Справа № 203/5756/15-а (2-а/0203/130/2015)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2016 рокусправа № 203/5756/15-а провадження №2-а/0203/130/2015

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.
суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю
за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області
на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року у справі №203/5756/15-а (пр. 2-а/0203/130/2015) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просив:
визнати неправомірною відмову Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, яка полягає у не виплаті пенсійної заборгованості, розмір якої визначено судовими рішеннями, які набрали законної сили;
зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області виплатити заборгованість у сумі 59 131,77грн. у відповідності із рішеннями Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2013р. та від 18.12.2014р.
В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що 01 серпня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська винесено постанову, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити з 01.01.2008 року пенсію ОСОБА_1 на підставі довідок Дніпропетровського обласного військового комісаріату, оформлених згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року з урахуванням надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці в умовах режимних обмежень безпосереднього виконання науково-дослідної, дослідно-конструкторської роботи, яка містить державну таємницю та передбачена державним замовленням надбавки до посадового окладу за роботу з державною таємницею «Особливої важливості» у розмірі 100 % згідно рішення військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону від 22.06.2005 року. Ухвалою від 18.07.2014р. Кіровським районним судом м.Дніпропетровська змінено спосіб виконання судового рішення на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заборгованості у розмірі 59 131,77грн. Відповідач, на якого Законом України «Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень» покладено обов`язок по виконанню зазначених судових рішень, рішення суду не виконує, що унеможливлює отримання позивачем належних йому сум.
Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року позов задоволено, а саме:
визнано неправомірними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області щодо не здійснення виплати ОСОБА_1 пенсійної заборгованості згідно постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2013 року по справі № 203/4127/13-а (провадження №2-а/0203/194/2013), ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2014 року по справі № 203/4127/13-а (провадження
№6-а/0203/51/2014), ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року по справі № 203/4127/13-а (провадження № 6-а/0203/51/2014);
зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсійну заборгованість згідно постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2013 року по справі № 203/4127/13-а (провадження №2-а/0203/194/2013), ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2014 року по справі № 203/4127/13-а (провадження №6-а/0203/51/2014), ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року по справі №203/4127/13-а (провадження № 6-а/0203/51/2014).
Постанова суду мотивована невідповідністю дій відповідача вимогам Закону України «Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень», Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджено постановою КМУ від 03.08.2011р. №845. Крім цього, суд першої інстанції, пославшись на практику Європейського суду з прав людини, вказав на те, що невиконання зобов`язального рішення суду свідчить про порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зазначив про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину не виконання своїх зобов`язань.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо порушення відповідачем вимог Закону України «Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень», Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджено постановою КМУ від 03.08.2011р. №845. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що невиконання на теперішній час судових рішень, які ухвалені на користь позивача, пов`язано з законодавчим регулюванням механізму виплат за такими судовими рішеннями, при цьому, одним із принципів такого механізму, є черговість виплат. З цих підстав відповідач зазначає, що лише після перерахування коштів стягувачам, які подали документи раніше позивача, Державна казначейська служба України матиме змогу здійснити безспірне списання коштів на користь позивача.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 серпня 2013 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити з 01.01.2008 року пенсію ОСОБА_1 на підставі довідок Дніпропетровського обласного військового комісаріату, оформлених згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року з урахуванням надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці в умовах режимних обмежень безпосереднього виконання науково-дослідної, дослідно-конструкторської роботи, яка містить державну таємницю та передбачена державним замовленням надбавки до посадового окладу за роботу з державною таємницею «Особливої важливості» у розмірі 100 % згідно рішення військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону від 22.06.2005 року.
На підставі подання державного виконавця про заміну способу та порядку виконання постанови суду по адміністративній справі №203/4127/13а, ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2014 року та ухвалою від 18.12.2014 про виправлення описки змінено спосіб і порядок виконання постанови від 01.08.2013 на підставі якої було видано виконавчий лист № 203/4127/13-а від 14 березня 2014 року, із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з 01.01.2008 року пенсію на підставі довідок Дніпропетровського обласного військового комісаріату, оформлених згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року з урахуванням надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці в умовах режимних обмежень безпосереднього виконання науково-дослідної, дослідно-конструкторської роботи, яка містить державну таємницю та передбачена державним замовленням надбавки до посадового окладу за роботу з державною таємницею «Особливої важливості» у розмірі 100 % згідно рішення військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону від 22.06.2005 року на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 кошти за здійсненим перерахунком в сумі 59 131 грн. 77 коп.
12.01.2015р. Головним управлінням Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області зареєстровано заяву ОСОБА_1 щодо виконання виконавчого листа Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.03.2015р. у справі №203/4127/13а про стягнення коштів з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Листом від 04.03.2015р. №15-08/483-2337 Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 про те, що його заяву про виконання рішення суду поставлено у чергу надходження таких документів. Крім цього, в листі зазначено, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» на поточний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою» передбачено 150,00млн.грн., у зв`язку з чим заходи щодо перерахування коштів на виконання виконавчого листа, поданого ОСОБА_1 , будуть вжиті після виконання виконавчих документів, які надійшли раніше від інших осіб. Також, у вказаному листі, ОСОБА_1 додатково повідомлено про те, що у разі прийняття Кабінетом Міністрів України порядку реструктуризації заборгованості за рішеннями судів, то вказане питання може бути вирішено у визначений порядком спосіб.
Не погодившись з такою відповіддю Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
За наслідками розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо не здійснення виплат позивачу на виконання рішень суду і, як наслідок, зобов`язав відповідача виплатити позивачу заборгованість, яка визначена судовими рішеннями.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2011 року №845.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство) п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затверджене Указом Президента України №460/2011 від 13.04.2011р., п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ №215 від 15.04.2015р.
Відповідно до п.7 Положення про Державну казначейську службу України, затверджене Указом Президента України №460/2011 від 13.04.2011р., п.9 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ №215 від 15.04.2015р. Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворенні в установленому порядку територіальні органи.
З аналізу положень Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2011 року №845, можливо дійти висновку про те, що вказаний Порядок, визначаючи повноваження державних органів щодо виконання судових рішень зазначеної категорії, також використовує такі терміни як Казначейство та його територіальні органи (зокрема, п.2 Порядку).
Таким чином, враховуючи предмет спору у цій справі, а також зміст та обсяг заявлених позивачем вимог, слід визначити обсяг повноважень, якими наділене Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, як територіальний орган Казначейства, щодо виконання судових рішень визначеної категорії.
Відповідно до п.24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Згідно із п.25 Порядку безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.
У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.
Відповідно до ст..26 Порядку безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).
Таким чином, безспірне списання коштів здійснюється органом Казначейства у разі наявності у боржника спеціальних рахунків окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно із п.28 Порядку орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів.
Відповідно до п.33 Порядку у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку.
Таким чином, наведеними нормами права визначено повноваження органів Казначейства щодо виконання рішень суду і до таких повноважень віднесено: прийняття документів від стягувачів; вжиття заходів щодо безспірного списання коштів з відповідних рахунків боржника; передача документів до Казначейства, у випадку неможливості виконання рішення суду.
У свою чергу, положення п.п. 47, 48, 49 Порядку, на які посилався суд першої інстанції, стосуються повноважень Казначейства, як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, і ці положення норм права регламентують порядок дій Казначейства, у разі неможливості виконання судового рішення органом Казначейства, в якому обслуговується боржник.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 15.01.2015р. Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області направлено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для визначення кодів програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів та економічної класифікації видатків бюджету і рахунок боржника, з якого буде проводитись безспірне списання коштів або надання інформації про неможливість виконання зазначеного рішення суду (а.с.50-51).
17.02.2015р. Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області отримано відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.02.2015р. №2860/07/30 про те, що УПФУ не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби для здійснення відповідних видатків.
Інформацію щодо неможливості виконання рішення суду на користь ОСОБА_1 направлена Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області до Державної казначейської служби України (а.с.67).
Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що у межах наданих повноважень відповідачем вчинено усіх необхідних дій, направлених на виконання рішення суду.
Як зазначено вище, посилання суду першої інстанції на положення п.п. 47, 48, 49 Порядку стосуються повноважень Казначейства, як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а відтак можливе не належне виконання Казначейством своїх повноважень, що у цій справі, з огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, не було предметом дослідження, не може свідчити про неправомірність дій Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача у спірних правовідносинах.
З огляду на встановлені повноваження відповідача, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим і рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області здійснити виплату позивачу згідно судових рішень, оскільки покладений судом обов`язок виходить за межі повноважень Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Щодо посилань суду першої інстанції на практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, суд першої інстанції, пославшись на такі рішення Суду як «Шматько проти України», «Жовнер проти України», «Кечко проти України», правильно виклав по суті позицію Суду та обґрунтовано зазначив те, що невиконання зобов`язального рішення суду свідчить про порушення прав особи, які гарантовані п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також обґрунтовано зазначив про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину не виконання своїх зобов`язань.
В той же час, на думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно застосував вказану позиція Європейського суду з прав людини до спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами у цій справі фактично виникли з огляду на законодавче регулювання механізму виплат за судовими рішеннями, при цьому, одним із принципів такого механізму, є черговість виплат. Про такий механізм виплат було повідомлено позивача листом від 04.03.2015р. (а.с.16), що фактично і стало підставою звернення з позовом до суду. Під час розгляду справи судом встановлено, що виконавчий документ про стягнення на користь ОСОБА_1 (справа №203/4127/13), надійшов в порядку черговості надходження 14556. Сума за судовими рішеннями, що надійшли раніше виконавчого документа позивача, становить 703196431,58грн. (а.с.67).
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно підпункту 1 пункту 9 розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2011 року №845, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України за черговістю надходження таких рішень.
Кошти, які присудженні ОСОБА_1 рішенням суду, яке підлягає виконанню, безперечно відносяться до поняття «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, право ОСОБА_1 , його самостійний інтерес, захищено цією статтею.
Відповідно до ст..1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, вказаною статтею визначено право особи на мирне володіння своїм майном, яким у спірному випадку, як зазначено вище, визначаються і кошти, що присудженні ОСОБА_1 рішенням суду. В той же час, друге речення ст..1 Першого протоколу до Конвенції передбачає можливість втручання у право власності. Але, втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно є законним та переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. При цьому, втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, тобто, воно має забезпечувати справедливий баланс між інтересами особи і суспільства.
У спірному випадку втручання у право власності, яке фактично призводить до неможливості вільним розпорядженням ОСОБА_1 своїм «майном», ґрунтується на законі. Як зазначено вище, національним законодавством визначено механізм виплат за судовими рішеннями, при цьому, одним із принципів такого механізму, є черговість виплат. Таке втручання, на думку колегії суддів, переслідує легітимну мету та стосується інтересів суспільства. Так, запроваджуючи принцип черговості, законодавець переслідував мету, яка полягає у забезпеченні рівності прав стягувачів на одержання коштів з Державного бюджету за рішенням суду. Така мета відповідає принципу справедливості, який у спірному випадку слід трактувати як забезпечення можливості особі отримати кошти у порядку черговості, тобто у порядку черговості надходження виконавчих документів для виконання. З огляду на встановлені обставини справи, які свідчать про кількість осіб, що подали на виконання виконавчі документи раніш позивача (а.с.67), на думку колегії суддів таке втручання у право власності позивача є пропорційним, тобто забезпечує справедливий баланс між інтересами позивача та суспільства.
Таким чином, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав стверджувати про свавільне втручання Держави в захищені права та інтереси позивача.
З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області задовольнити.
Постанова Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року у справі №203/5756/15-а (пр. 2-а/0203/130/2015) скасувати та прийняти нову постанову.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.
(Повний текст постанови виготовлено 22.01.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк