Справа № 819/3568/15
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 819/3568/15

25 січня 2016 року м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.

при секретарі судового засідання Порплиці Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Тернопільській області неправомірними та зобовязання Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області виплатити грошову винагороду державного службовця за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, розрахованих на момент звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

ОСОБА_1 з 15.07.1986 року по 30.12.2010 року працювала в органах державної влади на різних посадах. Наказом ОСОБА_3 управління юстиції у Тернопільській області від 29.12.2010 року № 686-к позивачка звільнена з посади старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції у звязку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, згідно з пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю України.

На момент звільнення, на думку позивачки, з нею проведено неповний розрахунок, а саме не виплачено грошову винагороду за сумлінну працю в органах державної влади та зразкове виконання трудових обовязків у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, розрахованих на момент звільнення, на підставі Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 212, так як її безперервний стаж роботи в органах державної влади на посаді державного службовця становив більше 20 років.

ОСОБА_1 зверталася до ОСОБА_3 управління юстиції у Тернопільській області, а також до Міністерства юстиції України із вимогами про виплату їй грошової винагороди державного службовця за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків, проте отримала відмови, мотивовані тим, що вищевказана грошова винагорода не була передбачена під час формування фонду оплати праці на бюджетний 2010 рік, а тому протягом 2010 року такі виплати державним службовцям не проводилися.

Позивачка вважає неправомірними дії відповідача щодо невиплати їй грошової винагороди державного службовця за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків, а тому звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в адміністративному позові, просила позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Тернопільській області заявила клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у звязку пропущенням позивачкою строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Заслухавши думку позивачки, яка вважає, що строк звернення до суду не пропущено, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина третя статті 99 КАС України).

Частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України).

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Так, основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 34 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року передбачено заохочення за сумлінну працю. Так, за сумлінну безперервну працю в державних органах, зразкове виконання трудових обов'язків державним службовцям видається грошова винагорода в розмірі та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошова винагорода за сумлінну працю згідно зі статтею 34 Закону України «Про державну службу» та постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 212, якою затверджено Порядок видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, відноситься до інших заохочувальних виплат та є складовою заробітної плати у розумінні Закону України «Про оплату праці».

Також суд зауважує, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою не пропущено строк звернення до суду з вимогою про зобовязання Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області виплатити грошову винагороду державного службовця за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, розрахованих на момент звільнення.

Оскільки ОСОБА_1 дотримано строк звернення до суду з цим позовом, то у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду у звязку із пропущенням строку звернення до суду слід відмовити.

Керуючись статтями 99, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду у звязку із пропущенням строку звернення до суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали виготовлено 29 січня 2016 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.