Справа № 530/901/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/41100/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Сороки М.О.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 7 липня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року у справі № 530/901/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області, в якому просила: визнати неправомірними дії відповідача в частині відмови перерахунку її пенсії, як колишньому начальнику фінансового управління Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, з урахуванням індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, які були їй нараховані та отримані зі сплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі довідки фінансового управління районної державної адміністрації № 2 від 27.05.2015 р.; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії як колишньому начальнику фінансового управління Зіньківської районної державної адміністрації, з урахуванням індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, які були їй нараховані та отримані зі сплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та виплатити їй недоплачену пенсію з 28.02.2010 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач до 27 лютого 2010 року працювала на посаді начальника фінансового управління Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області та звільнена у зв'язку з виходом на пенсію за віком. Відповідач при обчисленні їй розміру пенсії, як державному службовцю, незаконно не включив суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціальних питань, які входять до заробітку державного службовця і на які фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Представник відповідача, який проводив перевірку правильності складання необхідних документів на це не вказав і заперечував необхідність їх подачі для розрахунку пенсії. Через засоби масової інформації і повідомлення колег, які також пішли на пенсію з аналогічних підстав і посад, їй стало відомо, що пенсія, як державному службовцю їй нарахована невірно, занижена. 27 травня 2015 року вона звернулася до управління ПФУ України в Зіньківському районі з письмовою заявою про нарахування їй пенсії з урахуванням усіх видів заробітку, на які відповідно до законодавства нараховувалися страхові внески та надала довідку про складові її заробітної плати, проте, своїм рішенням № 40 від 03.06.2015 року назване управління відмовило їй в задоволені заяви, що і стало підставою звернення до суду.

Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 7 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року, позов задоволений частково, а саме: визнані неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області в частині відмови перерахунку ОСОБА_1 пенсії як колишньому начальнику фінансового управління Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, з урахуванням індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, які були їй нараховані та отримані зі сплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідки фінансового управління районної державної адміністрації № 2 від 27.05.2015 р.; зобов'язане управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії позивачки, колишньому начальнику фінансового управління Зіньківської районної державної адміністрації, з урахуванням індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, які були їй нараховані та отримані зі сплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та виплатити ОСОБА_1 недоплачену пенсію з 28 лютого 2010 року. В частині позовної вимоги про включення в нарахування пенсії сплаченого єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Зіньківському районі, як особа, якій з 28.02.2010 р. призначена і виплачується пенсія за віком згідно Закону України „Про державну службу". При призначенні пенсії до сум заробітку для призначення пенсії не були включені суми отримуваної позивачем матеріальної допомоги, допомоги на вирішення соціальних питань та суми індексації заробітної плати, на які фактично були нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивачем не сплачувався в зв'язку з тим, що він був введений після звільнення позивача на пенсію, тому вказану позовну вимогу належить залишити без задоволення.

ОСОБА_1 до 27.02.2010 р. працювала на посаді начальника фінансового управління Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області та звільнена у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

Позивач 27.05.2015 р. звернулася до управління ПФУ України в Зіньківському районі з письмовою заявою про нарахування їй пенсії з урахуванням усіх видів заробітку, на які відповідно до законодавства нараховувалися страхові внески та надала довідку про складові її заробітної плати.

Рішенням № 40 від 03.06.2015 р. управління ПФУ України в Зіньківському районі відмовило їй в задоволенні заяви.

Згідно довідки від 27.05.2015 р. № 2 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України „Про державну службу" виданої ОСОБА_1, - позивач отримувала матеріальну допомогу на оздоровлення , індексацію заробітної плати.

Судами встановлено, що на ці види виплат нараховувалися соціальні внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про оплату праці" (далі- Закон№ 108/95ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ч. 2 ст.33 Закону № 3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, статтею 66 Закону України „Про пенсійне забезпечення" (далі-Закон № 1788-XII) врегульовані види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч.1 цієї статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 14 та 28 травня 2013 року (справи №№ 21-125а13, 21-97а13).

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Судами встановлено, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексація за період 2008-2010 р. позивачу нараховувалася та виплачувалася, з них утримувалися внески на пенсійне страхування.

Відповідач безпідставно не врахував такі суми до заробітку позивача, з якого визначається розмір отримуваної нею пенсії згідно Закону України „Про державну службу".

Таким чином, відмова відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії державного службовця із врахуванням відповідних сум є незаконною, а тому вірними є висновки судів попередніх інстанцій в частині задоволення позивних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області відхилити.

Постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 7 липня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: