Справа № 200/26195/15-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2016-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/440/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«15» січня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Женеску Е.В.

за участю секретаря: Кравченко Г.В.,

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Словянський базар» до ОСОБА_2 міської ради про визнання нормативно - правового акту протиправним, нечинним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Словянський базар» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання нормативно - правового акту протиправним, нечинним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 28 січня 2015 року ОСОБА_2 міською радою прийнято рішення №7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста». 30 січня 2015 року рішенням №7/60 було опубліковане в офіційному друкованому виданні - газета «Наше місто». Підставою для прийняття змін в рішенні зазначений Закон України від 28 грудня 2014 року №71 VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким розширено бази спадкування для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом спадкування, як житлової так і нежитлової нерухомості, що знаходиться у власності фізичних та юридичних осіб. Оскаржуваним рішенням №7/60 викладено в новій редакції п.4 рішення ОСОБА_2 міської ради від 27.12.2010 року №5/6. Новою редакцією п. 4 встановлені ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з додатком до рішення №7/60 «Ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки». Ставки та пільги визначені та встановлені на 2015 та 2016 бюджетні періоди. У зв'язку з викладеним просив суд, визнати незаконним, протиправним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили рішення ОСОБА_2 міської ради від 28.01.2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» в частині встановлення на 2015 рік ставок податку на нежитлову нерухомість, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб згідно додатку до рішення ОСОБА_2 міської ради від 28.01.2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста»; скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради від 28.01.2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» в частині встановлення ставок на 2015 рік податку на нежитлову нерухомість, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб згідно додатку до рішення ОСОБА_2 міської ради від 28.01.2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста».

Представник позивача ТОВ «Словянський базар» - ОСОБА_1 в судове засідання зявилася, вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічним викладеним у заяві, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що оскаржуваним рішенням права та інтереси позивача не порушувались з боку відповідача, а також зазначила, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законодавством, а прийняте рішення відповідає нормам Податкового кодексу України та Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71- III. В подальшому у судове засідання не зявлялася.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено в судовому засіданні, 28 січня 2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 18.12.2014 року № 71- III, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_2 міська рада прийняла рішення № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», з у рахуванням змін, внесених рішеннями міської ради від 28.12.2011 № 9/19, від 25.12.2013 № 8/45, від 18.06.2014 № 7/53. У відповідності до ч.1 Рішенням № 7/60 викладені в новій редакції пункти 2,3,4,6, пункт 4.1 додатка 3 до рішення, пункти 2.2 та 7.1 додатка 4 до Рішення № 5/6.

Як вбачається, пунктом 4 в редакції Рішення № 7/60 встановлені ставки та пільги з податку на нерухоме майно - житлову та нежитлову нерухомість, що знаходиться у власності фізичних та юридичних осіб, згідно з додатком до рішення міської ради від 28.01.2015 року № 7/60. Ставки та пільги встановлені на 2015, 2016 бюджетні періоди.

Згідно з п.3 вказаного рішення підлягає офіційному оприлюдненню і набуває чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

30 січня 2015 року рішення № 7/60 було опубліковане в офіційному друкованому виданні - газеті «Наше місто» та набуло чинності 31 січня 2015 року.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач зареєстрований як юридична особа за адресою: 49038, м. Дніпропетровськ, вул. Курчатова, 1, має ідентифікаційний код 30619472, та є власником обєкта нерухомості, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради та зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.02.2011 року.

Виходячи з приписів ч.2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Відповідно до п. 3.1. ст. 3 ПКУ податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 2.1. Податкового кодексу України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Відповідно до п. 7.3 ст. 7 "Загальні засади встановлення податків і зборів" Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Таким чином, питання щодо оподаткування регулюються виключно Податковим кодексом України із внесеними до нього змінами. Інші закони, в тому числі ті, що поряд з положеннями щодо внесення змін до цього Кодексу містять будь-які інші положення, не можуть регулювати питання щодо оподаткування.

Статтею 4 "Основні засади податкового законодавства України" Податкового кодексу України встановлено принципи, на яких ґрунтується податкове законодавство України. Ці основоположні принципи жодним законом не було скасовано чи змінено.

Так, відповідно до пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, за принципом стабільності зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Норми ПКУ про встановлення податків і зборів передбачають наступне.

Згідно з п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково встановлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Згідно з п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на - майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Таким чином, встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для місцевої ради не є обов'язковим.

Встановлення місцевих податків і зборів, відповідно до Податкового кодексу України, відбувається в порядку, встановленому ст. 12 ПКУ.

Так, відповідно до пп. 12.4.3 п. 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належить, зокрема, до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну додаткових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених п.п. 12.3.4 цієї статті.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та і зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку, бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, судом встановлено, що рішення сільських, селищних чи міських рад щодо встановлення податку на майно, зокрема, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті у 2015 р., набирають чинності не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом., тобто, місцевий податок за таким рішенням підлягатиме справлянню не раніше 2016 р.

Окрім того, норми пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71- III, згідно з яким органам місцевого самоврядування рекомендовано у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 р. податку на майно, не можуть бути достатньою підставою для тверджень щодо обов'язковості застосування цих рішень з початку 2015 р.

Так, ці положення не були включені до Податкового кодексу України як зміни, тому носять саме характер рекомендацій, відтак, в разі прийняття місцевими радами відповідно до цих рекомендацій рішень щодо встановлення податку на майно, зокрема, в частині податку на нежитлове нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки норми цих рішень слід застосовувати не раніше 01 січня 2016 року.

При розгляді справи представником позивача ставилося питання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з поважних причин, але як встановлено у судовому засіданні позивач звернувся до адміністративного суду у строк передбачений законом, про що не заперечував представник відповідача.

Враховуючи вищевикладене, та системний аналіз вказаних вище норм чинного законодавства і обставин справи, суд прийшов до висновку, що відповідач під час прийняття рішення від 28.01.2015 р. №7/60 діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами Податкового кодексу, а тому рішення «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» в частині встановлення ставок податку на нежитлову нерухомість, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб згідно додатку до рішення ОСОБА_2 міської ради від 28.01.2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» на 2015 рік є таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, отже позовні вимоги підлягають задоволенню, а рішення скасуванню.

Керуючись, ст.ст. 2, 5, 9, 11, 12, 70, 71, 86, 94, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Словянський базар» до ОСОБА_2 міської ради про визнання нормативно - правового акту протиправним, нечинним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили задовольнити.

Визнати незаконним, протиправним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили рішення ОСОБА_2 міської ради від 28.01.2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» в частині встановлення на 2015 рік ставок податку на нежитлову нерухомість, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб згідно додатку до рішення ОСОБА_2 міської ради від 28.01.2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста».

Скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради від 28.01.2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» в частині встановлення ставок на 2015 рік податку на нежитлову нерухомість, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб згідно додатку до рішення ОСОБА_2 міської ради від 28.01.2015 року № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста».

Постанова може бути оскаржена до ОСОБА_2 адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Е.В. Женеску