Справа № 2а-0870/966/11
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/21195/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Запорізької митниці Державної митної служби України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці про скасування рішень,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року позов відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення митниці про визначення митної вартості товарів №112000006/2010/002149/1 від 26 жовтня 2010 року та рішення №07-05-09-24/533 від 21 січня 2011 року про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями у справі, Запорізька митниця звернулася до суду з касаційною скаргою, у яких просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, 01 вересня 2010 року між ВАТ «Запоріжсталь» та компанією group» (I.T.G.) S.A. (Швейцарія) було укладено контракт №БП.1323.37515.10.80И, відповідно до якого компанія group» (I.T.G.) S.A. взяла на себе, зобов'язання продати та поставити на умовах DAF-кордон Польщі/України прикордонні станції Ізов/Хрубешов (згідно «Інкотермс - 2000»), а ВАТ «Запоріжсталь» прийняти та оплатити кокс грубий кам'яновугільний доменний, кількість, скорочений технічний опис та позначення перелічені в специфікаціях до Контракту.

На виконання умов Контракту, в жовтні 2010 року компанія group» (I.T.G.) S.A. поставила кокс грубий кам'яновугільний доменний кількістю 443380 кг за ціною 310 доларів США за тонну.

При митному оформленні повару, який був поставлений на умовах DAF - кордон Польщі - України, прикордонні станції Ізов/Хрубешов (згідноІнкотермс-2000) компанією group» (I.T.G.) S.A., на Запорізьку митницю позивачем була подана ВМД №112030000/2010/025181 від 07.10.2010 для митного оформлення вантажу у режимі „Імпорт".

Митна вартість товару була визначена декларантом відповідно до ст.ст. 266, 267 Митного кодексу України в розмірі відповідно до ціни угоди (метод №1) кокс грубий кам'яновугільний доменний кількістю 443380 кг.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару ВАТ "Запоріжсталь були надані документи за переліком, передбаченим п.п. 5,7 «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», який затверджено Постановою КМУ від 20.12.06 №1766, а саме: контракт № ВП. 1323.37515.10.80И від 01.09.2010 зі специфікацією № 1; ВМД, заявлена за контрактною вартістю №112030000/2010/025181 від 07.10.2010; рахунки - фактури №236 від 23.09.2010 з вартістю коксу грубого кам'яновугільного доменного 310 дол. США за тону та №238 від 27.09.2011 з вартістю 310 доларів США за тонну коксу грубого кам'яновугільного доменного; висновки по контролю якості № PGL/TC/DEW/278A/10 від 29.09.2010, №PGL/TC/DEW/280A/10 від 01.10.2010 на кокс грубий кам'яновугільний доменний для ВАТ «Запоріжсталь»; сертифікати походження №PL/MF/AE 0019716 від 25.09.2010, №PL/MF/AE 0019717 від 30.09.2010; ДМВ-1 (декларація митної вартості) до ВМД №112030000/2010/025181 від 07.10.2010; висновок ДП «Держзовнішінформ» №7/566 від 14.09.2010; інвойс третьої особи №Р-13/06/2010 від 30.09.2010, №Р-13/05/2010 від 24.09.2010; експортні ВМД №112030000/2010/023933 від 24.09.2010, №112030000/2010/024591 від 30.09.2010; технічна специфікація виробника вх. № 95/199 від 21.09.2010 на кокс грубий кам'яновугільний доменний.

Запорізька митниця на підставі п. 11 Порядку № 1766 запросила ряд додаткових документів для визначення митної вартості, а саме: договір з третіми особами, пов'язаний з договором на поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи)фірми виробника товару; інформація зовнішньоторгових та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Як встановлено судами, ВАТ «Запоріжсталь» надало додаткові документи, які вимагала митниця для підтвердження заявленої митної вартості товарів, відповідно до п. 12 Порядку №1766. Документи подавались до ДМВ (декларація митної вартості) за наступним переліком: лист технічного відділу ВАТ «Запоріжсталь»№9-11/1094950 від 15.10.2010 з роз'ясненнями, що кокс не є ливарним, а також з описом технічного принципу використання коксу; сертифікат випробувань проби №DNZ.ITD.46.2010. 5-9 від 01.10.2010; лист фірми group» (I.T.G.) S.A. №V1366 від 08.10.2010 про відмову у надані калькуляції вартості коксу, прайсу виробника, договору з третіми особами, оскільки уся ця інформація є комерційною таємницею та не розголошується; висновок ДП «Держзовнішінформ»№7/566 від 14.09.2010; меморіальний ордер №1061.5.1003 від 05.10.2010.

Позивачем також надані пояснення, що Контракт здійснюється без залучення посередників та технічна специфікація виробника була заявлена раніше у гр. 44 ВМД№112030000/2010/025181 від 07.10.2010р.

Виходячи з того, що позивачем по даній адміністративній справі не були надані додаткові документи в повному обсязі, на підставі положень статті 265 МКУ, вимог п. 14 постанови КМУ від 20.12.06 №1766, Запорізькою митницею було здійснено митну оцінку товару. При здійсненні митної оцінки був застосований метод визначення митної вартості № 3.

ВАТ «Запоріжсталь» звернулося листом №95/2064154 до Запорізької митниці з проханням надати дозвіл на випуск товару у вільний обіг під гарантійне зобов'язання у вигляді сплати до державного бюджету суми податків та зборів згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

29.10.2010 Запорізька митниця надала відповідну згоду.

Оформлення вантажу під гарантійні зобов'язання було здійснено позивачем по ВМД №112030000/2010/027663 від 02.11.2010р. та ДМВ -2. Також були сплачені до державного бюджету України суми податків та зборів згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

Крім цього, 12.01.2011р. листом №95/2001893 ВАТ «Запоріжсталь» просило Запорізьку митницю переглянути рішення про здійснення митної оцінки товару, застосувати митну вартість за методом №1 та у разі прийняття рішення про застосування митної вартості визначеної декларантом, повернути надмірно сплачені податки та збори. З метою підтвердження митної вартості, заявленої комбінатом за методом №1 за ВМД №112030000/2010/025181 від 07.10.2010р. разом з листом були надані наступні наявні підтверджуючі документи: ВМД №112030000/2010/027663 від 02.11.2010р. та ДМВ-2 №112030000/2010/027663 від 02.11.2010р.; рішення про визначення митної вартості №112000006/2010/002149/1 від 26.10.2010; меморіальний ордер №1172.5.1003 від 04.10.2010р. з відміткою АКБ «Індустріалбанк» про сплату 41 711, 74 доларів США на користь продавця за ціною контракту щодо товару, який імпортується; прибутковий ордер №1942 від 02.10.2010; прибутковий ордер №1966 від 05.10.2010; 7) рахунок-фактура №236 від 23.09.2010р.

Під час дії гарантійних зобов'язань митний орган не направляв підприємству будь-яких повідомлень про терміни здійснення контролю та письмових вимог про надання додаткових документів, або про проведення перевірки на підприємстві, як це вимагається Порядком №230.

Згідно ксерокопії листа №07-05-09-24/533 від 21.01.2011р. про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом повідомило, що ВАТ «Запоріжсталь» не надало в повному обсязі документи, які були витребувані митницею на момент прийняття Рішень про визначення митної вартості, у зв'язку з чим, застосування заявленої декларантом митної вартості не є можливим.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що заявлена позивачем митна вартість товару, яка постачалася за вищевказаним контрактом, та була заявлена позивачем в поданих ним митній декларації та декларації митної вартості, підтверджується наданими позивачем митному органу документами, тобто, ціна договору була достатньо підтверджена декларантом. Крім цього, митним органом не було обґрунтовано незастосування першого методу визначення митної вартості товару та не доведено наявність обгрунтованого сумніву щодо правильності визначення митної вартості задекларованого товару позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на їх правомірність та обгрунтованість та вбачає за доцільне зазначити про таке.

Відповідно до ч.1 ст.267 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість), 6) резервного. Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку декларування митної вартості товарів дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Зі змісту норм п. 14 Порядку декларування митної вартості товарів та ч. 4 ст. 266 МК України вбачається, що позивач не зобов'язаний надавати повний перелік документів, визначених п. 11 зазначеного Порядку. При цьому витребування таких документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, митний орган, витребувавши документи, передбачені п. 11 Порядку декларування митної вартості товарів, не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, а також не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а відтак виключають визначення митної вартості товару за першим методом.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджує висновок судів попередніх інстанцій про протиправність рішення митниці.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: