Справа № 813/5591/15
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 р. Справа № 876/11354/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Кулик Т.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1 та

її представник ОСОБА_2;

від третьої особи - Чайковська-Тимкович О.З.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2015р. про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи без самостійних вимог на предмет спору Львівське міське управління юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Семпер-Захід», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», про визнання протиправним рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2015р. залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради /ОКП ЛОР/ «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи без самостійних вимог на предмет спору Львівське міське управління юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Семпер-Захід», ТзОВ «ЄвроЛьвів», про визнання протиправним рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на нерухоме майно (а.с.110-111).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржила позивач ОСОБА_1, яка у апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.116-119).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду із розглядуваним позовом наведені позивачем в окремому клопотанні; судом помилково визначено момент, з якого розпочався перебіг шестимісячного строку звернення до суду. При цьому, із відповіді прокуратури позивачу стало відомо лише про факт проведення державної реєстрації права власності, що не можна ототожнювати із обставинами порушення прав та інтересів позивача. Також позивачем вживалися численні заходи щодо пошуку та ознайомлення із документами, які стали підставою для реєстрації права власності на тимчасову металеву споруду.

Окрім цього, просить врахувати, що позивач є інвалідом ІІ групи, через свій фізичний стан не може самостійно захистити свої права та реалізувати процесуальні повноваження.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника на підтримання поданої скарги, заперечення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, підставою для прийняття судом рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду слугувало те, що останньою пропущений шестимісячний строк звернення до суду із розглядуваним позовом, при цьому клопотання про поновлення такого строку є необґрунтованим.

Зокрема, із змісту позовної заяви та згаданого клопотання убачається, що про порушення своїх прав та інтересів позивач довідалася 17.10.2014р., тобто, з часу отримання відповіді прокуратури Франківського району м.Львова на звернення позивача від 20.08.2014р. до Президента України.

Таким чином, перебіг строку звернення до суду розпочався 17.10.2014р., при цьому позивач звернулася до суду лише 23.09.2015р.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність попуску строку звернення до суду та наявність правових підстав для поновлення строку звернення до суду із цим позовом.

Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як слідує з матеріалів справи, із розглядуваним позовом ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду 23.09.2015р. (а.с.3-5).

В поданій позовній заяві нею заявлено клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду; також під час розгляду справи позивачем подано до суду окреме письмове клопотання про поновлення строку звернення до суду (а.с.55-60).

Із наведених документів убачається, що позивач не була учасником розглядуваних правовідносин щодо реєстрації права власності та не володіла офіційною інформацією про проведену державну реєстрацію речових прав на торгівельний кіоск, що розташований за адресою: м.Львів, вул.І.Богуна, 11, загальною площею 14,4 кв.м.

При цьому, з приводу порушених прав позивача, яке зумовлене проведенням будівництва та реальною можливістю пошкодження житлового будинку, в якому вона мешкає, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Президента України та в органи прокуратури; останні повідомляли про самостійне вжиття заходів щодо відновлення законності, які, однак, не були вжиті. Також органами слідства розслідується кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, щодо забудови земельної ділянки по вул.І.Богуна, 11 у м.Львові.

Таким чином, з моменту отримання інформації про прийняття оскаржуваного рішення про реєстрацію права власності на металевий кіоск, нею вживалися заходи щодо пошуку доказів для обґрунтування позову, залучення до справи органів прокуратури для фахового представництва її інтересів, а також вона використовувала всі доступні правові засоби для захисту порушених її прав та інтересів через проведення забудови подвір'я будинку, в якому розташована належна їх квартира.

Матеріалами справи стверджується, що із змісту відповіді прокуратури Франківського району м.Львова № 171(3) від 03.10.2014р. слідує, що 02.10.2008р. на виконання рішення третейського суду відповідачем ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» проведено реєстрацію права власності за ТзОВ «Семпер Захід» на об'єкт нерухомого майна - торгівельний кіоск за адресою: м.Львів, вул.І.Богуна, 11 (а.с.27-29).

При цьому, будь-які копії правовстановлюючих документів позивачу не надавалися; не мала остання можливості ознайомитися з матеріалами реєстраційної справи на об'єкт нерухомості.

Також після отримання вказаної відповіді та подальшим невирішенням питання щодо правомірності проводжуваної забудови позивач приймала участь у мирних зібраннях (пікетах), зверталася до міського голови та органів прокуратури, Президента України та Генерального прокурора України.

Окрім цього, із матеріалів справи убачається, що позивач є інвалідом ІІ групи, пенсіонером (а.с.33), неодноразово зверталася до органів прокуратури в цілях представництва її інтересів.

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття процесуального рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Таким чином, судом першої інстанції дано невірну правову оцінку причинам пропуску позивачем строку звернення до суду із розглядуваним позовом, не враховано складність розглядуваних правовідносин, у тому числі й наявність кримінального провадження, неодноразові звернення позивача з приводу спірного питання до різних державних установ тощо.

Наведені обставини свідчать про помилковий висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи (рішення Європейського Суду з прав людини «Іліан проти Туреччини»).

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Оцінюючи дійсні обставини справи, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, а також обставини, на які позивач посилається як на поважні, суд першої інстанції повинен був надати оцінку та провести об'єктивний аналіз всіх наведених у позові доводів та обставин справи, що дозволило б дати відповідь на питання про те, чи позивач за встановлених обставин мала дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду.

Оскільки за фактичних обставин позивач не мала дійсної можливості своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду, тому останньою пропущений строк звернення до суду з поважних причин.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності є визначальними при вирішенні наведеного процесуального питання, через що решта висновків ухвали суду не носить принципового характеру.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного залишення позовної заяви без розгляду, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.п.1, 4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2015р. про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 813/5591/15 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

М.В.Костів