Справа № 804/4220/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 р. Справа № 804/4220/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Жижиній К.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому просить визнати протиправними арешт на все майно на підставі постанови б/н 23.06.2011 року ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області; арешт на все майно на підставі постанови 44308947 від 19.08.2014 року Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, в частині накладення арешту на нерухоме майно: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами неправомірно накладено арешт на майно, яке перебуває в іпотеці у позивача чим позбавлено його права, що надане Законом України "Про іпотеку" та Законом України "Про заставу" та іншими нормами чинного законодавства України, задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач вважає дії відповідачів такими, що суперечить нормам чинного законодавства.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без часті уповноваженого представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання в якому просив розглянути справу без участі представника Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області.
Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання в якому просив розглянути справу без участі представника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
Третя особа - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, надав до суду заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову
Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що 06 жовтня 2006 року між ПАТ «Сведбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладений договір іпотеки, предметом якого є передача в іпотеку для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором № 0301/1006/88-680 належного на праві власності ОСОБА_1 домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відповідно до Договору факторингу №15 відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги за зобов'язаннями Відповідача по кредитному договору.
24 березня 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист по справі №205/72/14-ц від 12.02.2014 року, строком пред'явлення до 25.02.2015 року, в якому зазначено, що суд вирішив стягнути заборгованість за розпискою з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в сумі 13 720,75 грн.
11 серпня 2014 року Державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа.
19 серпня 2014 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Корчагіною Д.В. було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми стягнення 16 367,85 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.
13.03.2015 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно ОСОБА_1, у тому числі на нерухоме майно, яка є предметом іпотеки за Іпотечним договором №0301/1006/88-680-Z-1 від 06.10.2006 року, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 накладений арешт на все майно згідно постановою №44308947 від 19.08.2014 року Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправним арешту на все майно згідно з постановою б/н 23.06.2011 року ВДВС Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області та зобов'язання ВДВС Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області звільнити з-під арешту нерухоме майно, суд зазначає, наступне.
Судом встановлено, що 23.06.2011 року державним виконавцем Кущенко Ю.В. органу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2165, виданий 17.03.2011 року, виданий Дніпропетровським районним судом про стягнення суми у розмірі 296 490,41 грн. Зазначеною постановою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, який мешкає за адресою: с. Олександрівка, вул. Вавілова, 6.
Дослідивши матеріали виконавчого провадження №27188723, суд встановив, що боржником за виконавчим листом №2-2165, що виданий Дніпропетровським районним судом є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2).
Натомість, третьою особою у справі є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1). Отже, виконавче провадження, яке перебуває на виконанні у відділу ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області відкрито відносно іншої особи - ОСОБА_1.
З огляду на це позовні вимоги про визнання протиправним арешту на все майно згідно з постановою б/н 23.06.2011 року ВДВС Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області та зобов'язання ВДВС Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області звільнити з-під арешту нерухоме майно не підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправним арешту на нерухоме майно: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 згідно з постановою 44308947 від 19.08.2014 року Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та зобов'язання Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ звільнити з-під арешту нерухоме майно: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Закону України "Про виконавче провадження".
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 зазначеного Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом.
Приписами статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема як звернення стягнення на майно боржника так і інші заходи, передбачені рішенням.
Згідно зі статтею 5 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює, зокрема необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.
На підставі викладених законодавчих приписів суд зазначає, що Ленінським районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист по справі №205/72/14-ц від 12.02.2014 року, який є виконавчим документом, а отже підлягає виконанню державною виконавчою службою.
Враховуючи наведене, з огляду на відсутність доказів визнання незаконним та скасування рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі№205/72/14-ц, суд зазначає, що при прийняття спірної постанови на накладенні арешту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 державний виконавець відповідача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
Також суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека -вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Аналіз наведених приписів дозволяє діти висновку, що звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки, для задоволення вимог іпотекодержателя у будь-якому випадку повинно здійснюватися у першу чергу.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відподвіно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, враховуючи, що позивачем в ході розгляду справи не було доведено в чому конкретно полягає порушення його прав та інтересів як іпотекодержателя, суд вважає, що позовні вимоги ані в частині скасування постанови від 11.08.2014 року, ані в частині зобов'язання відповідача винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили в порядку встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська