Справа № 2а-1970/2258/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2016 р. м. Київ К/800/20389/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013

у справі № 2-а-1970/2258/11 Тернопільського окружного адміністративного суду

за позовом Приватного підприємства БК «Мегабуд-Т»

до 1.Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції

2. Податкового керуючого Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції

Галашин О.І.

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Галкон Плюс»

про визнання неправомірними дій та скасування акту,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.09.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнані протиправними дії податкового керуючого Тернопільської ОДПІ Галашин О.І. щодо складення акту опису майна платника податків ПП БК «Мегабуд-Т» від 19.07.2011 № 31211/17/24-0143; визнано протиправним і скасовано акт опису майна платника податків ПП БК «Мегабуд-Т» від 19.07.2011 № 31211/17/24-0143.

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення судом норм матеріального права та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що у зв'язку з наявністю у позивача податкового боргу контролюючим органом було вручено йому податкову вимогу від 06.05.2011 № 260 на загальну суму 253,65 грн., з яких 252,97 грн. - основний платіж та 0,68 грн. - пеня.

У подальшому сума податкового боргу збільшувалась та станом на 25.06.2011 становила 493424,12 грн., яка складалася із самостійно узгоджених сум податку на доходи фізичних осіб, та податкових зобов'язань із податку на прибуток та податку на додану вартість, донарахованих згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 31.03.2009: № 000053500/0-20893 та № /0-20894.

З огляду на наявність податкового боргу контролюючим органом було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 25.06.2011 № 27215/7/27-0148, отримано директором позивача - ОСОБА_5 01.07.2011.

Листом від 25.06.2011 № 27216/7/24-0135 контролюючий орган повідомив позивача про виникнення права податкової застави на його майно та про проведення опису активів, на які право податкової застави поширюється, 04.07.2011. Листом від 04.07.2011 № 208/07/11 позивач просив перенести опис активів на 19.07.2011, обґрунтовуючи це хворобою директора та відсутністю бухгалтера.

19.07.2011 працівники ОДПІ прибули за адресою місцезнаходження позивача (село Біла, Тернопільського району, вул. Сагайдачного,4), однак, посадових осіб позивача не було, про що складено акт від 19.07.2011 про відсутність посадових осіб ПП БК «Мегабуд -Т» за вказаною адресою. У зв'язку з відсутністю посадових осіб позивача за своїм місцезнаходженням податковим керуючим було прийнято рішення про оформлення акту опису майна на підставі даних, отриманих від державних органів, які здійснюють реєстрацію майна - зокрема, виписки із журналу карток Тернопільського МРЕВ відділу ДАІ УМВС України в Тернопільській області від 11.07.2011. Так, згідно з актом опису майна було включено наступне майно: автомобілі марки «HUNDAI TUCSON» 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та марки «ГАЗ 33023-414», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до пункту 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України (ПК) з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (підпункти 89.1.1 та 89.1.2 пункту 89.1 ст. 89 ПК).

Абзацом першим пункту 89.2 цієї статті встановлено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до пункту 89.3 майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом державної податкової служби.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Пунктом 2.10 Порядку застосування податкової застави органами державної податкової служби, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1043 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за № 1438/18733 встановлено, що опис майна може бути проведено за даними органів, які згідно з чинним законодавством здійснюють реєстрацію майна.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції входив з правомірності дій контролюючого органу щодо складення акту опису майна позивача з огляду на наявність у позивача податкового боргу, наявності у позивача у власності двох автомобілів, вартість яких менша за суму податкового боргу, та не підтвердження у судовому процесі обставин реалізації цих автомобілів на користь ТОВ «Галкон - Плюс».

Задовольняючи позов, апеляційний суд, у свою чергу, виходив з того, що ОДПІ порушено норми ПК при здійсненні опису майна позивача (вищевказаних автомобілів), зокрема норм пункту 89.2 ст. 89 ПК з огляду на не співрозмірність вартості описаних у податкову заставу автомобілів та суми податкового боргу позивача, яка становила 253,65 грн. Висновок суду першої інстанції про те, що сума податкового боргу станом на дату опису майна в податкову заставу становила 492985,00 грн., оскільки ОДПІ не направляла на адресу позивача нової податкової вимоги на суму, на яку податковий борг збільшився у подальшому згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 31.03.2009: № 000053500/0-20893 та № /0-20894. Ці податкові повідомлення-рішення були предметом судового розгляду, за результатами якого ПП БК «Мегабуд -Т» відмовлено в позові про їх скасування постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 27.04.2011. Крім того, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення також тим, що позивач не був повідомлений про дату проведення опису майна (19.07.2011); податковим керуючим ОДПІ не було враховано, що все майно позивача, включаючи автомобілі, було під арештом згідно з постановою державного виконавця відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції від 08.02.2011 ( в межах суми стягнутого судовим рішенням боргу 265563 грн.) у виконавчому провадженні ВП № 23949202; зазначені автомобілі, крім того, перебували у заставі АКІБ «УкрСибБанк» згідно договору застави від 04.04.2008 № 1 по забезпеченню виконання кредитного договору № 0 від 04.04.2008.

Однак, з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна погодитись, оскільки вони не відповідають встановленим у справі обставинам та зроблені з порушенням норм ПК.

Так, не відповідає пункту 59.5 ст. 59 ПК висновок апеляційного суду про необхідність направлення позивачу нової податкової вимоги, в якій має бути вказана вся сума податкового боргу. Згідно з цим пунктом у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Не відповідає нормам ст. 28 Закону України «Про заставу», якою встановлено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання, також і висновок апеляційного суду про те, що автомобілі на дату їх опису у податкову заставу перебували у заставі у АКІБ «УкрСибБанк», з огляду на встановлені у судовому процесі обставини щодо повного погашення позивачем заборгованості перед цим банком за кредитним договором. Підтвердженням цього є повідомлення відділення № 80 ПАТ «УкрСибБанк» від 22.06.2011 № 1404 (а.с. 68), направлене на адресу начальника МРЕВ ДАІ м. Тернополя, щодо зняття заборони на відчуження автомобілів, серед яких «HUNDAI TUCSON» 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та «ГАЗ 33023-414», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 (а.с.68).

Обмеження щодо видів майна, на яке не може поширюватись право податкової застави встановлені пунктом 87.3 ст. 87 ПК, норми якого не визначають неможливість поширення права податкової застави на майно, на яке накладено арешт. Крім того, як встановлено в судовому процесі, арешт в забезпечення виконавчого провадження був накладений не на все майно позивача, а тільки в межах суми стягнутого судовим рішенням боргу, без конкретизації об'єктів майна. Суд першої інстанції, встановивши, що вказані автомобілі станом на 19.07.2011 були зареєстровані за ПП БК «Мегабуд-Т», що розрахунку між ПП БК «Мегабуд-Т» та ТОВ «Галкон-Плюс» за договорами купівлі-продажу від 11.05.2011 та від 16.05.2011 не було, та взявши до уваги, що ці юридичні особи є пов'язаним за ознакою спільного засновника та здійснення керівництва однією особою, зробив обґрунтований висновок щодо поширення податкової застави на ці автомобілі, як на майно, що належить позивачу на праві власності, яка (податкова застава) є забезпеченням виконання позивачем податкового обов'язку.

Правильно встановив суд першої інстанції й обставини щодо повідомлення посадових осіб ПП БК «Мегабуд-Т» з боку ОДПІ щодо дати та місця опису майна, в тому числі і щодо дати 19.07.2011, на яку опис було перенесено з врахуванням побажань керівника підприємства.

Відповідно до частини 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд першої інстанції, на відміну від апеляційного суду, застосувавши вище наведені норми матеріального права, зробив юридично правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки дії контролюючого органу щодо опису майна позивача у податкову заставу та складення відповідного акту зроблені у відповідності до цих норм.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби задовольнити, скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.09.2011 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ПідписЄ.А. Усенко
Судді: ПідписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев