Справа № 2-а-623/07/1512
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2011-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2011 р.Справа № 2-а-623/07/1512

Категорія:6.1Головуючий в 1 інстанції: Непорада М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду заяву заступника прокурора Київського району м. Одеси про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам»в особі Одеської регіональної філії та Одеської міської радив в особі Одеського міського управління земельних ресурсів про визнання неправомірними дій та визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

05 червня 2007 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам»в особі Одеської регіональної філії та Одеської міської ради в особі Одеського міського управління земельних ресурсів про визнання неправомірними дій Одеського міського управління земельних ресурсів, Одеської міської ради та визнання права власності на земельну ділянку площею 662 кв. м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Лагерна, 106, для ведення індивідуального садівництва. Також позивачка просить зобов'язати Одеську регіональну філію державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" зареєструвати право власності та видати державний акт на вищезазначену земельну ділянку.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2007 року визнано дії Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, які полягають у відмові безоплатно передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 662 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Лагерна, 106, для ведення індивідуального садівництва протиправними та такими, що порушують права ОСОБА_1. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 662 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Лагерна, 106, для ведення індивідуального садівництва, та зобов'язано Одеську регіональну філію державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" зареєструвати та видати державний акт ОСОБА_1 на право власності на земельну ділянку площею 662 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Лагерна, 106, для ведення індивідуального садівництва.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції заступник прокурора Київського району м. Одеси, 22.03.2011 року звернувся до Одеського апеляційного адміністративного суду з заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження, згідно чинного законодавства.

Свої вимоги щодо визнання причини пропуску строку для подання апеляційної скарги поважною та поновлення строку для подання апеляційної скарги заявник обґрунтовує тим, що про наявність постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2007 року дізнався лише після проведення перевірки законності набуття право власності на земельні ділянки на підставі судових рішень та дослідження матеріалів цивільної справи № 2-а-623/07 в суді першої інстанції 21.03.2011 року.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що означена заява про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи заступнику прокурора Київського району м. Одеси про вищевказану постанову суду першої інстанції від 18 червня 2007 року стало відомо лише 21.03.2011 року, апеляційну скаргу була подана 22.03.2011 року, як би в межах строку встановленого ст. 186 КАС України на апеляційне оскарження постанови суду.

Але заступником прокурора Київського району м. Одеси не надано доказів, щодо підтвердження про дізнання наявність вищевказаної постанови, саме 21.03.2011 року.

Відповідно до ч. 2, ст.186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Відповідно ч. 4 ст. 186 КАС України, апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що причин, що обумовлюють поважність несвоєчасності апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції в заяві заступника прокурора Київського району м. Одеси не наведено, а з вказаних в заяві доводів колегія суддів підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»формою представництва прокуратурою інтересів держави може бути подання прокурором апеляційної скарги. Статтею 37 Закону України «Про прокуратуру»встановлено, що право на апеляційне оскарження надано прокурору і заступнику прокурора в межах їх компетенції, незалежно від їх участі в розгляді справи в суді першої інстанції. Проте право на апеляційне оскарження рішення суду прокурором не може бути безмежним, оскільки це означало б повернення прокурору функцій нагляду за судом, що суперечить діючому законодавству.

Для цього повинні існувати приводи й підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (РИМ 4.ХІ.1950), яка відповідно до ст..9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи у розумний строк незалежним та безпристрасним судом, створеним на підставі закону.

Європейський Суд у своєму рішенні у справі "Брумареску проти Румунії" від 28 жовтня 1999р. №2834/95 зазначив, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який вимагає, серед іншого, щоб остаточне вирішення судом спору не ставилося під сумнів (принцип правової визначеності як складова справедливого судового розгляду)".

Прокурор не є стороною у справі, він вчиняє процесуальні дії в інтересах певної особи, і тому принесення апеляційної скарги на остаточне рішення суду першої інстанції у даному випадку може вважатися порушенням принципу правової визначеності як складову справедливого судового розгляду. Несумісним з цим принципом Суд визнав надане генеральному прокурору ст. 330 Цивільного процесуального кодексу Румунії право, не обмежене будь-яким строком, звертатися до Верховного Суду з вимогою про скасування судового рішення, що є остаточним і набрало законної сили, у справі, в якій він не є стороною. Європейський суд

констатував, що у цій справі на підставі звернення Генерального прокурора Верховний Суд звів нанівець результати всього судового процесу, що закінчився винесенням остаточного судового рішення, яке до того ж було виконано, що призвело до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, судова колегія не знаходить підстав для задоволення заяви заступника прокурора Київського району м. Одеси про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги.

Керуючись ст.186 КАС України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви заступника прокурора Київського району м. Одеси про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київського району м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам»в особі Одеської регіональної філії та Одеської міської радив в особі Одеського міського управління земельних ресурсів про визнання неправомірними дій та визнання права власності на земельну ділянку - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючийсуддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3
суддя ОСОБА_4