Справа № 740/5503/15-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 740/5503/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Хандога В.М.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, допомоги на оздоровлення та індексації з 10.09.2009 (дата призначення пенсії).

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі Чернігівської області, щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2, як державному службовцю, в розмірі 86% заробітної плати відповідно до Закону України «Про державну службу» з включенням індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі Чернігівської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії на підставі Закону України «Про державну службу» з 23 грудня 2015 року, на підставі довідки Управління праці в Чернігівській області від 22 грудня 2015 року №1026про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією). В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині про задоволення позовних вимог щодо перерахунку пенсії, починаючи з 23.12.2015, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржувану постанову в цій частині шляхом зміни дати перерахунку пенсії із зазначенням - 10.09.2009 (дата призначення пенсії).

В іншій частині постанова суду першої інстанції не оскаржується та згідно з вимогами ст. 195 КАС України не переглядається.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 197 справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану постанову суду - змінити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», починаючи з 10.09.2009.

Згідно з довідкою про складові заробітної плати від 22.12.2015 року № 1026, виданої Управлінням праці Чернігівської області до заробітної плати позивача, з якої була обчислена пенсія, включено суми інших виплат, на які було нараховано страхові внески.

23.12.2015 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії із врахуванням розміру інших виплат, що входять до структури заробітної плати.

Листом від 24.12.2015 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі Чернігівської області позивачу було відмовлено.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідача є протиправними.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що неврахування при обчисленні пенсії позивача матеріальної допомоги, з якої сплачено страхові внески, призвели до неправильного розрахунку і нарахування позивачу пенсії, а відтак обґрунтовано визнав такі дії протиправними та правомірно зобов'язав відповідача провести відповідний перерахунок та виплату пенсії.

Наведена правова позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно) прийнятих в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При вирішенні справи колегії суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, приймаючи до уваги дату звернення до пенсійного орану, а саме - 23.12.2015 року, та враховуючи положення статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що перерахунок пенсії позивача повинен бути здійснений з врахуванням дати подачі відповідної заяви - з 01.01.2016 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану постанову суду першої інстанції слід змінити в частині періоду задоволення позову.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 2, 201 ч. 1 п. 1 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - змінити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 197, 198, 201, 205, 206 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року змінити в частині періоду задоволення вимог адміністративного позову, зазначивши в абзаці третьому резолютивної частини постанови період задоволення позовних вимог з 01.01.2016 року.

В іншій частині постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо його було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС України). Касаційна скарга на судові рішення подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі (стаття 212 КАС України).

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.