Справа № 809/546/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 р. Справа № 876/4433/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

представника позивача - Вірсти Р. Я.;

представника відповідача - Токара В. І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЕПАД-ПРЕМ'ЄР» до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2015 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЕПАД-ПРЕМ'ЄР» до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області форми «Р» від 21 січня 2015 року № .

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що для перевірки були надані усі необхідні документи, що підтверджують реальність господарських операцій.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області форми «Р» № 000022201 від 21 січня 2015 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що відповідачем не вказано жодних відомостей та обставин, які могли б свідчити про недобросовісність платника податку при укладенні та виконанні вказаного договору та наявності мети отримання податкової вигоди та з огляду на те, що по справі було встановлено реальне здійснення господарської операції та використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності позивача.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Калуською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що в контрагента позивача були відсутні засоби, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської операції.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що Калуською об'єднаною державною податковою інспекцією було проведено перевірку ТзОВ «ЗОРЕПАД-ПРЕМ'ЄР», за результатами якої складено акт № 1/22-01-01/37262380 від 05 січня 2015 року, згідно з яким контролюючим органом виявлено порушення п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.4, п.201.6, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено, що позивачем занижено до сплати в бюджет податок на додану вартість за січень 2014 року в сумі 14442,00 грн.

Не погоджуючись з викладеними в акті порушеннями законодавства, позивач звернувся до Калуської ОДПІ із письмовими запереченнями № 13-01/15 від 13 січня 2015 року.

За наслідком розгляду поданих заперечень, позивачем було отримано від відповідача відповідь № 299/10/09-06-22-01 від 19 січня 2015 року, згідно якої висновки акта перевірки щодо встановлених порушень податкового законодавства при формуванні податкового кредиту з ПДВ за січень 2014 року залишено без змін.

На підставі Акту перевірки від 05 січня 2015 року № 1/22-01/37262380, з урахуванням відповіді на заперечення, Калуською ОДПІ було прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 21 січня 2015 року № за платежем податок на додану вартість, згідно з яким контролюючим органом визначено (донараховано) позивачу податкові зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 18053,00 грн. (в т.ч. 14442,00 грн. - за основним платежем, 3611,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2 ст. 9 цього Закону).

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

Як вбачається з Акту перевірки, висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства, зроблені ревізорами на підставі визнання безтоварними господарських операцій, які відбувалися в рамках виконання Договору № б/н від 12 серпня 2013 року на поставку товарно-матеріальних цінностей, укладеного між ТзОВ «ЗОРЕПАД-ПРЕМ'ЄР» та ТзОВ «Cемикс».

Згідно з позицією відповідача, зміст господарських операцій з вищевказаним контрагентом відображений тільки в первинних документах, однак фактичного (реального) виконання ці операції не мали, така позиція контролюючого органу ґрунтується на матеріалах отриманих від ДПІ у Печерському районі м. Києва, зокрема, Акта від 03 квітня 2014 року № 1012/26-55-22-07/38348306 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Cемикс» щодо підтвердження господарських відносин за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2014 року» де зазначено, що на момент проведення звірки до ЄДР внесено запис про припинення діяльності цього товариства, а також, що встановити фактичне місцезнаходження цього товариства та його посадових осіб станом на 03 квітня 2014 року, а отже і провести податкову звірку з даним підприємством є неможливим.

Крім цього, відповідач також посилається на висновок податкової міліції від 02 квітня 2014 року та інформаційно-аналітичну довідку відділу супроводження особливо важливих перевірок управління податкового аудиту в яких встановлено відсутність ТзОВ «Cемикс» за своїм фактичним місцезнаходженням (юридичною адресою), відсутність у даного підприємства необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької (економічної) діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг), в результаті чого київськими ревізорами зроблено висновок, що діяльність ТзОВ «Cемикс» була спрямована на надання податкової вигоди для третіх осіб.

Встановлено, що основними видами діяльності ТзОВ «ЗОРЕПАД-ПРЕМ'ЄР» згідно КВЕД та ст. З Статуту Товариства являються - 46.41 - оптова торгівля текстильними товарами 13.92 - виробництво готових текстильних виробів, крім одягу; 14.12 - виробництво робочого одягу.

З метою здійснення господарської діяльності, позивачем з ТзОВ «Cемикс» 12 серпня 2014 року було укладено Договір на поставку ТМЦ.

Відповідно до пункту 1.1. укладеного Договору - продавець ТзОВ «Cемикс» зобов'язується передати у власність покупця ТзОВ «ЗОРЕПАД-ПРЕМ'ЄР» товар в асортименті, кількості і за цінами згідно погоджених сторонами в рахунках до договору чи специфікаціями, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до пункту 2.1. Договору поставка товару здійснюється в асортименті та кількості відповідно до виставленого рахунку-фактури шляхом самовивозу зі складу постачальника за адресою: вул. Садова, 6, с. Годовиця, Пустомитівський р-н, Львівська обл. Право власності на товар переходить до Покупця в момент отримання товару від постачальника та підписання видаткових накладних (пункт 2.3. Договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що ціни на товари, які постачаються по даному Договору є вільними відпускними та вказуються у рахунках та накладних. Ціни, що визначені в рахунках і накладних є узгодженими цінами для сторін і не підлягають зміні. Покупець сплачує вартість замовленого товару шляхом банківського переказу на рахунок Постачальника в розмірі 50 % передплатою Решта 50 % покупець сплачує після отримання товару протягом 3-х банківських днів (пункт 4.1. Договору).

Згідно з пунктом 5.1. Договору кількість товару, що поставляється за цим Договором зазначається в рахунках та накладних до Договору. Товари, що поставляються, повинні відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України.

Всі придбані в ТзОВ «Cемикс» ТМЦ були своєчасно та в повному обсязі оприбутковані позивачем на підставі видаткових накладних, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунках № 281 та № 201. При цьому, отримані від ТзОВ «Cемикс» ТМЦ, зокрема готельна косметика, були в подальшому реалізовані ТзОВ «ЗОРЕПАД-ПРЕМ'ЄР» окремим споживачам.

За поставлені позивачем ТМЦ, вищезазначені споживачі (покупці) провели безготівкові грошові розрахунки, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

З аналізу Акта перевірки, слідує висновок, що викладені в ньому обставини порушень позивачем податкового законодавства сформовані в основному не на підставі аналізу первинної документації, висловлених ревізорами зауважень до змісту та оформлення документів бухгалтерського та податкового обліку, а на підставі аналізу акта перевірки іншого податкового органу, яким є ДПІ у Печерському районі м. Києва.

Висновки Акта перевірки зводяться лише до констатації тверджень, що господарські операції ТзОВ «ЗОРЕПАД-ПРЕМ'ЄР» не мали реального (товарного) характеру. Підставою для таких висновків став Акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 03 квітня 2014 року № 1012/26-55-22-07/38348306 «Про неможливість проведення зустрічної перевірки ТзОВ «Cемикс».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказаним актом не досліджувалася фінансово-господарська діяльність ТзОВ «ЗОРЕПАД-ПРЕМ'ЄР» та не було встановлено порушення законодавства саме ним, а встановлено виключно неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Cемикс». Більш того, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може містити жодних висновків про господарські операції, оскільки таким актом лише документується (констатується) факт неможливості проведення зустрічної звірки.

За таких обставин позивач не може нести відповідальність за можливу недостовірність (невнесення) відомостей своїм контрагентом, включених до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Податкового Кодексу України ведення податкового (бухгалтерського) обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил введення податкового (бухгалтерського) обліку. Зазначена відповідальність є індивідуальною та стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Тобто, порушення, допущені одним платником податків і відображені в податковому обліку певних господарських операцій, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року в справі № 809/546/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 02 лютого 2016 року.