Справа № 807/2232/15
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2016 рокум. Ужгород№ 807/2232/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Куля Т.Т.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача: Управління МВС України в Закарпатській області, представник - Чубелка О.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління МВС України в Закарпатській області (далі - відповідач) про скасування наказу від 08.09.2015 року №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС" щодо звільнення з органів внутрішніх справ України за невиконання вимог наказу УМВС від 28.07.2015 року №146 о/с, грубе порушення трудової та службової дисципліни, ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що проявилося у безпідставному невиході на службу (прогулі) у період з 01.08.2015 року до 28.08.2015 року, заступника командира взводу з обслуговування стаціонарного поста №2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Закарпатській області майора міліції, відповідно до п. 8 ст. 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 "Є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни) за п. "Є" ст. 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби та зобов'язання поновити у займаній посаді заступника командира взводу з обслуговування стаціонарного поста № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Закарпатській області.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. 08.09.2015 року у відповідності до наказу №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС" було звільнено позивача з органів внутрішніх справ України за невиконання вимог наказу УМВС від 28.07.2015 року №146 о/с, грубе порушення трудової та службової дисципліни, ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що проявилося у безпідставному невиході на службу (прогулі) у період з 01.08.2015 року до 28.08.2015 року, відповідно до п. 8 ст. 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" за п. 64 "Є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни). Зокрема, наказом відповідача від 28.07.2015 року № 146 о/с було відкликано позивача з 01.08.2015 року із додаткової відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Разом з тим, як зазначає відповідач в наказі від 08.09.2015 року за №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС" позивач до виконання службових обов'язків з 01.08.2015 року не приступив, а в подальшому у період з 01.08.2015 року до 29.08.2015 року на службу без поважних причин не виходив. Однак, представник позивача в судовому засіданні наголошував на тому, що даний наказ від 08.09.2015 року за №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС" був прийнятий відповідачем з порушенням чинного законодавства України та підлягає скасуванню виходячи з наступного. Представник позивача в судовому засіданні наголошував на тому, що Законом України "Про відпустки", не передбачено відкликання працівника з соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відтак відповідач порушив чинне законодавством України під час відкликання позивача з соціальної відпустки. Також, відповідачем не було враховано вимоги статті 17 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, відповідно до якої вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами встановленими законодавством України. Таким чином, приймаючи наказ від 08.09.2015 року за №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС" відповідач умисно допустив порушення Закону України "По відпустки", оскільки не був наділений повноваженнями відкликати позивача з соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Отже, відповідач свої незаконні дії, які полягали у відкликанні позивача з соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, поклав в основу наказу від 08.09.2015 року за №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС", яким останнього було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 "Є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни), тобто ніби то за порушення позивачем службової дисципліни. Відтак, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в наданих письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. Так, наказом відповідача від 08.09.2015 року за №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС" було звільнено позивача з органів внутрішніх справ за п. 64 "Є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, а саме: за порушення дисципліни. Так, 28.07.2015 року відбулося засідання кадрової комісії відповідача, результати якої відображено в Протоколі № 8 від 28.07.2015 року. Зокрема, згідно до п. 4 Протоколу № 8 від 28.07.2015 року, на розгляд кадрової комісії відповідача було винесено питання про доцільність подальшого перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та стосовного якого проведено службове розслідування. По даному питанню кадровою комісією відповідача було одноголосно прийнято рішення про відкликання позивача з 01.08.2015 року із відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 30.07.2015 року начальник СКЗ УДАІ УМВС України підполковник міліції ОСОБА_4 телефонував на мобільний номер позивача та проінформував останнього про рішення кадрової комісії відповідача щодо відкликання його з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на що позивач повідомив, що знаходиться за межами Закарпатської області. Таким чином, у відповідності до вимог п. 3.2 Положення про кадрову комісію відповідача, було надіслано на адресу УДАІ УМВС України службову телеграму від 30.07.2015 року №2/1785, а відтак за даним фактом наказом від 07.08.2015 року №224 було призначено проведення службового розслідування. Упродовж серпня 2015 року на адресу позивача надсилалися листи-повідомлення про необхідність з'явитися до відповідача, однак з боку позивача не було жодного реагування-відповіді. Відтак, упродовж серпня 2015 року комісією відповідача щоденно, окрім суботи-неділі, починаючи з 01.08.2015 року фіксувався факт невиходу позивача на службу. Таким чином, позивач не бажаючи приступати до виконання своїх службових обов'язків, ігнорував вимоги Протоколу від 28.07.2015 №8 та наказу від 28.07.2015 №146 щодо відкликання його з 01.08.2015 року із відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відтак, представник відповідача наголошував в судовому засіданні, що позивач допустив прогул, а саме: був відсутній на роботі без поважних причин у період з 01.08.2015 по 29.08.2015 року, що є наслідком його особистої недисциплінованості, низького рівня ділових та моральних якостей, безвідповідального відношення до виконання своїх службових обов'язків та нехтування вимогами трудового законодавства України. Отже, підставою для прийняття відповідачем наказу від 08.09.2015 року за №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС" та звільнення позивача з органів внутрішніх справ став висновок службового розслідування за фактом невиконання позивачем вимог наказу від 28.07.2015 року №146 про відкликання останнього з 01.08.2015 року із відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відтак, представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом відповідача від 06.11.2013 року №239 о/с "По особовому складу" було надано позивачеві відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме: з 01.11.2013 року по 21.04.2016 року (а.с. 9).

На засіданні кадрової комісії відповідача, результати якої відображено в Протоколі №8 від 28.07.2015 року, було розглянуто питання про доцільність подальшого перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 37-38). Так, у відповідності до п. 4.2 Протоколу №8 від 28.07.2015 року було прийнято рішення про відкликання позивача з 01.08.2015 року із відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 43). Також, 28.07.2015 року відповідачем було прийнято наказ №146 щодо відкликання позивача з відпустки по догляду за дитиною.

У відповідності до Висновку службового розслідування за фактом невиконання працівниками вимог наказу відповідача від 28.07.2015 року №146 щодо відкликання їх з відпустки по догляду за дитиною від 31.08.2015 року вбачається, що позивач, який своєчасно був повідомлений про рішення кадрової комісії відповідача від 28.07.2015 року №8 та про вимоги наказу від 28.07.2015 року №146 в частині відкликання останнього з відпустки по догляду за дитиною з 01.08.2015 року, однак, на час закінчення службового розслідування позивач не приступив до виконання своїх службових обов'язків, проявивши при цьому особисту недисциплінованість та невиконання службової дисципліни, відтак, керівництво відповідача клопотало про звільнення останнього з органів внутрішніх справ (а.с. 45-47).

Відтак, 08.09.2015 року відповідачем було винесено наказ №№1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС" в якому зазначено, що позивач до виконання службових обов'язків 01.08.2015 року не приступив, а у подальшому у період з 01.08.2015 року до 29.08.2015 року на службу без поважних причин не виходив, що підтверджується відповідними комісійно складеними актами (а.с. 8).

Так, у відповідності до наказу від 08.09.2015 року №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС" за невиконання вимог наказу УМВС від 28.07.2015 року №146 о/с, грубе порушення трудової та службової дисципліни, ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що проявилося у безпідставному невиході на службу (прогулі) у період з 01.08.2015 року до 28.08.2015 року, заступника командира взводу з обслуговування стаціонарного поста №2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Закарпатській області майора міліції - позивача, відповідно до п. 8 ст. 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 "Є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни) (а.с. 8).

Однак, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання представника відповідача на те, що позивач не виконав наказ від 28.07.2015 року №146 о/с, щодо відкликання його з відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допустив прогул, а саме: був відсутній на роботі без поважних причин у період з 01.08.2015 року до 29.08.2015 року, виходячи з наступного.

Згідно до ст. 2 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 року №504/96-ВР (далі - Закон України №504/96-ВР) право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України №504/96-ВР після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 18 Закону України №504/96-ВР ця відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину та одним із прийомних батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України №504/96-ВР відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою жінки або осіб, зазначених у частині третій статті 18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Згідно до п. 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

У відповідності до ч. 4 ст. 20 Закону України №504/96-ВР особам, зазначеним у частині третій статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати).

У відповідності до Довідки від 08.04.2015 року №45 ОСОБА_5, яка є матір'ю дитини, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 з 06.04.2015 року рахується на роботі на 1,0 посади лікаря терапевта КЗ "Тячівська районна поліклініка" з повним навантаженням (а.с. 11).

Таким чином, позивач, як батько дитини, (що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2) скористався своїм правом передбаченим ч. 3 ст. 18 Закону України №504/96-ВР на отримання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно до ч. 8 ст. 79 Кодексу законів про працю України та ч. 3 ст. 12 Закону України №504/96-ВРвідкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства, установи, організації з додержанням вимог частини шостої цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. У разі відкликання працівника з відпустки його працю оплачують з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки.

Відповідно до п. 49 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв'язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв'язку з навчанням.

У відповідності до п. 61 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 додаткові і соціальні відпустки особам рядового і начальницького складу надаються відповідно до законодавства.

Разом з тим, згідно до п. 55 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 відкликання осіб рядового і начальницького складу із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено прямим начальником (від начальників головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, науково-дослідних установ, ректорів вищих навчальних закладів МВС, прирівняних до них і вище).

Таким чином, згідно до вимог Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 відкликання осіб рядового і начальницького складу допускається тільки із чергової відпустки та в разі крайньої необхідності. Однак, в порушення чинного законодавства України відповідачем, у відповідності до було відкликано позивача з соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, чинним законодавством України передбачено тільки умови та порядок відкликання працівників з щорічної (чергової) відпустки. Натомість, законодавством України не передбачено права відповідача відкликати особу з соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Разом з тим, у відповідності до ч. 4 ст. 18 Закону України №504/96-ВР за бажанням жінки або осіб, зазначених у частині третій цієї статті, у період перебування їх у відпустці для догляду за дитиною вони можуть працювати на умовах неповного робочого часу або вдома.

Так, з аналізу ч. 4 ст. 18 Закону України №504/96-ВР вбачається, що працювати на умовах неповного робочого часу або вдома під час перебування у відпустці по догляду за дитиною особа може викличноза її бажанням. Відтак, вихід на роботу під час перебування у відпустці для догляду за дитиною є правом, а не обов'язком особи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач, який у відповідності до наказу від 06.11.2013 року №239 о/с "По особовому складу", перебував у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.11.2013 року по 21.04.2016 року, добровільно не виявив бажання працювати на умовах неповного робочого часу або вдома. Натомість, у відповідності до Висновку службового розслідування, позивач повідомив відповідача, що перебуває за межами Закарпатської області та не погоджується з рішенням кардової комісії відповідача, щодо відкликання його з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 45-47).

Згідно до пп. "є" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

У відповідності до с. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 року № 3460-IV службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно до ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 року № 3460-IV службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, виходячи з вище викладеного, відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, щодо порушення позивачем службової дисципліни і не довів правомірності прийняття ним наказу від 08.09.2015 року №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС", яким було звільнено позивача з органів внутрішніх справ України за невиконання вимог наказу УМВС від 28.07.2015 року №146 о/с, грубе порушення трудової та службової дисципліни, ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що проявилося у безпідставному невиході на службу (прогулі) у період з 01.08.2015 року до 28.08.2015 року.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області - задовольнити.

2.Скасувати наказ Управління МВС України в Закарпатській області від 08.09.2015 року №1195 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УДАІ УМВС" щодо звільнення з органів внутрішніх справ України за невиконання вимог наказу УМВС від 28.07.2015 року №146 о/с, грубе порушення трудової та службової дисципліни, ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що проявилося у безпідставному невиході на службу (прогулі) у період з 01.08.2015 року до 28.08.2015 року, заступника командира взводу з обслуговування стаціонарного поста №2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Закарпатській області майора міліції ОСОБА_1, відповідно до п. 8 ст. 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" за п. 64 "Є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни).

3.Зобов'язати Управління МВС України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 90551, ідентифікаційний код НОМЕР_1) у займаній посаді заступника командира взводу з обслуговування стаціонарного поста № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Закарпатській області.

3.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 26 січня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 січня 2016 року.