Справа № 642/7751/15-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016 р.Справа № 642/7751/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 08.12.2015р. по справі № 642/7751/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області

про поновлення порушеного права, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

03.09.2015 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, в якому просив про визнання дій, бездіяльності по ненарахуванню до страхового стажу періодів роботи: - з 01.07.1955р. по 15.08.1956р. - 01 рік 01 міс.14 днів; з 01.04.1959р. по 16.10.1959 р. - 00 років, 06 місяців 15 днів; - з 10.09.1962 р. по 15.09.1963р. - 01 рік 00 місяців 05 днів, а всього 02 роки 08 місяців і відмови в перерахунку пенсії за віком з заліком всього страхового стажу. Зобов`язати відповідача зарахувати стаж, провести перерахунок та виплату пенсії з заліком страхового стажу 42 роки 07 місяців 27 днів з моменту призначення пенсії -31.03.1988 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.12.2015 адміністративний позов залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Голова комісії з припинення Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області подав письмове заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 08.12.2015 року без змін.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) /далі Конвенція/. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Колегія суддів також бере до уваги, що п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов.

Отже, ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Колегія суддів бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Порядок розгляду та вирішення справ адміністративним судом визначений КАС України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Водночас, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, в порушення вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України не звернув увагу та не надав належної юридичної оцінки обставині щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС.

Згідно із положенням ч.ч 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням наведеного, для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід з'ясувати яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що предметом оскарження є бездіяльність відповідача, що стосується невиплати позивачу пенсії за віком з урахуванням всього страхового стажу з моменту призначення пенсії.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, виходив з того, що позивач знав про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Проте, судом не враховано, що позивач в 2015 році звернувся з позовом, вказуючи, що і на теперішній час її права не відновлені, пенсія на його думку продовжує виплачуватися виходячі з невірного розрахунку і на момент подачі позову.

З наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини не припинили існування, а отже носять триваючий характер.

На вказані обставини суд належної уваги не звернув, та виніс ухвалу з помилковим застосуванням норм процесуального права, фактично обмеживши позивача у здійсненні прав, передбачених ст. 55 Конституції України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо неповноти з'ясування обставин у справі і порушення судом при постановленні ухвали норм процесуального права обґрунтованими.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

При цьому, при розгляді скарги на дану ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями вирішити спір по суті, як того просить позивач.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, п.4 ч.1 ст. 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 08.12.2015р. по справі № 642/7751/15-а скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, силу ч. 2 ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис)Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 01.02.2016 р.