Справа № 809/2370/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

809/2370/15

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016р. Справа № 876/7278/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Яворського І.О.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з’явився

відповідача у справі: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Державного підприємства “Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат”

на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015р. про відмову у відкритті провадження у справі №809/2370/15

за позовом Державного підприємства “Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат”

до Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю територіального управління внутрішнього аудиту військових частин безпосередньо підпорядкованих Міністерству Оборони України та генеральному штабу Збройних Сил України

про визнання неправомірним та скасування висновку, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2015р. позивач: Державне підприємство “Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат” звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю територіального управління внутрішнього аудиту військових частин безпосередньо підпорядкованих Міністерству Оборони України та генеральному штабу Збройних Сил України про визнання неправомірним та скасування висновку, просив визнати неправомірним та скасувати рішення висновку аудиторського звіту №234/40 від 19.12.2014р. в частині недоотримання коштів від реалізації лісо продукції на суму 1228,9тис.грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015р. відмовлено у відкритті провадження у справі №809/2370/15 за позовом Державного підприємства “Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат” до Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю територіального управління внутрішнього аудиту військових частин безпосередньо підпорядкованих Міністерству Оборони України та генеральному штабу Збройних Сил України про визнання неправомірним та скасування висновку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач у справі: Державне підприємство “Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат”, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з’ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок, який викладений в аудиторському звіті №234/40 від 19.12.2014р. про недоотримання коштів від реалізації лісопродукції є рішенням суб’єкта владних повноважень в розумінні ст.ст.3, 17 КАС України, відтак, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В судове засідання сторони не з’явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що аудиторський звіт та додані до нього рекомендації слугують для визначення якості роботи підконтрольного органу (установи), мають рекомендаційний та консультативний характер і не містять обов’язкових для підконтрольної установи вказівок, тому такий акт не є рішеннями суб’єкта владних повноважень в розумінні п.1 ч.2 ст.17 КАС України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується та зазначає наступне:

За змістом ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із вимогами п.п.1, 7 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції – це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень; суб’єкт владних повноважень – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов’язковою ознакою рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки (права чи обов’язки) для суб’єктів відповідних правовідносин і мають обов’язковий (обтяжуючий) характер.

Відповідно до вимог ч.3 ст.26 Бюджетного кодексу України, внутрішнім аудитом є діяльність підрозділу внутрішнього аудиту в бюджетній установі, спрямована на удосконалення системи управління, запобігання фактам незаконного, неефективного та не результативного використання бюджетних коштів, виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності бюджетної установи та підвідомчих їй бюджетних установ, поліпшення внутрішнього контролю.

Основні засади здійснення внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту та порядок утворення підрозділів внутрішнього аудиту визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.2011р. №1001 затверджено Порядок утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та проведення такого аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах та бюджетних установах, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади. Зі змісту даного порядку вбачається, що основним завданням підрозділів внутрішнього аудиту є проведення такого аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах та бюджетних установах, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та надання керівникові центрального органу виконавчої влади, його територіального органу та бюджетної установи об’єктивних і незалежних висновків та рекомендацій щодо діяльності підконтрольних органів (установ).

Відповідно до вимог п.3 Положення про Контрольно-ревізійний департамент Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністра оборони України №837 від 28.12.2011р. основними завданнями Департаменту є надання Міністру оборони України об’єктивних і незалежних висновків і рекомендацій щодо: функціонування системи внутрішнього контролю та її удосконалення, удосконалення системи управління фінансовими та матеріальними ресурсами, запобігання фактам незаконного, неефективного та не результативного використання бюджетних коштів, запобігання виникненню помилок недоліків у діяльності структурних підрозділів Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до вимог п.4 вказаного Положення, Департамент відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює внутрішній аудит та аналізує причини, умови і наслідки виявлених порушень і недоліків, готує і подає до відповідних органів військового управління рекомендації щодо усунення та запобігання причинам і умовам, що призвели до недостач бюджетних коштів і державного (військового) майна, неефективного або нецільового витрачання фінансових і матеріальних ресурсів та інших порушень законодавства України у економічній та фінансово-господарській сфері.

Водночас, наказом Міністерства фінансів України від 04.10.2011р. №1247 затверджено Стандарти внутрішнього аудиту, відповідно до п.6.6. глави 6 даних Стандартів, офіційним документом, складеним за результатами внутрішнього аудиту, є аудиторський звіт – документ, який містить відомості про хід внутрішнього аудиту, стан системи внутрішнього контролю, аудиторський висновок. До аудиторського звіту додаються рекомендації щодо удосконалення діяльності установи залежно від характеру виявлених проблем.

Верховний Суд України 07.07.2015р. (справа №21-334а15) прийшов до висновку про те, що акт перевірки не є рішенням суб’єкта владних повноважень в розумінні ст.17 КАС України, не викликає виникнення будь-яких прав і обов’язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб’єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, тому оцінка акту, в тому числі і оцінка дій посадових осіб контролюючого органу щодо його складання , виклад у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору про оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що аудиторський звіт та додані до нього рекомендації слугують для визначення якості роботи підконтрольного органу (установи), мають рекомендаційний та консультативний характер і не містять обов’язкових для підконтрольної установи вказівок, тому такий акт не є рішеннями суб’єкта владних повноважень в розумінні п.1 ч.2 ст.17 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про те, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга висновків суду першої інстанції не спростовує, відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства “Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат” на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015р. про відмову у відкритті провадження у справі №809/2370/15 за позовом Державного підприємства “Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат” до Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю територіального управління внутрішнього аудиту військових частин безпосередньо підпорядкованих Міністерству Оборони України та генеральному штабу Збройних Сил України про визнання неправомірним та скасування висновку, - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015р. про відмову у відкритті провадження у справі №809/2370/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя І.О. Яворський

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 28.01.2016р.