Справа № 815/6926/15
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6926/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року 09 год.40 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд, розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Аграрно-рибогосподарського кооперативу «Придунайська нива» до Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправними дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Аграрно-рибогосподарського кооперативу «Придунайська нива» до Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправними дії.

Ухвалою від 10.12.2015 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження по даній справі.

Представник Позивача в судове засідання 26.01.2016 року з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання 26.01.2016 року не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, 27.01.2016 року надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та заперечення проти позовної заяви.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, згідно ч.6 ст.128 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, підтверджені доказами, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що 06.06.2003 року між Аграрно-рибогосподарським кооперативом « 1 Придунайська нива» та Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Кислицької сільської ради (за межами населеного пункту) площею 1 468,32 га строком на 25 років, посвідчений Апреленко Р.І. приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу 06.06.2003 року, реєстровий номер 853, зареєстрований в Ізмаїльському районному відділі земельних ресурсів 10.06.2003 року, запис в реєстраційній книзі № 08-99 (а.с. 24-27).

На підставі розпорядження Ізмаїльської РДА №424/А-2011 від 27.05.2011 року (а.с. 29) до вказаного Договору оренди внесено зміни Додатковою угодою від 27.05.2011 р. (зареєстрована у Відділі Держкомзему у Ізмаїльському районі Одеської області 03.06.2011 року у книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 00238), а саме до п. 2.1. Договору оренди, яким змінено мету використання земельної ділянки не тільки для рибогосподарських потреб, але й 20% площі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Змінами в п. 2.3. Договору оренди збільшено розмір орендної плати за земельні ділянки, які використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 28).

23.10.2015 р. на підставі розгляду листа Ізмаїльської міжрайонної прокуратури № 16-5257 вих 15 від 09.10.2015 року головою Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області прийнято розпорядження за № 377/А- 2015 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації №424/А-2011 від 27.05.2011 року».

Позивач вважаючи, що рішення за № 377/А- 2015 було прийнято протиправно звернувся до суду для захисту своїх порушених прав.

Оцінивши наявні у справі докази у їх взаємному зв'язку, суд дійшов висновку, що відповідачем з урахуванням всіх критеріїв, визначених у ч. 3 ст. 2 КАС України було порушено права позивача при прийнятті розпорядження від 23.10.2015 р. № 377/А- 2015 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації №424/А-2011 від 27.05.2011 року», що є підставою для скасування такого рішення та задоволення позовних вимог позивача, з огляду на наступне.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно зі статтею 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини восьмої статті 118 Конституції України рішення голів місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції та законам України, іншим актам законодавства України, можуть бути відповідно до закону скасовані Президентом України, або головою місцевої державної адміністрації вищого рівня.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (стаття 33 зазначеного Закону).

Органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію (рішення Конституційного Суду України)

Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Відтак, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Під час розгляду адміністративної справи судом було встановлено та не заперечувалось сторонами, що оскаржуване розпорядження від 23.10.2015 р. № 377/А- 2015 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації №424/А-2011 від 27.05.2011 року» було прийнято на підставі розгляду листа Ізмаїльської міжрайонної прокуратури № 16-5257 вих 15 від 09.10.2015 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що голова Ізмаїльської державної районної адміністрації ОСОБА_2 приймаючи розпорядження від 23.10.2015 р. № 377/А- 2015 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації №424/А-2011 від 27.05.2011 року» перевищив надані йому повноваження, скасувавши власне розпорядження з підстав, передбачених статтею 43 Закону № 586-XIV, оскільки згідно з цією статтею розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку..

Суд зазначає, що оскільки під час розгляду адміністративної справи судом було встановлено, що відповідач діяв з порушенням приписів чинного законодавства, не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення, суд дійшов висновку, що відповідач діяв протиправно під час прийняття оскаржуваного рішення, отже позовні вимоги про визнання протиправними дії голови Ізмаїльської державної районної адміністрації ОСОБА_2, щодо прийняття розпорядження від 23.10.2015 р. № 377/А- 2015 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації №424/А-2011 від 27.05.2011 року» та скасування розпорядження голови Ізмаїльської державної районної адміністрації № 377/А-2015 від 23.10.2015 р. «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації №424/А-2011 від 27.05.2011 року» підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що судом не встановлено обставин, які б спростовували правову позицію позивача, а судом встановлено, що відповідач діяв не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Аграрно-рибогосподарського кооперативу «Придунайська нива» підлягають задоволенню, а розпорядження від 23.10.2015 р. № 377/А- 2015 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації №424/А-2011 від 27.05.2011 року» підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Аграрно-рибогосподарського кооперативу «Придунайська нива» до Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправними дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії голови Ізмаїльської державної районної адміністрації ОСОБА_2, щодо прийняття розпорядження від 23.10.2015 р. № 377/А- 2015 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації №424/А-2011 від 27.05.2011 року».

Скасувати розпорядження голови Ізмаїльської державної районної адміністрації № 377/А-2015 від 23.10.2015 р. «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації №424/А-2011 від 27.05.2011 року».

Стягнути з Державного бюджету України на користь Аграрно-рибогосподарського кооперативу «Придунайська нива» () судові витрати у розмірі 1218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп).

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Тарасишина