Справа № 2а-2986/10
Суддя: Васильєва Л. М.
Дата ухвалення: 2010-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2а-2986/10
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Васильєвої Л.М.

при секретарі - Шелестіній O.A.

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача-адвоката ОСОБА_2, представника відповідача, Управління пенсійного фонду України в Полтавській області,- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України Полтавській області, Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука про визнання дій неправомірними і зобов»язання провести перерахунку пенсії ,-

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про оскарження дій Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області та Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука. Посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відноситься до 1 категорії та є інвалідом 2 групи. 27 січня 1990 року він був звільнений по скороченню штатів із ЗС України, а з квітня 1992 року отримує пенсію як пенсіонер МО України на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Пенсію він отримує в Головному управлінні пенсійного фонду України в Полтавській області. Головним управлінням йому нараховується щомісячна додаткова пенсії за шкоду заподіяну його здоров»ю, відповідно до вимог ст. 50 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Однак така додаткова пенсія йому нараховується не в повному обсязі, як того передбачає закон і вважає, що вона повинна нараховуватись в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» . Згідно ст. 7 ЗУ « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором. У зв»язку з цим він звернувся до Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука з заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , але йому було відмовлено в призначенні такої пенсії з тих підстав, що призначена за цим Законом пенсія буде за розміром менша ніж та, яку він отримує. Вважає дії відповідачів незаконними та просив визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови йому у перерахунку додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю відповідно до вимог ст. 50 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , зобов»язати Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 22 травня 2008 року по 2 вересня 2010 року перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду млодіяну його здоров»ю відповідно до вимог ст. 50 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі мінімальної пенсії за віком враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» , визнати неправомірним дії Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука д зло відмови в призначенні йому пенсії на підставі ст. 50, 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов»язати Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука призначити , нарахувати та виплатити йому пенсію з 2.09.2010 року на підставі вимог ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду II групи в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, призначити, нарахувати та виплатити на підставі ст. 50 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 02.09.2010 року щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну доров»ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням її підвищення передбаченого ч. 3 ст. 67 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві.

Представник Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що вони нараховують додаткову пенсію позивачеві відповідно до норм діючого законодавства.

Представник Управління пенсійного фонду України в Полтавській області у судове засідання не з»явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації насідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 015198 учасника ліквідації на ЧАЕС 1 категорії та є інвалідом 2 групи з 19 березня 1998 року безстроково, що підтверджується довідкою медико-соціальної експертизи від 19.03.1998 року серії МСЕ № 000682.

ОСОБА_4 перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, як пенсіонер МО України.

Головним Управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області ОСОБА_5 нараховується щомісячна додаткова пенсії за шкоду заподіяну його здоров»ю відповідно до вимог ст. 50 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Нарахуванням цієї додаткової пенсії проводиться на підставі постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року « Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», що не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до правових позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року, що набрало законної сили 08.02.2006 року, у справі Качко проти України, де вказується, що реалізація особою права, що пов»язане з отриманням бюджетних коштів, яка базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, та у випадках, коли набуттям чинності певним законом , його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин, застосується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Зі ст.50 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком зазначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Іншого нормативно-правового акту ,який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір немає.

Суд не бере до уваги положення ч.3 ст. 28 вищезазначеного закону, де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч.1 цієї статті, застосовується виключено для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та право на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 50 Закону № 796-Х11.

Таким чином, при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених ст.51 Закону № 796-Х11, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено Постановою КМУ від 30.05.1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсії відповідають змісту ст. 50 Закону № 796-Х11. А в пункті 2 Постанови від 03.01.2002 року № 1 Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, всупереч положенням зазначених статей закону, при чому ці суми не відповідають розмірам мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності н: рмативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному д: говору, згода на обов'язковість яких видана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами , виходячи з пріоритетності законів над підаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягає ст.50 Закону 796-Х11, а не 1 Постанова КМУ від 03.01.2002 року № 1 № « Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які г.:страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і щоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання та трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі № 796-XII.

Статтею 49 Закону № 796-Х11 передбачено, що пенсії особам, віднесених до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: А) державної пенсії; Б) додаткової пенсії за ттткоду заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Законом України від 28.12.2007 року № 107 -У1 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.50 Закону № 796-Х11 змінено.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп 2008 зміни внесені Законом України від 28.12.2007 року № 107-6 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційними. Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість застосувати впщенаведений закон до правовідносин, які виникли між сторонами під час звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії, оскільки це суперечить ч.1 ст. 58 Конституції України, яка вказує на незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції закону України від 06.06.1996 року № 203/1996- ВР у всіх випадках розмір пенсії для осіб віднесених до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Ч.3 ст. 22 Конституції України встановлено, що прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускає звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Таким чином, право на отримання щомісячної додаткової пенсії в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, передбачених ст.50 Закону №796-Х11, у позивача на його звернення з відповідною заявою до відповідача існувало, а реалізація цього ява не залежало від розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а мала безумовний характер.

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист иремалян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Іккону України від 05.10.2006 року № 231-У встановлено, що у разі збільшення І розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом ,підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, Івспсам віднесеним до категорій 1,2,3,4 розмір щомісячної компенсації сім'я за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дана норма свідчить,

що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму зеперахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до 4.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначену законом.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір додаткової пенсії повинен становити 75 %. мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зооов»язати Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 22 травня 2008 року по 1 вересня 2010 року перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 50 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» .

Згідно ст. 7 ЗУ " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей у зв»язку з втратою годувальника внаслідок ЧАЕС за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначеному законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконання обов»язків військової служби ( службових облов»язків) або відповідно до статті 54 цього Закону.

Відмова Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука порушує права позивача щодо призначення позивачеві пенсії за його вибором. Невірною є також мотивація відмови в призначенні позивачеві пенсії відповідно до ст. 54 « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з приводу того, що розмір пенсії за цим Законом буде меншою ніш позивач отримує. Визначення розміру пенсії відповідачем суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки така пенсія позивачеві повинна бути призначена на підставі вимог ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду II групи в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням її підвищення передбаченого ч. З ст. 67 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивне забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно з ч. 4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, на момент звернення до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука , у позивача існувало право на отримання пенсії, що передбачено ст.ст. 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі не менше, ніж 8 мінімальний пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком Із статей 50, 54 вказаного Закону випливає, що під час визначення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно із чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, не має.

Суд не бере до уваги положення ч. 3 ст. 28 вищезазначеного Закону, де вищезазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим істини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іепіого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії за шкоду, заподіяну зп : пов'ю та додаткової пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які т:страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над шпаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст. 50 та ч,4 ст. 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням визначення поняття мінімального пенсії за віком частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не постанови Кабінету Міністрів України та з виконанням приписів ст 67 Закону № 796.

При розрахунку державної пенсії, передбаченої статтями 50 та 54 Закону " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який установлений у законах про Державний бюджет України на відповідний період, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 05.10.2006 р. N 231-У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України» та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними правліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання ОСОБА_1 є Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука належним відповідачем по даним позовним вимогам.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов»язати Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука призначити , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 02.09.2010 року на підставі вимог ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду II групи в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, призначити, нарахувати та виплатити на підставі ст. 50 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 02.09.2010 року щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров»ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і застосуванням її підвищення передбаченог о ч. 3 ст. 67 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з т тахсванням нарахованої та отриманої ОСОБА_1 пенсії, виплачувалась йому з 02.09.2010 року Головним управління пенсійного фонду України в Полтавській області.

Згідно ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача суд, вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та, задовольняючи позов зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області передати пенсійну справу ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука, після набрання чинності зазначеної т; станови, для призначення йому пенсії на підставі вимог ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 159-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_1 за шкоду заподіяну здоров»ю відповідно до вимог ст. 50 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Зобов»язати Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 22 травня 2008 року по 1 вересня 2010 року перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 50 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» .

Визнати неправомірним дії Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі ст. 50,54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов»язати Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука призначити , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 02.09.2010 року на підставі вимог ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду II групи в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, призначити, нарахувати та виплатити на підставі ст. 50 Зу « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 02.09.2010 року щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров»ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком враховуючи її розмір, встановлений ст. 28 ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням її підвищення передбаченого ч. З ст. 67 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням нарахованої та отриманої ОСОБА_1 пенсії, що виплачувалась йому з 02.09.2010 року Головним управління пенсійного фонду України в Полтавській області.

Зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області передати пенсійну справу ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука, після набрання чинності зазначеної постанови, для призначення йому пенсії на підставі вимог ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з пня її проголошення, а особам, які не були присутні в судовому засіданні протягом 10 днів з отримання копії постанови.

Г оловуючий ОСОБА_6