Справа № 808/4101/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року Справа № 808/4101/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді А.В. Сіпаки

при секретарі судового засідання І.С. Горбовій,

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

від третьої особи: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області в інтересах «Чернігівське сільськогосподарське підприємство» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області

до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області

третя особа: ОСОБА_3

про скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду в інтересах «Чернігівське сільськогосподарське підприємство» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу від 23.01.2015 № 8-74/15-15-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" та наказу від 04.03.2015 № 8-450/15-15-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що стосовно земельної ділянки, яка відповідно до оскаржуваних наказів передана в оренду ОСОБА_3, раніше було прийняте відповідне розпорядження Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування позичу. На підставі вказаного розпорядження приватним підприємством «Інфотера», на замовлення позивача, розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 50,5796 га за межами населеного пункту. З моменту укладення договору по теперішній час, проектні роботи ще до кінця не були закінчені.

Позивач вважає, що оскаржувані накази прийняті незаконно, оскільки раніше та сама земельна ділянка була передана йому в оренду, у зв'язку з чим просить скасувати вказані накази.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та надав пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, вважає, що оскаржувані накази прийняті відповідно до вимог законодавства. Представник відповідача пояснив, що статтею 123 Земельного кодексу України передбачений вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути прийнято рішення про відмову у передачі земельної ділянки в оренду, серед яких відсутня така підстава як прийняття уповноваженим органом відповідного рішення щодо передачі тієї ж самої ділянки іншій особи, договір оренди землі з якою не зареєстрований у встановленому порядку.

Третя особа в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Суд, заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним ( його скасування) є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Судом встановлено, що 25.03.2010 Головою Чернігівської районної державної адміністрації було видано розпорядження № 102 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування комунальному підприємству «Чернігівське сільськогосподарське підприємство» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області», відповідно до п. 1 якого надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальному підприємству «Чернігівське сільськогосподарське підприємство» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів (землі державної власності) на території: Чернігівської селищної ради в контурі № 105 орієнтованою загальною площею 54,4 га, рілля, в контурі № 30 «б» орієнтованою загальною площею 10 га, рілля; Новополтавської сільської ради в контурі № 1 орієнтованою загальною площею 44,8 га, рілля, в контурі № 56 орієнтованою загальною площею 37,7 га, рілля, в контурі № 53 орієнтованою загальною площею 44,30 га, рілля, в контурі № 339 орієнтованою загальною площею 30,60 га, рілля, для надання в подальшому в постійне користування з послідуючим уточненням площі.

Пунктом 2 цього розпорядження зобовязано ОСОБА_4, в.о. керівника комунального підприємства «Чернігівське сільськогосподарське підприємство» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області замовити в ліцензованій землевпорядній організації проведення даних робіт та надати проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування на погодження до Чернігівської районної державної адміністрації.

На підставі вищезазначеного розпорядження, у суб'єкта землеустрою - Приватного підприємства «Інфотера» (який мав ліцензію на проведення землевпорядних робіт) було замовлено виготовлення відповідного проекту.

19.03.2012 відповідачем було надано висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування комунальному підприємству «Чернігівське сільськогосподарське підприємство» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області.

Разом з тим судом встановлено, що 24.12.2014 ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області було подано клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

23.01.2015 Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області було видано наказ № 8-74/15-15-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», відповідно до п. 1 якого надано дозвіл гр. ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтованою площею 50,5796 га, розташованої на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району (за межами населених пунктів), за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Пунктом 2 даного наказу було зобовязано гр. ОСОБА_3 замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений проект подати на затвердження до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області у шестимісячний термін з дати прийняття даного наказу.

На підставі заяви ОСОБА_3 про розробку проекту землеустрою та наказу відповідача ФОП ОСОБА_5 було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду гр.. ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області.

Наказом відповідач від 04.03.2015 № 8-450/15-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності площею 50,5796 га в оренду гр. ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області.

Пунктом 2 вказаного наказу надано гр. ОСОБА_3 земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 50,5796 га (вид угідь рілля) (кадастровий номер 0:01:009:0004) строком на 25 років, для ведення фермерського господарства, розташовану на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, за межами населеного пункту.

Вважаючи вказані накази Головного управління Держземагенства у Запорізькій області про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою та про її затвердження такими, що порушують права позивача, у звязку з тим, що раніше та сама земельна ділянка була передана йому в оренду, останній звернувся з позовом про їх скасування.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок передачі земельних ділянок, які перебувають у державній власності, в оренду, визначені статтями 122-124 Земельного кодексу України.

Частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів віднесено вирішення питань щодо передачі громадянам земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, яка здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у тому числі, у разі формування нової земельної ділянки.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 1 статті 50 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Відповідно до частини 3 вказаної статті, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, у тому числі, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями.

Як встановлено судом, при зверненні третьої особи до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, ОСОБА_3 надавалась Довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 06.02.2015 за № 28-0.3-1027/2-15, видана Управлінням Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області, відповідно до якої земельна ділянка площею 50,5796 га, місце розташування якої: Запорізька область, Чернігівський район, Чернігівська селищна рада, за межами населених пунктів, перебуває у державній власності, правовстановлюючі документи на неї відсутні, категорія земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки (за наявності) - 0:01:009:0004, наявність обмежень та обтяжень - згідно проектних матеріалів що спростовує доводи позивача про наявність у нього відповідних прав на вказану земельну ділянку, оскільки остання за ним не обліковувалась у зв'язку відсутністю зареєстрованого права оренди.

Згідно з частинами 3 та 6 статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні, а у разі надання такого дозволу - у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та за необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки визначені частинами 3 та 13 цієї ж статті.

Так, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, а підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Статтею 125 Земельного кодексу України закріплено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, наявність рішень (розпоряджень) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства та передачу її в оренду позивачу, не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою та відмови у її затвердженні і передачі в оренду земельної ділянки третій особі.

Таким чином ОСОБА_3 було виконано всі необхідні умови, передбачені законодавством України, для укладання договору оренди землі.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною 1 статті 16 цього ж Закону встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Тимчасовим порядком присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 № 749 (у редакції, чинній на час прийняття розпоряджень Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області щодо передачі позивачу земельної ділянки) розмежовувались поняття "визначення кадастрового номеру" та "присвоєння кадастрового номеру".

Згідно з пунктом 10-1 вказаного Тимчасового порядку, кадастровий номер земельної ділянки визначається за результатами складення документації із землеустрою до її погодження та прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність (користування) в установленому порядку.

Пунктом 14-3 цього ж порядку передбачається, що кадастровий номер присвоюється земельній ділянці після погодження документації із землеустрою та прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність (користування) під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки в Поземельній книзі в установленому порядку. Датою присвоєння кадастрового номера є дата відкриття Поземельної книги.

З урахуванням вищенаведеного, з тих підстав, що оскаржувані накази Головного управління Держземагенства у Запорізькій області про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою та про її затвердження такими, що порушують права позивача, у звязку з тим, що раніше та сама земельна ділянка була передана йому в оренду, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази Головного управління Держземагенства у Запорізькій області прийняті правомірно, у межах наданих повноважень, та у спосіб, передбачений законом.

Однак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Фермерське господарство, згідно з положеннями ч.1 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

За приписами ч. 2. ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно з п.1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, яке затверджено Указом Президента України від 8 квітня 2011 №445, статусом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів наділено Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України). Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи, у відповідності до п.7 вказаного Положення.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держземагентства в області затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 №258 передбачено, що Головне управління Держземагентства в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане.

Поняття "землеустрою" визначено ст.1 Законом України "Про землеустрій", а саме, це сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років.

Землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади т органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень, у відповідності до ст.22 Законом України "Про землеустрій".

Статтею 122 ЗК України передбачено повноваження органів виконавчої влади, Верховної ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, зокрема ч.4 встановлює, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Положення ч.1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" аналогічно встановлюють, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Тобто, з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Імперативність зазначених норм полягає в тому, що така заява чи клопотання має містити обов'язкові реквізити, зокрема, додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі матеріалами, 23.01.2015 року та 02.03.2015 року третя особа у справі звернулася з клопотаннями до головного управління Держземагентства у Запорізькій області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду для ведення фермерського господарства. До вказаних клопотань також надано копію паспорту громадянина України, копію ідентифікаційного коду платника податків, наказ № 8-74/15-15-СГ від 23.01.2015, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку.

На виконання Ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2015 Прокуратурою Чернігівського району Запорізької області було надано копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 площею 50,5796 га, розташованої на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району.

З аналізу наданих документів можна зробити висновок, що гр. ОСОБА_3 також надавались до поданих клопотань копія трудової книжки, диплом про те, що він закінчив Таврійську державну агротехнічну академію за спеціальністю механізація сільського господарства.

При цьому, у поданих клопотаннях не було обґрунтовано необхідність отримання такої великої площі земельної ділянки та не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства, зокрема, не наведено доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку землі, відсутні у заяві заявника обов'язкова інформація щодо кількості членів фермерського господарства, наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність.

Згідно з матеріалами справи суду не доведено намірів ОСОБА_3, займатися фермерським господарством, наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку земель.

За змістом ч.5 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Це положення не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай). Земельні ділянки, розмір яких перевищує розмір, встановлений у частині 5 цієї статті, передаються громадянам у приватну власність для ведення фермерського господарства на підставі цивільно-правових угод.

Земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури, що передбачає ч.7 загаченої норми Закону України "Про фермерське господарство".

Таким чином, аналіз зазначених доказів свідчить про не дотримання третьою особою положень Земельного кодексу України та Закону України "Про фермерське господарства" в частині обов'язкових документів та інформації для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та, як наслідок, неналежного виконання посадовими особами Головного управління Держземагентства у Запорізькій області покладених завдань.

Згідно з ч.3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, за наявності підстав для відмови в надані дозволу на погодження проекту землеустрою, головне управління Держземагентства України у Запорізькій області зобов'язано відмовити у такому погодженні.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних наказів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №8-74/15-15-СГ від 23.01.2015 «Про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою» та наказ №8-450/15-15-СГ від 04.03.2015 «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду».

3. Стягнути з Головного управління Держземагенства у Запорізькій області на користь Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області витрати на сплату судового збору у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака