Справа № 10796/11/2070
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 жовтня 2011 р. № 2-а- 10796/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кухар М.Д.,

при секретарі - Тайцеві А.Л.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Харківбудсервіс-5" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1 від 15.03.2011 року стосовно донарахувань з податку на прибуток на загальну суму у розмірі 46173,00 грн. (за основним платежем - 36938,00 грн., штрафна санкція - 9235,00 грн.) і № НОМЕР_2 від 15.03.2011 року стосовно донарахувань з податку на додану вартість у розмірі 36938,00 грн. (за основним платежем - 29550,00 грн., штрафна санкція - 7388,00 грн.) та стягнути державне мито на користь позивача. Позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, вважав його безпідставним та необґрунтованим, надав заперечення на адміністративний позов, в якому виклав свою позицію проти доводів позивача та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки перевіркою встановлено завищення задекларованих ПП «Харківбудсервіс-5» показників у рядку 04.1 декларацій «Витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» декларацій на суму 147750,00 грн. та податкового кредиту на суму 29550,00 грн. ПДВ внаслідок включення до складу валових витрат та податкового кредиту з ПДВ вартості послуг з експлуатації автомобільного крану і автомобільного самоскиду наданих: ТОВ «Променергострой Україна» (акти виконаних робіт № 1 за квітень 2010 р. на суму 4750,00 грн., № 2 за квітень 2010 р. на суму 12000,00 грн., № б/н від 31.05.2010 р. на суму 22000,00 грн., № б/н від 30.06.2010 р. на суму 25500,00 грн., № б/н від 16.07.2010 р. на суму 14250,00 грн., № б/н від 30.07.2010 р. на суму 12250,00 грн., № б/н від 31.08.2010 р. на суму 6000,00 грн., № б/н від 31.08.2010 р. на суму 21000,00 грн, № б/н від 30.09.2010 р. на суму 17500,00 грн.); ТОВ «Механізований будівельний центр» (акт виконаних робіт № б/н від 30.07.2010 р. на суму 1500,00 грн.); ПП «ХССМ-7» (акт виконаних робіт № б/н від 31.08.2010 р. на суму 11000,00 грн.) без надання до перевірки обовязкових до застосування єдиних первинних транспортних документів, а саме подорожніх листів вантажного автомобіля, талонів замовника, що не дає можливості здійснити зв'язок понесених витрат з веденням господарської діяльності підприємства.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, приватне підприємство «Харківбудсервіс-5» зареєстровано як субєкт господарювання 10 жовтня 2006 року. Взято на облік як платник податку на додану вартість в ДПІ у Київському районі м. Харкова 16 жовтня 2006 року.

В період з 31.01.2011 року по 19.02.2011 року, на підставі направлень № 124 від 31.01.2011 р. та № 212 від 14.02.2011 р., ДПІ у Київському районі м. Харкова було проведено планову виїзну перевірку Приватного підприємства «Харківбудсервіс-5» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 10.12.2009 року по 30.09.2010 року.

За результатом перевірки було складено акт «Про результати планової виїзної перевірки Приватного підприємства «Харківбудсервіс-5» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за з 10.12.2009 року по 30.09.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 10.12.2009 року по 30.09.2010 року № 595/23-5/36817708 від 25.02.2011 року.

Відповідно до пункту 1.32 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 № 334/94-ВР (надалі - Закон) господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно з п.5.1 ст.5 Закону валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону).

Відповідно до підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;

- або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Пунктом 5.11 ст. 5 Закону встановлено, що установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Оскільки правила ведення податкового обліку з податку на прибуток законодавством окремо не визначені, до уваги береться загальна вимога відповідності податкового обліку - бухгалтерському, ведення якого передбачає обов'язкову наявність первинних документів, що підтверджують ту чи іншу господарську операцію (ухвала Вищого адміністративного суду України від 15.05.2008 р. по справі № К-30854/06 «Про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення»).

Слід зазначити, що згідно зі ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність на Україні» одним з принципів бухгалтерського обліку є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Визначення "Первинний документ" наведено у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність": це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Таким чином, на підставі викладеного, в межах розгляду даної справи суд вважає за необхідне зазначити, що правомірність формування платником податків валових витрат, податкового кредиту вимагає наявності необхідних, підтверджуючих первинних документів.

Судом, встановлено, що основним видом господарської діяльності позивача в зазначений період є продаж будматеріалів (цеглина, фундаментні блоки, плити перекриттів, стінні блоки, щебінь, пісок і ін.), що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: довідкою статистики, реєстром отриманих та виданих податкових накладних та угодами купівлі продажу.

Аналізуючи зміст наданих позивачем угод купівлі-продажу встановлено, що відповідно до пункту 2.1 на продавця покладено обовязок з доставки і розвантаження товару, що відповідає умовам правил Інкотермс-2000, а саме: «Фрахт/перевезення сплачено до …» (CPT). Оскільки свого транспорту на балансі підприємство не має, виникає необхідність по залученню сторонніх організацій по наданню послуг: по доставці товару і навантажувально-розвантажувальних робіт покупцеві, вартість яких враховується при формуванні ціни товару (п.4.6 угод купівлі-продажу).

Так, в зазначений період, позивачем за договором купівлі продажу № 1/2010/12 від 01.04.2010 р. (а.с. 57) на адресу ТОВ «Інтербуд» був відвантажений товар: цеглина силікатна, а за договором купівлі продажу № 2/2010/13 від 01.04.2010 р. - плити перекриття. Для цього були залучені послуги сторонніх організацій з доставки і розвантаження товару, вартість яких була врахована в ціні товару (п.4.6 угод купівлі-продажу). На розрахунковий рахунок підприємства була отримана передоплата за товар з урахуванням доставки і розвантаження, про що свідчать надані позивачем копії банківських виписок. На підставі оплати був відвантажений товар, про що свідчать надані позивачем копії видаткових накладних. А також здійснена доставка і розвантаження товару, про що свідчать надані для огляду в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи, акти виконаних робіт з доданням довідок про виконані роботи (послуги) (ф. № ЕБМ-7), талони замовника, змінні рапорти про роботу машин і механізмів, дата яких співпадає з датами відвантаження товару у видаткових накладних.

Отже, придбання позивачем послуг з експлуатації автомобільного крану та автомобільного самоскиду підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, наданими позивачем для перевірки (в т. ч. договорами на роботу будівельних машин і механізмів, талонами замовника (були надані для перевірки лист позивача № 4/2011 від 10.03.2011р. про доповнення до заперечень до акту перевірки) та змінними рапортами про роботу машин, актами виконаних робіт, які підтверджують надання послуг; банківськими виписками (платіжними дорученнями) та податковими накладними, які були досліджені податковою інспекцією (аркуш 6, 12 акта перевірки), що підтверджує зв'язок понесених витрат з веденням господарської діяльності підприємства; висновок про правомірне віднесення до складу валових витрат позивача по оплаті послуг з експлуатації автомобільного крану та автомобільного самоскиду спростовує висновки перевіряючих щодо порушення позивачем п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", а право позивача на податковий кредит підтверджено належно оформленими податковими накладними.

З приводу застосування відповідачем до спірних правовідносин п.2 наказу Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.95 № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" та вимоги надання щодо підтвердження транспортних послуг подорожніх листів відповідної форми, суд зазначає наступне.

Основні засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначаються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III. У статті 1 цього Закону наведені терміни, які вживаються в такому значенні: вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, швидка медична допомога, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо); транспортний засіб спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій (для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автобетономішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Відповідно до статті 313 Митного кодексу України від 11.07.2002 р. № 92-IV, із змінами і доповненнями, митні органи відносять товари до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, тобто, на Держмитслужбу покладено право здійснення остаточних висновків щодо визначення кодів ТН ЗЕД.

Згідно роз'яснення Державної митної служби України (лист № 11/3-3273 від 11.04.2000р. "Щодо класифікації згідно з Товарною номенклатурою зовнішньоекономічної діяльності окремих видів транспортних засобів") до товарної позиції 8705 включаються - "автомобілі спеціального призначення, крім таких, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів (автомобілі технічної допомоги, автокрани, пожежні автомобілі, автобетономішалки, автомашини для прибирання доріг, автомобілі з розпилюючими пристроями, автомайстерні, автомобілі з рентгенівськими установками)". До даної товарної позиції включається ряд типів автомашин, що випускаються спеціально або пристосовані, обладнані різними пристосуваннями, що дають їм можливість виконувати певні нетранспортні функції, тобто основною метою транспортного засобу за даною товарною позицією не є перевезення людей або вантажів. До даної товарної позиції включаються (7) Автокрани, призначені не для перевезення вантажів, що складаються з автомобільного шасі, на якому постійно встановлені кабіна і поворотний кран.

Слід зазначити, щодо товарної позиції 8704 - "Автомобілі вантажні" включаються: звичайні вантажівки і фургони (з відкритим, закритим брезентом, закриті і т. д.); автомобілі і фургони усіх видів для доставки вантажів додому, фургони для переїздів із квартири на квартиру; вантажівки з автоматичними розвантажувальними пристосуваннями (вантажівки з перекидним кузовом і т. п.); автомобілі-цистерни (незалежно від того, обладнані вони насосами чи ні); рефрижераторні або термоізольовані вантажівки; багатонастильні вантажівки для перевезення кислоти в ізольованих від ударів контейнерах, балонах із бутаном і т. д.; важкі вантажівки з рамами, що відкидаються, і заглибними похилими трапами для перевезення танків, піднімальних або траншеєкопальних машин, електричних трансформаторів і т. д.; вантажівки, спеціально призначені для перевезення свіжого бетону, за винятком бетономішалок за товарною позицією 8705; сміттєзбірники, незалежно від того, обладнані вони навантажувальними, трамбувальними, демфіруючими та ін. пристроями або ні.

Таким чином, автокран і автосамоскид не відносяться до вантажних автомобілів, а є автомобілями спеціального призначення та відносяться до будівельних машин і механізмів. У звязку з чим на них не поширюється дія наказу Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.95 № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" щодо підтвердження транспортних послуг товарно-транспортними накладними та подорожніми листами.

З цього приводу, слід врахувати, що наказом Міністерства статистики України № 149 від 13 червня 1997 року "Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку роботи будівельних машин і механізмів" передбачено, що первинними обліковими документами з обліку роботи будівельних машин і механізмів є рапорт про роботу баштового крану, подорожній лист будівельної машини, рапорт про роботу будівельної машини (механізму), рапорт-наряду про роботу будівельної машини (механізму), картка обліку роботи будівельної машини (механізму), журнал обліку роботи будівельної машини (механізму), довідка про виконані роботи (послуги).

Отже, роботу будівельних машин і механізмів відображають у первинних документах, до яких належать: Рапорт про роботу будівельної машини (ф. № ЕБМ-1), який складають на кожну машину (механізм), що працює на обєкті одну зміну. У рапорті вказують загальний корисний час роботи машини, простої та їхні причини. Якщо будівельна машина працює понад одну зміну, складають Рапорт (ф. № ЕБМ-3). Подорожній лист будівельної машини (ф. № ЕБМ-2) використовується для обліку роботи автомобільних кранів та інших машин на автомобільному шасі. У цьому документі обєднано дані подорожнього листа автомобіля та змінного рапорту про роботу машин. Рапорт про роботу будівельної машини (механізму) (ф. № ЕБМ-4) складають, якщо обсяг виконаної машиною роботи можна обчислити у натуральних показниках. Для узагальнення роботи машин і механізмів призначена Карт ка обліку роботи будівельної машини (механізму) (ф. № ЕБМ-5), яку складають окремо для кожної машини. Підсумкові дані цих карток переносять у зведені картки (звіти) за групами однорідних машин. З метою узагальнення даних про роботу будівельних машин (за місяць, рік) ведуть Журнал обліку роботи будівельних машин (механізмів) (ф. № ЕБМ-6). По завершенні робіт будівельних машин і механізмів на обєкті за відповідний період складають Довідку про виконані роботи (послуги) (ф. № ЕБМ-7). Ці документи складають в одному примірнику. Вони містять дані, необхідні для нарахування заробітної плати працівникам, які обслуговують будівельні машини і зберігаються у власника цих будівельних машин, тобто у наших контрагентів.

Крім того, відповідно до статті 48 Закону України „Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є: для автомобільного перевізника - ліцензія та документ, що засвідчує використання транспортного засобу: на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

З системного аналізу викладеного, вбачається, що дорожній лист (документ установленого зразка для визначення та обліку роботи транспортного засобу див. ст. 1 Закону України „Про автомобільний транспорт") повинен знаходиться у водія транспортного засобу, тобто у субєкта господарювання якому належить цей транспортний засіб, а не у замовника послуг з експлуатації цього транспортного засобу.

Отже, предметом договірних відносин позивача з підрядниками (власниками будівельних машин і механізмів) є надання будівельної машини і механізму (автокран, автосамоскид). При цьому відповідно до умов пунктів 2.1 та 2.2 договорів на роботу машин і механізмів вартість однієї машино-години наданих робіт і послуг механізмами вказана в додатку № 1 до договору. Заправку техніки паливом здійснює підрядник. Оплата проводиться за фактичний термін роботи згідно підписаним змінним рапортам, а також актам виконаних робіт не пізніше п'ятого числа, наступного за звітним місяцем, управління та технічна експлуатація транспортного засобу провадяться його екіпажем. Екіпаж не припиняє трудових відносин з підрядником. Витрати на утримання екіпажу несе підрядник, що відповідає приписам статті 805 ЦК України. Подорожні листи будівельної машини відповідно до рекомендацій наказу Міністерства статистики України № 149 від 13 червня 1997 року "Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку роботи будівельних машин і механізмів" складалися підрядником в одному примірнику та містили дані, необхідні для нарахування заробітної плати працівникам, які обслуговують ці будівельні машини і зберігаються у підрядника (власника цих будівельних машин), тобто у контрагентів позивача.

Таким чином, зауваження перевіряючих на порушення позивачем п.2 наказу Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.95 № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" щодо підтвердження транспортних послуг подорожніми листами відповідної форми судом не приймаються і є помилковими, оскільки цей наказ не застосовується до спірних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає не доведеними відповідачем, належними і допустимими доказами обставин та фактів, на які він посилається в обґрунтування відповідності нормам чинного законодавства прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та наявними правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Харківбудсервіс-5" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова № НОМЕР_1 від 15.03.2011 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова № НОМЕР_2 від 15.03.2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Харківбудсервіс-5" судові витрати в розмірі 3.40 грн. (три гривні сорок копійок).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 17.10.2011 року.

Суддя Кухар М.Д.