Справа № 804/3110/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2015 р. Справа № 804/3110/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Дерев'янко К.П.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування рішень, -
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12.08.2014 року начальником СК МСР Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого 20 серпня 2014 року постановою виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №545 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 156 КУпАП . В зв'язку з виявленими порушеннями відповідачем -1 було винесено рішення про застосування фінансових санкцій. Сума штрафу була згодом збільшена рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Позивач зазначає, що оскаржувані рішення винесені з порушенням встановленого податковим законодавством порядку їх винесення. За таких обставин вважає, що рішення про застосування фінансових санкцій та рішення про результати розгляду первинної скарги є протиправними та підлягають скасуванню.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду письмові заперечення, в яких просив суд в задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що 12.08.2014 року начальником СК МСР Індустріального РВ ДМУ ГУМВС у Дніпропетровській області капітаном міліції Самойленком Ю.І. відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДН №403055, яким було встановлено факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП.
20.08.2014 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради була розглянута адміністративна справа №538.
В ході розгляду зазначеної справи виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було встановлено, що 12.08.2014 року, знаходячись на своєму робочому місці в торгівельному кіоску за адресою: вул. Березинська, 38, ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольного напою неповнолітній гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.156 КУпАП.
20.08.2014 року за результатами розгляду адміністративної справи виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради була винесена постанова №545, якою ОСОБА_1 визнано винною в порушенні вимог частини 2 статті 156 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в розмірі 510 грн.
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржила його до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
02.02.2015 року рішенням про результати розгляду первинної скарги №827/10/04-36-10-08-09 Головне управління ДФС у Дніпропетровській області на 15 300 грн. збільшило суму штрафу за рішенням ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська від 28 листопада 2014 року №000028/04-61-17-03/2379.
Правомірність рішення про застосування фінансових санкцій та рішення про результати розгляду первинної скарги є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами визначено органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.
Відповідно до статті 19-1 Податкового кодексу України, однією із функцій органів доходів і зборів є здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Водночас, механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481/95-ВР регламентований спеціальним Порядком, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02 червня 2003 року.
За таких умов, вищезазначені положення Податкового кодексу України слід розглядати у системному зв'язку з приписами інших законодавчих актів, які унормовують порядок здійснення податковими органами заходів щодо адміністрування порушень, виявлених у сфері законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Вказані правовідносини також регулюються нормами Закону України "Про держане регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".
Частиною першою статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Cтаття 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", за порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях передбачає анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.
Згідно частини 1 ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, особам, які не досягли 18 років.
Згідно абзацу 9 частини 2 статті 17 вищевказаного Закону, за порушення вимог статті 15 - 3 Закону №481, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі здійснення продажу пива (крім безалкогольного) особі, яка не досягла 18 років, у розмірі 6800 гривень.
У відповідності до пункту 2 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 (далі - Порядок №790), фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
В силу вимог п. 2 вказаного Порядку до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.
Згідно з абзацом 3 пункту 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництв та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Відповідно до частини 12 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Відповідно до абзацу 5 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідною ознакою застосування до особи фінансових санкцій є наявність вини у вчиненні правопорушення.
Втім, судом встановлено, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року у справі №199/1250/15 (2а-199/73/15) було скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпропетровської міської ради №545 від 20 серпня 2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 156 КУаП і накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, в мотивувальній частині судового рішення зазначено, що в протоколі не були зазначені прізвища та адреси свідків правопорушення, свідки правопорушення відсутні, ані в протоколі, ані в постанові про адміністративне правопорушення не вказані докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та ін. що в свою чергу не дає можливості дійти висновку про продаж ОСОБА_1 алкогольного напою.
Вказана постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Отже, факт продажу ОСОБА_1 алкогольного напою особі, що не досягла 18 річного віку та, відповідно, вина позивача в вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджується. Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.
Згідно частин 1, 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З огляду на викладене вбачається, що постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року у справі №199/1250/15 (2а-199/73/15) є обов'язковою для адміністративного суду, оскільки нею вирішено питання щодо вчинення позивачем адміністративних проступків, наслідком яких є винесення оскаржуваних рішень.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням наведеного суд вважає, що рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 28 листопада 2014 року №000028/04-61-17-03/5 про застосування фінансових санкцій підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про скасування рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області №827/10/04-36-10-08-09 від 02 лютого 2015 року, суд встановив та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно із пунктом 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору (п.56.18 ст.56 ПК України).

У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті (п.56.19 ст.56 ПК України).

В даному випадку, позивач скористався правом на адміністративне оскарження та надав до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області скаргу на рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 28 листопада 2014 року №000028/04-61-17-03/5 про застосування фінансових санкцій, проте рішенням про результати розгляду первинної скарги від скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржуване рішення змінено та збільшено суму штрафу на 15 300 грн.

Оскільки, суд дійшов висновку про протиправність рішення про застосування фінансових санкцій від 28 листопада 2014 року №000028/04-61-17-03/5, рішення за результатами розгляду скарги, яким збільшено розмір штрафної санкції, також підлягає скасуванню.

При цьому, під час розгляду справи судом було з'ясовано, що 16 лютого 2015 року Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було прийняте рішення про застосування фінансових санкцій №000004/04-61-17-03/, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 15 300 грн. - за продаж алкогольних напоїв без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав,свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З метою повного захисту прав та законних інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 16 лютого 2015 року №000004/04-61-17-03/ про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 15 300 грн.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, наслідком яких є винесення оскаржуваних рішень, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування рішень - задовольнити повністю.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 28 листопада 2014 року №000028/04-61-17-03/5 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №827/10/04-36-10-08-09 від 02 лютого 2015 року.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 16 лютого 2015 року №000004/04-61-17-03/ про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 15 300 грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська