Справа № 810/2811/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року № 810/2811/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Приватного акціонерного товариства "Меліоратор" про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Ірпінська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області звернулась до суду з позовом до ПрАТ "Меліоратор", в якому просить стягнути рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, податковий борг.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно даних податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом, яку в добровільному порядку не сплачено.

До судового засідання представники сторін не з'явились.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому вказав, що не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог та просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити у його задоволенні. Також звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення податкового боргу у сумі 2 656 681,77 грн.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство «Меліоратор» зареєстроване Виконавчим комітетом Бучанської міської ради Київської області як юридична особа 13 липня 1993 року, як платник податків перебуває на обліку в Ірпінській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

У позовній заяві (т. 1, а.с. 3) Ірпінська ОДПІ, стверджує про наявність у ПрАТ «Меліоратор» заборгованості у загальному розмірі:

- із податку на додану вартість у сумі 3 206 106,23 грн., з яких 1 624 594,78 грн. - основний платіж, 1 155 750,00 грн. - фінансові санкції, 425 761,45 грн. - пеня;

- із земельного податку з юридичних осіб у сумі 305 403,67 грн., з яких 212 270,06 грн. - основний платіж, 93 133,61 грн. - пеня;

- із податку на прибуток приватних підприємств у сумі 239 656,68 грн., з яких 23 557,00 грн. - основний платіж, 191 307,41 грн. - фінансові санкції, 24 792,27 грн. - пеня;

- із авансових внесків з податку на прибуток у сумі 5 865,69 грн.

Як стверджує позивач, вказана сума податкового боргу відповідача з податку на додану вартість виникла у зв'язку з самостійним визначенням платником сум податкових зобов'язань у поданих за період серпня 2013 року - квітня 2015 року податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках та визначенням податкових зобов'язань податковим органом у податковому повідомленні-рішенні № . (т. 1, а.с. 4).

У той же час, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу з податку на додану вартість за період серпня 2013 року - липня 2014 року.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем подано до Ірпінської ОДПІ податкові декларації з податку на додану вартість, в яких самостійно визначено податкові зобов'язання у сумі 867 999 грн., а саме:

- № від 19.09.2014 на суму 127 180 грн.,

- № від 20.10.2014 на суму 172 170 грн.,

- № від 20.11.2014 на суму 71 917 грн.,

- № від 19.12.2014 на суму 102 319 грн.,

- № від 20.01.2015 на суму 126 591 грн.,

- № від 20.02.2015 на суму 36 347 грн.,

- № від 20.03.2015 на суму 126 550 грн.,

- № 907378946С від 20.04.2015 на суму 47 775 грн.,

- № від 20.05.2015 року на суму 57 150 грн.

Також на підставі висновків Акту перевірки від 03.12.2013 №1371/22-4/01037229 Ірпінською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 16.12.2013 № (т. 1, а.с. 190), яким ПрАТ «Меліоратор» збільшено податкові зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 605 749,50 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 16.12.2013 № отримано відповідачем 18.12.2013, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 28 (т. 1, зворотній бік а.с. 190).

Будь-яких доказів оскарження в адміністративному або судовому порядку вказаного податкового повідомлення-рішення відповідачем суду не надано.

Також на підставі висновків Акту перевірки від 04.02.2014 № 82/22-4/01037229 Ірпінською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.02.2014 № (т. 1, а.с. 205), яким ПрАТ «Меліоратор» визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 550 000,50 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 19.02.2014 № оскаржено платником у судовому порядку до Київського окружного адміністративного суду (справа №810/4460/14).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2015, у задоволенні адміністративного позову ПрАТ «Меліоратор» відмовлено.

Будь-які інші відомості про оскарження податкового повідомлення-рішення від 19.02.2014 № та/або його скасування у встановленому законом порядку у суду відсутні.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що сума основного зобов'язання ПрАТ «Меліоратор» зі сплати податку на додану вартість становить 2 023 749,00 грн. (867 999 + 605 749,50 + 550 000,50).

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати земельного податку, суд зазначає наступне.

Так, на обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач стверджує, що у 2013, 2014 та 2015 роках ПрАТ «Меліоратор» подано до податкового органу декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), в яких самостійно визначено податкові зобов'язання, які, у свою чергу, у добровільному порядку не сплачено, а саме:

- № від 06.02.2013, в якій річна сума податку визначена у розмірі 154 324,56 грн., в розрахунку за місяць - 12 860,39 грн.,

- № від 23.01.2014, в якій річна сума податку визначена у розмірі 95 742,02 грн., в розрахунку за місяць - 7 978,50 грн.,

- № від 19.02.2015, в якій річна сума податку визначена у розмірі 117 630,02 грн., в розрахунку за місяць - 9 802,50 грн. (т. 1, а.с. 5).

Будь-яких доказів добровільної сплати відповідачем суми податкових зобов'язань в цій частині суду не надано.

У той же час, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу зі сплати земельного податку за період 2013 року, січня - липня 2014 року.

Також, з матеріалів справи слідує, що на підставі висновків Акту камеральної перевірки своєчасності сплати земельного податку від 02.12.2014 №1427/15-7/01037229 Ірпінською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення форми (Ш) від 03.12.2014 №, яким збільшено суму податкового зобов'язання ПрАТ «Меліоратор» із земельного податку з юридичних осіб у розмірі 16 132,05 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано відповідачем 09.12.2014, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 047 (т. 1, а.с. 223).

У зв'язку з відсутністю у суду відомостей щодо адміністративного або судового оскарження платником податкового повідомлення-рішення форми (Ш) від 03.12.2014 № суд вважає, що визначена ним сума податкового зобов'язання є узгодженою.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що сума основного зобов'язання ПрАТ «Меліоратор» зі сплати земельного податку становить 105 037,05 грн., а саме: 39 892,50 грн. (серпень - грудень 2014 року - період стягнення заборгованості, який не був предметом розгляду адміністративної справи №810/5905/15), 49 012,50 грн. (січень - травень 2015 року - по дату звернення податкового органу до суду з даним позовом) 16 132,05 грн. (сума податкового зобов'язання, визначена ППР від 03.12.2014 №).

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати податку на прибуток приватних підприємств, суд зазначає наступне.

Так, в обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач стверджує, що податкова заборгованість ПрАТ «Меліоратор» виникла на підставі висновків Акту №1371/22-4/01037229 від 03.12.2013, та на підставі висновків якого винесено податкове повідомлення-рішення №, яким визначено податкові зобов'язання у сумі 106 006,25 грн., та висновків Акту № 82/22-4/01037229 від 04.02.2014, на підставі висновків якого винесено податкове повідомлення-рішення №, яким визначено податкове зобов'язання у сумі 108 843 грн. (т. 1, а.с. 4).

Дійсно, з матеріалів справи слідує, що податковим органом проведено виїзну перевірку ПрАТ «Меліоратор» з питань дотримання вимог податкового законодавства зі сплати, зокрема, податку на прибуток за період з 01.10.2012 по 31.12.2012, за наслідками якої складено Акт від 03.12.2013 № 1371/22-4/01037229 (т. 1, а.с. 192 - 204).

На підставі висновків Акту від 03.12.2013 № 1371/22-4/01037229 Ірпінською ОДПІ прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 16.12.2013 № (т. 1, а.с. 190), яким ПрАТ «Меліоратор» збільшено податкові зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств у сумі 106 006,25 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано відповідачем 18.12.2013, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 828 (т. 1, зворотній бік а.с. 190).

У зв'язку з відсутністю у суду відомостей щодо адміністративного або судового оскарження платником податкового повідомлення-рішення від 16.12.2013 №, суд вважає, що визначена ним сума податкового зобов'язання є узгодженою.

У той же час, позивачем не надано суду доказів прийняття та вручення відповідачу у встановленому законом порядку зазначеного у позовній заяві (т. 1, а.с. 4) податкового повідомлення-рішення № та будь-яких додаткових доказів наявності у ПрАТ «Меліоратор» податкового боргу зі сплати податку на прибуток приватних підприємств, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що сума основного зобов'язання відповідача з такого податку становить 106 006,25 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати авансових внесків з податку на прибуток у сумі 5 865,69 грн., суд зазначає наступне.

Так, на обґрунтування позовних вимог в цій частині податковий орган посилається на те, що відповідачем подано декларацію з податку на прибуток підприємств, в якій самостійно визначено податкове зобов'язання відповідно до декларації № від 09.02.2015 у розрахунку за місяць 1 963 грн.

Проте, з наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення від 03.07.2015 №1026 (т. 2, а.с. 15) слідує, що ПрАТ «Меліоратор» сплачено авансові внески з податку на прибуток за січень - серпень 2015 року у сумі 16 557,00 грн.

Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин позивачем суду не надано, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині не обґрунтованими.

Ірпінською ОДПІ вжито заходів для стягнення податкового боргу з відповідача, а саме - винесено податкову вимогу від 23 січня 2013 року №22 (т.1, а.с. 139), яка вручена головному бухгалтеру ПрАТ "Меліоратор" 29.01.2013, що підтверджується підписом.

Доказів оскарження вимоги про сплату боргу, як і додаткових доказів сплати відповідачем суми заборгованості з податку на додану вартість, податку на землю та орендної плати, суду не надано.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами пункту 16.1.14 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язується сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначенням у пункті 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація (розрахунок) - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України врегульовано, що грошовим зобов'язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового боргу та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

За нормами пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачає пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно із пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання;

У силу підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

За змістом пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Право податкового органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини, передбачено підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ПрАт «Механізатор» податкового боргу у загальній сумі 2 234 792,30 грн. є обґрунтованими, а тому адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача сум податкових зобов'язань які складаються із штрафних санкцій та нарахованої пені за несвоєчасну сплату, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом в ході розгляду даної адміністративної справи, до суми податкового боргу ПрАТ «Меліоратор» необґрунтовано включено, у т.ч., заборгованість, стягнення якої було предметом розгляду іншої адміністративної справи, а саме - №810/5905/14, що, у свою чергу, стало підставою для прийняття рішення про закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

У той же час, зі змісту адміністративного позову та, зокрема, довідки про суму податкового боргу відповідача (т. 1, а.с. 12) слідує, що до розрахунку штрафних санкцій та пені позивачем включено як суму податкових зобов'язань визначену зазначеним у позові податковим повідомленням-рішенням № , так і ту суму боргу, стягнення якої було предметом розгляду адміністративної справи № 810/5905/14.

У той же час, слід зазначити, що суд не наділений повноваженнями замість податкового органу з розраховувати розмір фінансових санкцій та пені за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання. Такі функції належать виключно позивачу як суб'єкту владних повноважень та фіскальному органу.

А відтак, суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення фінансових санкцій та пені.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 69-72, 122, 128, 158-163, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих Приватне акціонерне товариство "Меліоратор" (ідентифікаційний код 01037229), податковий борг у розмірі 2 234 792 (два мільйони двісті тридцять чотири тисячі сімсот дев'яносто дві) грн. 30 коп. у тому числі:

- зі сплати податку на додану вартість - 2 023 749,00 грн.,

- зі сплати земельного податку - 105 037,05 грн.,

- зі такого податку на прибуток приватних підприємств - 106 006,25 грн.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.