Справа № 2-а-2978/2010
Суддя: Олійник С. В.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Старобільський районний суд Луганської області
Справа № 2-а-2978/2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку письмового провадження)

17 грудня 2010 року Суддя Старобільського районного суду Луганської області

ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за

адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду

України в Старобільському районі про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання

нарахувати та виплатити недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії як «Дітям війни»,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління

Пенсійного фонду України в Старобільському районі про визнання бездіяльності

неправомірною, зобовязання нарахувати та виплатити недоплаченого щомісячного

підвищення до пенсії як «Дітям війни».

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається на те, що вона має соціальний

статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей

війни» їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної

пенсії за віком. У 2007 році їй така доплата не виплачувалася, за 2008-2010 роки їй сплачено

10% від належної їй допомоги, а не 30% як встановлено у ст.6 Закону України «Про

соціальний захист дітей війни». Відповідач відмовляється нарахувати і виплатити їй

передбачену законом вказану допомогу. Тому просить суд визнати неправомірною

бездіяльність Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області щодо

не нарахування та невиплаті щомісячного підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року

по 31.12.2007 року, за період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року, за період з 01.01.2009

року по 31.12.2009 року, за період з 01.01.2010 року по 24.11.2010 року. Зобовязати

відповідача здійснити нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії виходячи з

розміру мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати за період з 09.07.2007

року по 31.12.2007 року, за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за період з

01.01.2009 року по 31.12.2009 року, за період з 01.01.2010 року по 24.11.2010 року.

В частині визнання неправомірною бездіяльність УПФ щодо не нарахування і

невиплати їй, як «Дитині війни» щомісячного соціального підвищення до пенсії за період з

09.07.2007року по 31.12.2007 року, за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за період

з 01.01.2009 року по 02.02.2010 року; зобовяння УПФ нарахувати і виплатити щомісячне

соціальне підвищення до пенсії за період 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, за період з

22.05.2008року по 31.12.2008 року, за період з 01.01.2009 року по 02.02.2010 року

адміністративна позовна заява залишена без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.155 КАС України.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце

розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її

відсутності.

Представник відповідача - Управління Пенсійного Фонду України по

Старобільському району в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду

справи повідомлена належним чином. Надала суду письмові заперечення проти позову та

просила суд розглянути справу у її відсутності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в

в порядку письмового провадження без участі сторін.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що

підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним

правовідношення.

Позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має соціальний статус

дитини війни, що підтверджується пенсійним посвідченням і не оспорюється відповідачем

УПФ.

У зв'язку з чим, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей

війни» позивач має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Управління Пенсійного фонду відмовило в такій доплаті з тих підстав, що

фінансування таких виплат законодавчо не врегульовано і кошти на ці виплати не

передбачені.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи

місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що

виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Отже, судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону

України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право

на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від

мінімальної пенсії за віком.

Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від

27.04.2010 року № 2154-УІ встановлений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила

працездатність: з 01.01.2010 року -695 грн., з 01.04.2010 року - 706 грн., з 01.07.2010 року -

709 грн., з 01.11.2010 року - 723 грн., з 01.12.2010 року - 734 грн.

Таким чином, починаючи з 01.01.2010 року відповідач при виплаті позивачу доплати до

пенсії дітям війни повинен був виходити з зазначених сум.

Стосовно вимог позивачки зобовязати Управління Пенсійного фонду України в

Старобільському районі при нарахуванні їй пенсії з 03 лютого 2010 року по 24.11.2010 року

враховувати ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено

підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, суд вважає ці вимоги

задовольнити, оскільки відповідачем порушено право позивачки у 2010 році і їй відповідач

не сплачує передбачену доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що

передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004

року, а сплачує тільки 10% мінімальної пенсії за віком.

Суд вважає, що вимога ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на

2009 рік» від 26 грудня 2008 року № 835-УІ, якою було надане право Кабінету Міністрів

України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до

законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних

сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами, в

даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки на виконання вищезазначеної норми

Кабінетом Міністрів України не приймалося окремої постанови щодо встановлення в 2009

році розміру підвищення до пенсії особам, віднесеним до категорії «дитина війни». Пунктом

8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання

соціального захисту окремої категорії громадян» передбачено, що дітям війни (крім тих, на

яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального

захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного

грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії,

підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1

жовтня - 49,8 гривні, проте вказана Постанова Кабінету Міністрів суперечить принципам

верховенства права.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 15 липня 1999 року «Про

прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів

мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Крім того, статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»

Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних

виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної

заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними

бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів

лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених

соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить

від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або

щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що

виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про

соціальний захист дітей війни».

Тому суд вважає, що позовні вимоги щодо зобовязання відповідача щомісячно

підвищувати пенсію у вказаний період є обґрунтованими.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації

положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України „ Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від

5 жовтня 2000 року №2017-111, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується

для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті

28 Закону України „ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ

встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,

визначеного законом.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком

визначався лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне

страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому

мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Суд вважає, що позивачка не пропустила строк звернення до суду, тому що позивачка

у вересні 2010 року зверталася до УПФ з заявою щодо одержання надбавки дітям війни,

однак 13.09.2010 року їй було відмовлено в цьому. Тому суд вважає, що позивач дізналася

про порушення своїх прав, свобод і інтересів з 13.09.2010 року, тобто з моменту, коли їй

було відмовлено в доплаті до пенсії УПФ.

Також суд приймає до уваги, що відповідно до ст.87 Закону України «Про пенсійне

забезпечення», - нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно,

виплачуються за минулий час не більше як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії;

суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію,

виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Аналогічні положення

містяться і у ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне

страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий

мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та

мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України

«Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який

визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне

страхування».

Також суд вважає, що відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом

України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії не може бути причиною

невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, оскільки

реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на

спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах

національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюжетних

асигнувань.

Оскільки дітям війни згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що

виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір

якої на час виникнення спірних правовідносин визначався лише ст. 28 Закону України «Про

загальнообовязкове державне пенсійне страхування», то суд вважає необхідним покласти на

відповідача обовязок нарахувати і виплатити позивачу доплату до пенсії відповідно до

вимог зазначених нормативних актів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 КАС України суд звільняє позивача від сплати судових

витрат, враховуючи її майновий стан. Відповідач звільнений від сплати судових витрат

згідно діючого законодавства.

На підставі наведеного і ст.ст.6, 8, 19, 22, 46, 92 Конституції України, ст. 6 Закону

України «Про соціальний захист дітей війни», положеннями Закону України Про

загальнообовязкове державне пенсійне страхування , ст. 52 Закону України «Про

Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 року № 2154-VI, ст.1 Закону України

«Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009

року № 1646- VI, керуючись ст.ст. 2,4,5, 9,11,12,17,18,112,122,158-163 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного

фонду України в Старобільському районі про визнання бездіяльності неправомірною,

зобовязання нарахувати та виплатити недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії як

«Дітям війни» - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в

Старобільському районі щодо нездійснення нарахування і належних виплат ОСОБА_2

ОСОБА_3 як «дитини війни» підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за

віком за період з 03.02.2010 року по 24.11.2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі

здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі

30% мінімальної пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей

війни» за період з 03.02.2010 року по 24.11.2010 року з урахуванням виплачених сум.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судових витрат.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного

адміністративного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі в 10-денний

строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.З

ст.167 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна

скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову складено та підписано в нарадчій кімнаті 17 грудня 2010 року.

Суддя С.В. Олійник