Справа № 826/11619/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
28 січня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Губської О.А.
суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.
за участю: секретаря судового засідання Артюхіної М.А.
представників позивача Носко Ю.Ю., Затхей В.М.
представника відповідача Щербини Г.С.
представника третьої особи Чорного В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Київський республіканський автоцентр на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 листопада 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Київський республіканський автоцентр до Військового комісара Дніпровського РВК у м. Києві полковника Орла О.В., за участю третьої особи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними та скасування нарядів і актів, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Військового комісара Дніпровського РВК у м. Києві полковника ОСОБА_1 , за участю третьої особи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, у якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати протиправними та скасувати наряд №2 від 27.02.2015р. на поставку техніки партія №В3249 та наряд б/н від 03.02.2015р. на поставку техніки партія №В3249 видані військовим комісаром Дніпровського району м. Києві ОСОБА_2 ; визнати протиправними та скасувати акти про вилучення, примусове відчуження або залучення транспортних засобів; зобов`язати Дніпровський районний військовий комісаріат міста Києва повернути вищезазначену примусово вилучену техніку в ТОВ Київський республіканський автоцентр.
Обґрунтовуючи власну позицію щодо незаконності названих нарядів та актів відповідача, позивач зазначив, що вилучення транспортних засобів ТОВ Київський республіканський автоцентр без отримання дозволу у вигляді рішення загальних зборів учасників товариства є таким, що грубо порушує чинне законодавство України. Також у позові товариством наголошено, що йому не було компенсовано вартості вилучених транспортних засобів, а сама процедура здійснена із порушенням вимог чинного законодавства.
Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просив його скасувати, та ухвалити постанову про задоволення позову.
Апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи
Відповідачем подано письмові заперечення на апеляційну скаргу, у яких він просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість.
В судове засідання з`явилися представники позивача, апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з викладених у скарзі підстав.
У свою чергу представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували та просили відмовити в її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, представника відповідача, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем видано та вручено позивачеві наряди № б/н від 03.02.2015 та наряд №2 від 27.02.2015 на поставку автотехніки (партія №В3249) відповідно до яких ТОВ Київський республіканський автоцентр зобов`язано з оголошенням мобілізації чи одержанні розпорядження військового комісара поставити у належному для використання за призначенням стані техніку (3 КАМАЗИ і 3 напівпричепа фургона СЗАП) в зазначені у нарядах пункт призначення та строки.
На підставі нараду №2 від 27.02.2015 (партія №В3249) у ТОВ Київський республіканський автоцентр було вилучено наступну техніку:
сідловий тягач КАМАЗ-5460, державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 29.01.2015р.;
сідловий тягач КАМАЗ-5460, державний номер НОМЕР_4 , 2005 року випуску, шасі НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6 від 29.01.2015р.;
напівпричеп фургона СЗАП-9328, державний номер НОМЕР_7 , 2001 року випуску, шасі НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_9 від 30.01.2015р.;
напівпричеп фургона СЗАП-9328, державний номер НОМЕР_10 , 2001 року випуску, шасі НОМЕР_11 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_12 від 30.01.2015р.
Обставини вилучення зафіксовано в Актах від 12.06.2015 про вилучення, примусове відчуження або залучення транспортних засобів складених військовим комісаром полковником ОСОБА_1 . Дніпровського районного у м. Києві військового комісаріату.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що на підставі іншого оскаржуваного позивачем наряду б/н від 03.02.2015, техніка у позивача не вилучалася, акти вилучення на підставі цього наряду не складалися.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд попередньої інстанції виходив з того, що оскаржувані наряди видані на підставі, в межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, у свою чергу, акти про вилучення, примусове відчуження або залучення транспортних засобів не породжують обов`язкових юридичних наслідків, а лише фіксують вчинені процесуальні дії відповідача під час виконання своїх службових обов`язків.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду зазначає таке.
Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 14.01.2015 №15/2015 оголошено часткову мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва та передбачено здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Відповідно до п.8 цього Указу місцевим органам виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування, із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності доручено організувати і забезпечити в установленому порядку, зокрема, виділення тимчасово транспортних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" виконання військово-транспортного обов`язку під час мобілізації, якщо не введений правовий режим воєнного чи надзвичайного стану, здійснюється згідно з Мобілізаційним планом України шляхом безоплатного залучення транспортних засобів підприємств, установ та організацій усіх форм власності для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на умовах їх повернення власникам після оголошення демобілізації.
Обсяги транспортних засобів за типами та марками, які планується залучити під час мобілізації, для підприємств, установ та організацій усіх форм власності встановлюються згідно з Мобілізаційним планом України місцевими державними адміністраціями за поданням військових комісаріатів.
Залучення транспортних засобів під час мобілізації здійснюється військовими комісаріатами на підставі рішень місцевих державних адміністрацій, які оформлюються відповідними розпорядженнями.
Приймання-передача транспортних засобів, залучених під час мобілізації, та їх повернення після оголошення демобілізації здійснюються на підставі актів приймання-передачі, в яких зазначаються відомості про власників, технічний стан, залишкову (балансову) вартість та інші необхідні відомості, що дають змогу ідентифікувати транспортні засоби.
Повернення транспортних засобів власнику здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту оголошення демобілізації.
Положеннями першого абзацу ч. 2 ст. 6 цього Закону передбачено, що виконання військово-транспортного обов`язку визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог названої норми Закону постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 №1921 затверджено Положення про військово-транспортний обов`язок (далі за текстом - Положення №1921).
Згідно з п. 3 та 4 Положення № 1921 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військово-транспортний обов`язок поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації усіх форм власності, у тому числі ті, що забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів.
Вилучення для тимчасового використання транспортних засобів або відчуження з наступним повним відшкодуванням їх вартості, передача військовим формуванням на період мобілізації та у воєнний час здійснюється на підставі документів, що видаються органами військового управління.
Відповідно до п. 5 Положення № 1921 вилучення (відчуження) транспортних засобів здійснюється районними (міськими) військовими комісаріатами на підставі розпоряджень місцевих держадміністрацій в обсягах лімітів та відсоткових норм вилучення, затверджених Кабінетом Міністрів України, як окремо, так і у складі спеціальних формувань, які передаються військовим формуванням на період мобілізації та у воєнний час.
26.01.2015 Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією прийнято Розпорядження №25 Про організацію роботи щодо оповіщення та призову військовозобов`язаних та залучення техніки при виконанні заходів часткової мобілізації.
Копія даного розпорядження міститься у матеріалах справи.
Пунктом 5 цього Розпорядження визначено, що виконання нарядів Київського міського військового комісаріату на поставку партій техніки для забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань під час проведення четвертого етапу мобілізації здійснити: ТОВ Епіцентр К, ТОВ Агротеп, ТОВ Сатурн-Транс, ТОВ Київський республіканський автоцентр.
Згідно з п. 6 Розпорядження № 25 керівникам підприємств необхідно здійснити поставку техніки за типами, у кількості, в пункти та строки, зазначені в нарядах Дніпровського районного у м. Києві військового комісаріату, разом з протоколами перевірки технічного стану транспортних засобів.
Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з Розрахунку розподілу ліміту вилучення автотранспортних засобів на підприємствах, організаціях і установах Дніпровського району міста Києва, ліміт вилучення автотехніки за ТОВ Київський республіканський автоцентр встановлено у розмірі 12 вантажних транспортних засобів.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що у відповідності до наведених вище вимог Дніпровським районним військовим комісаріатом сформовано, погоджено та затверджено в установленому порядку зведені наряди на вилучення техніки від 03.02.2015 та від 27.02.2015, які підписані військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 та головою Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації ОСОБА_3 . При цьому, із вказаними нарядами під особистий підпис було ознайомлено представників ТОВ Київський республіканський автоцентр - комерційного директора ОСОБА_4 та юрисконсульта ОСОБА_5 .
З наведеного нормативного регулювання з огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що при виданні оскаржуваних нарядів відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, тому правові підстави для задоволення вимог позивача про визнання їх протиправними та скасування та, як наслідок, про зобов`язання Дніпровського районного військового комісаріату міста Києва повернути примусово вилучену техніку, наразі відсутні.
Правильною, на думку судової колегії, є також позиція суду попередньої інстанції стосовно відмови у задоволенні позову в частині визнання протиправними та скасування актів від 12.06.2015р. про вилучення, примусове відчуження або залучення транспортних засобів, оскільки такий акт фактично є засобом фіксування дій відповідача, вчинених на підставі нарядів для забезпечення виконання розпорядження Дніпровської РДА у м. Києві, при цьому сам по собі не породжує прав, обов`язків чи інших юридично значимих наслідків, тобто не є актом (рішенням) державного чи іншого органу в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з положеннями ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Таким чином, суд небезпідставно звернув увагу, що якщо позивач вважає, що його право приватної власності порушено, він не позбавлений можливості звернутись до суду щодо вилучення свого майна із чужого незаконного володіння.
Посилання апелянта на незастосування судом положень Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» не заслуговують на увагу, оскільки на час виникнення спірних правовідносин в державі було оголошено часткову мобілізацію, тому судом правильно застосовано положення ч. 3 ст. 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Положення №1921.
Зважаючи на те, що у межах спірних правовідносин предметом оскарження є рішення відповідача, то, на думку судової колегії, судом першої інстанції надано належну оцінку правомірності їх прийняття.
Так, при вирішенні спору, судом встановлено, що суб`єктом владних повноважень спірні рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Київський республіканський автоцентр на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 листопада 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Київський республіканський автоцентр до Військового комісара Дніпровського РВК у м. Києві полковника Орла О.В., за участю третьої особи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними та скасування нарядів і актів, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 листопада 2015 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддіА.Б. Парінов

О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 01 лютого 2016 року

.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.