Справа № 826/12534/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про розподіл судових витрат

29 січня 2016 року місто Київ №826/12534/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору та витрат на правову допомогу у справі

за позовомОСОБА_2
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві "Златобанк" Славінського В.І.
провизнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві "Златобанк" Славінського В.І. про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №826/12534/15 за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві "Златобанк" Славінського В.І. про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Іншою ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2015 в адміністративній справі №826/12534/15 закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 20.07.2015.

Через канцелярію суду 10.08.2015 від позивача надійшла заява про відмову від адміністративного позову №826/12534/15 та відшкодування судових витрат у розмірі 219,24 грн., та стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2 923,20 грн.

В заяві про відмову від позову позивач наголосив на тому, що після відкриття провадження у справі відповідачі добровільно задовольнили його вимоги. Проте підтверджуючих зазначені обставини документів позивачем суду не надано.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2015 закрито провадження в адміністративній справі №826/12534/15 та судом наголошено на тому, що питання розподілу витрат у зв'язку із відмовою позивача від адміністративного позову буде судом вирішено після надання ОСОБА_2 доказів задоволення відповідачами вимог позивача після звернення останнього до суду.

Від ОСОБА_2 25.01.2016 до суду повторно надійшла заява про повернення судового збору та витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 95 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови позивача від адміністративного позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Розглянувши заяву позивача, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору у розмірі 219,24 грн. (двісті дев'ятнадцять гривень двадцять чотири копійки), що підтверджуються квитанцією від 22.06.2015 №36192872 на суму 219,24 грн., підлягають поверненню, оскільки ОСОБА_2 надано докази задоволення відповідачами позовних вимог після звернення останнього до суду, а саме довідку від 24.11.2015 №644, видану ОСОБА_2 публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", про те, що останній 22.07.2015 отримав виплату Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000,00 грн. за договором від 24.11.2014 №074417.

Щодо повернення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту першого частини третьої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З викладених положень вбачається, що до складу витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги, які, за переконанням суду, повинні перебувати у безпосередньому причинному зв'язку з наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У разі якщо сторона у цивільній чи адміністративній справі звільнена від оплати витрат на правову допомогу, компенсація таких витрат виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, у розмірі, що не перевищує 2,5 відсотка встановленої законом мінімальної заробітної плати в місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

За умовами договору про надання юридичних послуг від 22.06.2015 №06/15/10, укладеного між ОСОБА_2 (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична агенція «Рада Інвест» (юридична агенція), винагорода юридичної агенції за виконання прийнятих на себе зобов'язань складає 4 000,00 грн. (пункт 2).

На підтвердження виконання договору про надання юридичних послуг від 22.06.2015 №06/15/10 позивачем надано копії: договору про надання юридичних послуг від 22.06.2015 №06/15/10, квитанції про оплату послуг від 23.06.2015 №0.0.401649095.1, акту приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2015.

Однак, позивачем не надано суду розрахунку вартості надання правової допомоги, який відповідав би вимогам Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Оскільки, відповідна компенсація щодо надання юридичних послуг державного бюджету має бути підтверджена фактичним виконанням визначених законом переліку послуг, відсутністю відповідного розрахунку, суд приходить до висновку, щодо необґрунтованості вимоги позивача про компенсацію витрат на правову допомогу у сумі 2 923,20 грн.

Керуючись статтями 87, 98, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву ОСОБА_2 частково.

2. Повернути ОСОБА_2 (50006, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 219,24 грн. (двісті дев'ятнадцять гривень двадцять чотири копійки) згідно з квитанцією від 22.06.2015 №36192872 на суму 219,24 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.