Справа № 826/24030/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 лютого 2016 року № 826/24030/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Нагорянського С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві, в якому просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві, що полягає у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 07 вересня 2015 року протиправною;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві надати відповідь на запит ОСОБА_3 від 07 вересня 2015 року по суті запиту.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилався на те, що 07 вересня 2015 року ним особисто у приймальні громадян Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві було подано письмовий запит на інформацію, однак станом на день звернення до суду з позовом, відповіді на його запит він не отримав, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі.

Позивач під час судового розгляду справи позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в ході розгляду справи проти позову заперечував з огляду на обставини, викладені у письмових поясненнях.

24 грудня 2015 року суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 07 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві із запитом на інформацію, в якому просив повідомити "чи уповноважена ваша установа дозволяти громадянину України знайомитись з матеріалами перевірки проведеної ГУ МВС України в м. Києві за зверненням даного громадянина? ".

Вищевказаний запит зареєстрований в Головному управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві 09 вересня 2015 року.

Не отримавши від відповідача відповіді на його заяву, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про існування підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 32, 34 Конституції України, кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі Закон 2939-VI).

Так, згідно статті 1 Закону 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Тобто, за змістом наведеної статті можна виділити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ст. 12 Закону № 2939-VI, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:1) запитувачі інформації-фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно ст. 13 вищевказаного Закону 2939-VI до розпорядників інформації, зокрема, віднесено суб'єктів владних повноважень, до яких відносяться: органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 19 Закону № 2939-VI передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до статті 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Предметом розгляду даної адміністративної справи є встановлення протиправної бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві, що полягає у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 07 вересня 2015 року.

Після відкриття провадження у справі відповідач надав суду копію відповіді на запит ОСОБА_1 від 15 вересня 2015 року № 59/135-із, за підписом начальника Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, якою позивача було повідомлено, що його звернення з приводу ознайомлення з матеріалами перевірки за попередніми зверненнями у Шевченківському РУ, за дорученням ГУ МВС України в м. Києві, розглянуто. Для ознайомлення з матеріалами перевірки, які проводились за зверненнями ОСОБА_1 працівниками Шевченківського РУ, позивачу було запропоновано звернутись до канцелярії районного управління.

Як пояснив відповідач, виконання цього запиту було доручено Шевченківському районному управлінню, оскільки відповідно до інформації з електронної бази УРСДЗ Головного управління розгляд звернень ОСОБА_1 проводився саме Шевченківським районним управлінням ГУ МВС України в м. Києві.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до приписів частини 3 статті 22 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Водночас, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про причини перенаправлення запиту ОСОБА_4 від 07 вересня 2015 року до Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, а посилання на те, що саме зазначеним РУ було проведено перевірку звернень позивача, не ґрунтується на нормах Закону.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно та у порушення положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» було вчинено дії щодо перенаправлення запиту ОСОБА_1 на інформацію до Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м. Києві.

Відтак, суд вважає протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві, що полягає у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 07 вересня 2015 року. Доказів зворотного відповідачем суду не доведено.

Крім того, на переконання суду відповідь Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м. Києві на запит позивача від 15 вересня 2015 року не містить запитуваної інформації.

Оскільки позивач не отримав відповіді запит про отримання інформації від 07 вересня , суд дійшов висновку про задоволення позову та зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві надати відповідь на запит ОСОБА_3 від 07 вересня 2015 року по суті запиту.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві, що полягає у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 07 вересня 2015 року протиправною.

3. Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Києві надати відповідь на запит ОСОБА_3 від 07 вересня 2015 року по суті запиту.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський