Справа № 281/693/15-а
Суддя: Шуляк Л. А.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/693/15-а
Провадження по справі № 2-а/281/2/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.

при секретарі Островській І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бондар Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Лугини адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні державної пенсії за віком як потерпілому від аварії на ЧАЕС 3 категорії, який постійно проживав в зоні гарантованого добровільного відселення та зобов'язання призначити таку пенсію з ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи третьої категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. З 04 січня 1989 року і по даний час він постійно проживає у АДРЕСА_1, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державної пенсії, як особа, яка постійно проживала чи постійно працювала у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що станом на 01 січня 1993 року проживав або працював у цій зоні не менше 3 років. Проте, відповідач відмовляється призначити йому пенсію із зменшенням пенсійного віку на 6 років.

Відповідач у письмових запереченнях позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що періоди проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення не відповідають періодам, зазначеним у ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому позивач не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази й надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звернувшись на початку грудня 2015 року із заявою про призначення пенсії, позивач просив відповідача призначити пенсію з ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто після досягнення 54 років, із зменшенням пенсійного віку на 6 років на підставі п.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Управління ПФУ в Лугинському районі у листі №11080/02 від 14.12.2015 року повідомило, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії, передбаченої ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з ІНФОРМАЦІЯ_2 через відсутність необхідного для призначення пенсії періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

Згідно із ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до п.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи,- але не більше 6 років.

Таким чином, при визначенні права на пенсію осіб, що мають статус потерпілої особи, слід дотримуватися двох обов'язкових умов: 1) перевірити дотримання умови для застосування початкової величини зниження пенсійного віку (тобто це зниження застосовується лише при умові, що особа проживала (пропрацювала) на забрудненій території з 26.04.1986 року по 31.07.1986 року незалежно від тривалості цього періоду; 2) станом на 01.01.1993 року особа повинна прожити (відпрацювати) не менше 3 років.

Як вбачається із довідки Будо-Літківської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 07.12.2015 року №701, ОСОБА_1 з 27.11.1986 по 19.01.1987 року та з 04.01.1989 року і на даний час зареєстрований та постійно проживає в АДРЕСА_1, яке згідно Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно із записами трудової книжки позивач працював:

-з 22.10.1985 по 28.04.1986 - в ПГО Хантимансійськгеофізика;

-з 07.05.1986 по 13.01.1987 - в Хантимансійській технічній дільниці;

-з 26.01.1987 по 05.08.1987 - в Київметробуді;

-з 20.08.1987 по 20.10.1989 - в Головкиївміськбуд;

-з 10.04.1989 по 29.11.1989 - на Коростенському заводі "Жовтнева кузня";

-з 12.07.1990 по 25.12.1991 - на Омелянівському заводі ЖБК;

-з 02.06.1994 по 20.07.1998 - в хмелерадгоспі "Куйбишева".

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були допитані в судовому засіданні підтвердили факт проживання позивача у с.Радагоща, проте не змогли підтвердити чи проживав позивач у даній місцевості у період з 26.04.1986 року по 31.07.1986 року.

Позивач в судовому засіданні не заперечував того, що з 26.04.1986 року по 31.07.1986 року він не проживав та не працював у с.Радагоща.

Таким чином, у період з 26.04.1986 року (момент аварії) по 31.07.1986 року позивач не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення, а відтак йому не встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку, передбачена ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно його вимога про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років згідно цієї статті не підлягає задоволенню.

До аналогічних висновків дійшов Вищий адміністративний суд України, розглядаючи подібні категорії справ (ухвали від 04.12.2013 року №К/800/50923/13, від 03.11.2015 року № К/800/25250/15).

Наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є достатньою підставою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на підставі ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки відсутні інші необхідні умови (факт проживання чи роботи у період з 26.04.1986 року (момент аварії) по 31.07.1986 року).

Керуючись ст. ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 8, 9-11, 18, 71, 160-163,186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Лугинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2016 року.

Суддя Л. А. Шуляк