 27.07.2012 р.; № 105913/1079462 від 27.07.2012 р.; № 106193/1082818 від 29.08.2012 р.; № 106068/1080656 від 10.08.2012 р.; № 106307/1085044 від 13.09.2012 р. (Т. 16, а.с. 90-93, Т.10 а.с. 110-113, 123-126, 143-146, 157-160, 183-186; вантажно-митними деклараціями: № 504000018/2011/001765 від 22.09.2011 р. (18291,455 т); від 30.08.2012 р. (6104,325 т); від 18.09.2012 р.; від 18.10.2012 р.; № 504050000/2012/102903 від 11.09.2012 р.; від 18.10.2012 р. (13452,005 т); від 22.10.2012 р. (1756,970 т); № 504050000/2012/101149 від 29.09.2012 р. (т); № 504050000/2012/101146 від 29.09.2012 р. (20380,519 т).

Зберігання соняшника ДП з ІІ «Сантрейд», придбаного постачальниками ТОВ «Агрофірма Сокільське» та ПП «Агрофірма «Хлібодар», здійснювалося ТОВ «Павлоградзернопродукт» на підставі договорів складського зберігання зерна № 3 від 05.07.2011 року (Т.10, а.с. 1-7) та № 24 від 02.07.2012, разом з додатковими угодами до нього (Т.10, а.с. 37-42). За умовами зазначених договорів Зерновий склад (ТОВ «Павлоградзернопродукт») зобов'язується прийняти на зберігання зернові, забезпечити якісне та кількісне зберігання насіння та здійснити відпуск його Поклажодавцю (ДП з ІІ «Сантрейд»), а ДП з ІІ «Сантрейд» зобов'язується передати товар на склад та оплатити послуги зберігання. В матеріалах справи на підтвердження надання ТОВ «Павлоградзернопродукт» послуг зі зберігання соняшника надано акти виконаних робіт, рахунки-фактури на оплату послуг зі зберігання соняшника.

Насіння соняшникове, придбане у ТОВ «Агрофірма Сокільське» та ПП «Агрофірма «Хлібодар» було перевезене на переробку на Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Дніпропетровський олійноекстракційний завод» наступними перевізниками: ТОВ «Павлоградзернопродукт», ТОВ «Зернопром», ТОВ ПКП «Комкор», ТОВ «АТН Сервіс», ТОВ «Еліт Агро Транс» та ПП ОСОБА_6 Документи, що підтверджують надання послуг зазначеними підприємствами-перевізниками, наявні в матеріалах справи, а саме: договори з додатками; акти виконаних робіт; рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні.

Наявними в матеріалах справи первинними документами підтверджується перевезення насіння соняшникового на переробне підприємство ПрАТ «Дніпропетровський олійноекстракційний завод» з метою переробки на олію. Переробку насіння соняшникового на олію підтверджують наявні в матеріалах справи договір про переробку сировини №1 від 01.09.2007р., акти приймання-передачі насіння соняшника для подальшої переробки, акти виконаних робіт щодо переробки насіння соняшникового на олію, акти приймання-передачі готової продукції

Перевезення олії, переробленої на ПрАТ «Дніпропетровський олійноекстракційний завод», до станції призначення Іллічівськ (Одержувач - ПАТ «Іллічівський оліяжиркомбінат») здійснювалося перевізником ТОВ «ТЕП Транско» на підставі договорів на транспортно-експедиційне обслуговування № 01/08-11/6 від 01.08.2011 р. (Т.11, а.с. 13-17) та № 1/8-12/5 від 01.08.2012 р.

Передача та прийняття послуг від ТОВ «ТЕП Транско» з перевезення олії підтверджується актами здачі-прийняття робіт.

Перевезення олії відповідно до зазначених актів підтверджується залізничними накладними, що містяться в матеріалах справи (Т.13,14).

Експедування олії соняшникової, переробленої на ПрАТ «Дніпропетровський олійноекстракційний завод» та доставленої відповідно до зазначених вище документів до ПАТ «Ілічівський оліяжиркомбінат» перевізником ТОВ «ТЕП Транско», для подальшого експорту здійснювалося експедитором ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД, що підтверджується договором на транспортно-експедиторське обслуговування №BG/OL/070813 від 07.08.2013р., актами виконання робіт (Т.15).

Оформлення митних декларацій для експорту сої здійснювало ТОВ «Табро», що підтверджується наданими у матеріали справи договором транспортно-експедиторського та митно-брокерського обслуговування № 23/07/12 від 23.07.2012р. (Т. 3, а.с. 187-191) актами наданих послуг; рахунками на сплату (Т.15).

Олія, перероблена з насіння соняшника, була в подальшому експортована позивачем компанії Bunge Handelsgesellschaft MBH, Германія. Зазначене підтверджується контрактами № 1057363 від 23.12.2011р., № 1058689 від 23.01.2012р., №1062463 від 13.02.2012р., №1069081 від 17.04.2012р., №20019812(1070670) від 21.05.2012р., №1076682 від 04.07.2012р., №1079234 від 01.08.2012р., №1081390 від 31.08.2012р., №1068730 від 21.09.2012р., №1086426 від 27.09.2012р., №1088171 від 10.10.2012р, вантажно-митними деклараціями, експортними дорученнями, рахунками фактурою (Т.15).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що первинні бухгалтерські документи по спірним операціям оформлено відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: містять відомості про господарську операцію та мають всі обов'язкові реквізити.

Згідно ст. 43, 46 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України. Після видачі зерна володільцям складських документів на зерно зернові склади повинні погасити прийняті складські документи на зерно шляхом відмітки на складському документі - "погашено". Погашені складські документи на зерно в повторний обіг не допускаються і виключаються з реєстру складських документів на зерно, про що робиться відповідний запис. Погашені складські документи зберігаються зерновим складом протягом трьох років.

З огляду на викладене вбачається, що складські квитанції є первинним бухгалтерськими документами, що посвідчують факт прийняття на зберігання та факт належності на праві власності поклажедавцеві зерна.

Як зазначено вище, позивачем надано суду копії погашених складських квитанцій, оформлених відповідно до п. 24 Порядку випуску бланків складських документів на зерно, їх передачі та продажу зерновим складом, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2003 №510, які підтверджують факт наявності сільськогосподарської продукції (зерно, соя, соняшник) та видачі його позивачу.

З огляду на встановлені факти в ході розгляду справи, колегія приходить до висновку, що зобов'язання за договором між позивачем та ТОВ «Агрофірма Сокільське», ПП «Агрофірма «Хлібодар», ТОВ «Дельта В.В.В.», ТОВ «Центуріон-ЛТД» виконано сторонами у повному обсязі.

Щодо зменшення витрат позивача за операціями з ТОВ «Агрофірма Сокільське» та ПП «Агрофірма Хлібодар», колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що договори оренди земельних ділянок, надані контрагентами позивача, частково не були зареєстровані, а таким чином контрагенти не могли виростити соняшник на цих ділянках та продати його позивачеві. Доказів наявності таких обставин відповідач суду не надав. Крім того, відсутність реєстрації договорів оренди землі не позбавляє таку змелю статусу об'єкта оподаткування фіксованим сільськогосподарським податком. Відсутність державної реєстрації права оренди земельних ділянок не може бути перешкодою для кваліфікації сільськогосподарських угідь як таких, що знаходяться у користуванні товаровиробника для цілей справляння фіксованого сільськогосподарського податку та застосування спеціального режиму оподаткування ПДВ діяльності у сфері сільського господарства. У податкових органів відсутні підстави для застосування будь-яких негативних наслідків до платників фіксованого сільськогосподарського податку та осіб, що застосовують спеціальний режим оподаткування ПДВ, у разі недотримання останніми норм земельного законодавства щодо реєстрації договорів оренди земельних ділянок, якщо при цьому дотримано вимог податкового законодавства. Правомірність такої позиції підтверджується в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 2614/12/13-12 від 28.12.2012 року.

З акта перевірки вбачається, що відповідач також будує свої висновки на статистичних даних щодо середньої врожайності соняшника та сої. Однак, подібна аргументація є припущенням стосовно того, яку кількість продукції міг виростити контрагент позивача на гектарі землі. Слід зазначити також і те, що посадові особи податкових органів не є спеціалістами в сфері агропромисловості, та, відтак, не можуть зробити жодних професійних висновків щодо можливостей певного контрагента виростити врожай. Статистичні дані, на які посилається відповідач, не охоплюють інформації щодо родючості земель тих районів, в яких вирощувалася придбана позивачем продукція. Вони не враховують технологій, які використовуються цими особами при посіві та збиранні врожаю, можливості повторного посіву.

Також колегія суддів наголошує, що акти перевірок контрагентів позивача ТОВ «Агрофірма Сокільське» та ПП «Агрофірма Хлібодар» не є достатніми доказами відсутності ресурсів для ведення господарської діяльності такими особами, та не доводять безтоварності здійснених ними операцій.

Натомість матеріали справи містять копії балансів за півріччя 2012 року, звітів з праці за січень-лютий 2012 року та січень-вересень 2012 року, податкових декларацій з фіксованого сільськогосподарського податку за 2011 та 2012 роки, форми № 29-сг «Підсумки збору врожаю с/г культур, плодів, ягід та винограду на 01.12.2012 р., а також листа від 10.03.2015 р. № 07-21/651, направленого Головним управлінням статистики у Дніпропетровській області. Аналогічно матеріали справи містять копії балансу за 9 міс. 2011 року ТОВ «Агрофірма Сокільське», довідки ТОВ «АФ «Сокільське» щодо кількості працівників, податкових декларацій з фіксованого сільськогосподарського податку за 2011 та 2012 роки, листа від 10.03.2015 р. № 07-21/652, направленого Головним управлінням статистики у Дніпропетровській області. Вказані копії документів підтверджують наявність у ПП «Агрофірма Хлібодар» та ТОВ «АФ «Сокільське» основних засобів, працівників, вирощування ним насіння соняшника тощо, та спростовують твердження відповідача щодо протилежного.

Додатково колегія звертає увагу, що висновки акта перевірки контрагента позивача ПП «Агрофірма Хлібодар» № 337/221/30364137 від 27.08.2013, на який посилається відповідач на обґрунтування своєї позиції, були визнані протиправними рішеннями судів по справі №804/14241/13-а та набрали законної сили.

Щодо наданого відповідачем вироку від 03.02.2015 року у справі № 185/309/15-к (далі - вирок) щодо директора ТОВ «Агрофірма Сокільське», колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зі змісту вказаного вироку встановлено, що у справі № 185/309/15-к не розглядалися конкретні операції між позивачем та ТОВ «Агрофірма Сокільське», що є предметом розгляду даної адміністративної справи. Таким чином вирок не встановлює обставин, які б стосувалися предмету доказування у даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

У вироку, наданому відповідачем встановлено, що директор ТОВ «Агрофірма Сокільське» ОСОБА_3 є «винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України» (пособництво в ухиленні від сплати податків).

Вирок підтверджує, що пан ОСОБА_3 здійснив відповідне діяння - пособництво в ухиленні від сплати податків іншими особами. Вирок винесений не стосовно посадових осіб позивача, а отже не може вважатися доказом будь-яких порушень законодавства саме з боку позивача. В цілому ухилення від сплати податків неможливе без фактичного здійснення операцій, на які мав би бути нарахований відповідний податок. Зважаючи, що пан ОСОБА_3 не визнавався винним у фіктивному підприємництві (с. 205 КК України), вирок не дає підстав стверджувати про те, що операції між Позивачем та ТОВ «Агрофірма Сокільське» не відбувалися.

Колегія також зауважує на позиції Вищого адміністративного суду України у Листі № 1554/15-14/15 від 30.07.2015 року, відповідно до якої одночасно слід враховувати те, що обов'язковість вироку у кримінальній справі поширюється саме на відомості про особу, щодо якої ухвалено відповідний вирок, тобто щодо засудженого, а не щодо інших осіб.

Отже, відповідно до КАС України наданий вирок не має обов'язкового (преюдиційного) значення для даної справи. Відповідно, такий вирок є доказом, що має розглядатися судом в загальному порядку в сукупності з іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

Колегія звертає увагу на те, що вирок спростовується вказаними вище документами, наявними в матеріалах справи, наданими позивачем на підтвердження наявності ресурсів у ТОВ «Агрофірма Сокільське», включаючи листи від державних органів. Також вирок спростовується показаннями ОСОБА_3, здійснені ним у судовому засіданні Окружного адміністративного суду м. Києва 16.03.2015 року у справі № 826/20153/14.

Висновки податкового органу про порушення позивачем вимог чинного законодавства України, сформовані на підставі аналізу акта про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента ТОВ «Дельта В.В.В.» на переконання судової колегії є необґрунтованими, оскільки результати аналізу фінансово-господарської діяльності контрагента, відповідно до вимог податкового законодавства України, не можуть бути підставами для застосування санкцій щодо позивача.

Крім того згаданий акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Дельта В.В.В.» в матеріалах справи відсутній, а з акта перевірки позивача не вбачається жодної інформації (крім посилання на наявність акта про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Дельта В.В.В.»), яка могла б послужити підставою для зменшення витрат позивача за операціями з вказаним контрагентом.

Колегія суддів також вважає необгрунтованим посилання відповідача на протокол допиту свідка громадянина ОСОБА_4, яким встановлено, що ТОВ «Центуріон-ЛТД» зареєстровано останнім за грошову винагороду, без мети здійснення господарської діяльності. Копія даного протоколу в матеріали справи відповідачем не надана, також відповідач не надав доказів існування будь-якого порушеного кримінального провадження щодо ТОВ «Центуріон-ЛТД» та інформації щодо статусу такого кримінального провадження.

Інших доказів та аргументів на обгрунтування зменшення витрат позивача за операціями з ТОВ «Центуріон-ЛТД» відповідач не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як свідчать з матеріали справи, на момент підписання відповідних договорів, актів здачі-приймання наданих послуг та податкових накладних, юридичні особи ТОВ «Агрофірма Сокільське», ПП «Агрофірма «Хлібодар», ТОВ «Дельта В.В.В.», ТОВ «Центуріон-ЛТД» не була припинена.

Крім того, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 30.06.2015 №5505/15-45 проведеної на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2015 щодо проведення судово-економічної експертизи у справі №826/19639/14 експертами встановлено наступне: висновок акту перевірки 11.09.2014 №43/28-10-40-5/25394566 щодо порушення позивачем п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України що призвело до неправомірного формування позивачем витрат у зв'язку з придбанням товарів ТОВ «Агрофірма Сокільське», ПП «Агрофірма «Хлібодар», ТОВ «Дельта В.В.В.», ТОВ «Центуріон-ЛТД» на загальну суму 62 080 366 грн. в тому числі за 2-4 квартали 2011 року на суму 427 268 та за 2012 рік у сумі 61 653 098 грн та заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 13 045 422 грн, а саме за 2-4 квартали 2011 року на суму 98 272 грн та за 2012 рік на суму 12 947 150 грн документально та нормативно не підтверджується.

Надані на експертизу документи в їх сукупності підтверджують реальність здійснення господарських операцій позивача з постачальниками ТОВ «Агрофірма Сокільське», ПП «Агрофірма «Хлібодар», ТОВ «Дельта В.В.В.», ТОВ «Центуріон-ЛТД». Такі документи свідчать про факт здійснення господарських операцій з поставки товарів, їх зберігання на складах, перевезення на переробку, переробку, доставку товарів до місця відвантаження товару та експорту товарів по категоріях.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в повній мірі проаналізовано зміст правих норм, викладених у ст. ст. 138, 139 ПК України, надано належну оцінку обставинам та матеріалам справи, в зв'язку з чим, судова колегія підтримує висновок суду першої інстанції про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Оскільки, ухвалою від 21.12.2015 року апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до винесення рішення, він підлягає з Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року - без змін.

Стягнути з Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (вул.Леванєвського,2, м.Київ, 03680 ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м.Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до адміністративного суду в розмірі 5 359 ( п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 20 ( двадцять) коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 02.02.2016 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Губська Л.В.