Справа № 821/3870/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3870/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом судді Дніпровського районного суду м. Херсона Біла-Кисельової Анни Анатоліївни до голови Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 суддів України про визнання дій протиправними,

встановив:

Суддя Дніпровського районного суду м. Херсона Біла-Кисельова Анна Анатоліївна (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до голови Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_2 (далі - відповідач), за участю третьої особи - ОСОБА_3 суддів України (далі - третя особа), в якому просить: визнати протиправними дії відповідача, які були спрямовані на передачу 25.11.2015р. зборам суддів до розгляду заяви громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 24.11.2015р., які звернулись у відповідності до Закону України "Про звернення громадян", що в подальшому призвело до прийняття зборами суддів Дніпровського районного суду м. Херсона рішення №49 від 25.11.2015р., завдали істотної шкоди авторитету судової влади, похитнули довіру громадян України в рівність усіх суддів та були направлені на підрив авторитету окремих суддів.

Протиправність оскаржуваних дій позивач з посиланням на ст.ст.6, 9 Конституції України, ст.ст. 6, 24, 126 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про звернення громадян" мотивує тим, що вирішення по суті звернень громадян не належить до повноважень таких органів суддівського самоврядування, як збори суддів відповідного суду, а є повноваженнями того органу чи посадової особи, яким таке звернення адресовано. Тому відповідач з порушенням вказаних правових норм передав на розгляд зборам суддів Дніпровського районного суду м. Херсона заяву громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 24.11.2015р., яка повинна була розглянута саме ним. Вирішення в подальшому зборами суддів Дніпровського районного суду м. Херсона зазначеної заяви призвело до прийняття ними рішення №49 від 25.11.2015р., яке завдало істотної шкоди авторитету судової влади, похитнули довіру громадян України в рівність усіх суддів, підірвало авторитет окремих суддів.

Відповідачем надано заперечення на позов, за змістом якого він позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. При цьому відповідач посилається на те, що у провадженні судді Дніпровського районного суду м. Херсона Біла-Кисельової А.А. перебувала цивільна справа №666/2535/15-ц, у якій ухвалою судді Біла-Кисельової А.А. від 15.06.2015р. залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про збільшення розміру аліментів. Громадянкою ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу на це судове рішення, 16.07.2015р. позивач у даній справі отримала вказану цивільну справу для ознайомлення, однак до канцелярії суду її не повернула і на той час судове провадження вважалось втраченим, у зв'язку з чим справа до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 направлена не була. Тому ОСОБА_4 було подано 30.09.2015р. до Дніпровського районного суду м. Херсона заяву про відновлення втраченого судового провадження - цивільної справи №666/2535/15-ц. За твердженням відповідача, суддя Біла-Кисельова А.А. відмовилась від розгляду вказаної справи та вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження. Натомість 24.11.2015р. ОСОБА_4 та її представником ОСОБА_5 було подано заяву, в якій вони просили поновити порушене право учасника судового процесу та негайно вирішити питання про відновлення втраченого судового провадження. Як вказує відповідач, з 18.11.2015р. по 04.12.2015р. суддя Біла-Кисельова А.А. перебувала у відпустці, в той час як заява ОСОБА_4 про відновлення втраченого судового провадження так і не була вирішена. Посилаючись на приписи ст.126 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.ст.3, 10, 157 Цивільного процесуального кодексу України, п.п.2.3.1, 2.3.20 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням ОСОБА_3 суддів України від 26.11.2010р. №30, відповідач вважає, що виникла ситуація, яка потребувала термінового вирішення для усунення порушення прав ОСОБА_4 на доступ до правосуддя. Тому ним були скликані збори суддів Дніпровського районного суду м. Херсона, рішенням яких від 25.11.2015р. №49 було вирішено призначити повторний автоматизований розподіл заяви ОСОБА_4 про відновлення втраченого судового провадження. В подальшому суддею доповідачем, визначеному за наслідками повторного автоматизованого розподілу справи, прийнято рішення про відновлення втраченого судового провадження.

В судові засідання, призначені на 21.01.2016р. та на 01.02.2016р., відповідач не з'явився, явку свого представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, клопотав про відкладення судового засідання, однак не надав жодного належного і допустимого доказу на підтвердження обставин наявності поважних причин, які б перешкоджали йому з'явитись до суду.

Тому з урахуванням приписів ст.128 КАС України та процесуального статусу відповідача як суб'єкта владних повноважень суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача або його представника на підставі наявних у справі доказів.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях від 01.02.2016р., в яких зокрема, позивач звертає увагу на те, що відповідач у запереченнях: не навів жодного нормативного акту, який наділяє його повноваженнями передавати заяви громадян на розгляд зборів суддів; не довів належними і допустимими доказами правомірності оскаржених дій, як і обставин відмови позивача від вчинення процесуальних дій; натомість намагається давати оцінку діям позивача як судді, хоча це не передбачено законодавством.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.03.2015р. №19 обрано головою суду суддю Решетова В.В.

Сторонами не заперечується, що позивач є суддею Дніпровського районного суду м. Херсона.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона в складі судді Біла-Кисельової А.А. від 15.06.2015р. у справі №666/2535/15-ц залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про збільшення розміру аліментів.

15.07.2015р. до Дніпровського районного суду м. Херсона надійшла апеляційна скарга ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на вказану ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 15.06.2015р. у справі №666/2535/15-ц.

17.07.2015р. комісією Дніпровського районного суду м. Херсона у складі керівника апарату суду ОСОБА_7, заступника керівника апарату суду ОСОБА_8, помічника голови суду ОСОБА_9, секретаря суду ОСОБА_10 складено акт, затверджений головою суду ОСОБА_2 того ж дня, за змістом якого комісією зафіксовано факти надходження 15.07.2015р. до суду апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу суду від 15.06.2015р. у справі №666/2535/15-ц, передачі справи судді Біла-Кисельовій А.А. і зберігання її в кабінеті судді №505.

01.09.2015р. комісією Дніпровського районного суду м. Херсона у складі заступника керівника апарату суду ОСОБА_8, старшого секретаря суду ОСОБА_11, завідувача сектору роботи з громадянами ОСОБА_12, діловоду суду ОСОБА_13 складено висновок проведення службової перевірки, за змістом якого справа №666/2535/15-ц, у якій подана апеляційна скарга, не передана суддею Дніпровського районного суду м. Херсона Біла-Кисельовою А.А. до канцелярії суду та вважається втраченою.

30.09.2015р. до Дніпровського районного суду м. Херсона надійшла заява ОСОБА_4 від 15.09.2015р. про відновлення втраченого судового провадження - цивільної справи №666/2535/15-ц.

24.11.2015р. до Дніпровського районного суду м. Херсона надійшла заява ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 від тієї ж дати, адресована голові Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_2, за змістом якої заявники просять негайно вирішити питання про відновлення втраченого судового провадження - цивільної справи №666/2535/15-ц.

Головою Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_2 скликано на 25.11.2015р. збори суддів Дніпровського районного суду м. Херсона із включенням до порядку денного за п.2 питання про обговорення заяви про негайне відновлення втраченого судового провадження №666/2535/15-ц та направлення цієї справи до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_3 зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона від 25.11.2015р. №49 відповідно до його змісту вирішено призначити повторний автоматизований розподіл справи №666/2535/15-ц за заявою ОСОБА_4 про відновлення втраченого судового провадження, яку відмовилась приймати до свого провадження суддя Біла-Кисельова А.А., а також доручено голові Дніпровського районного суду м. Херсона звернутись до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про притягнення судді Біла-Кисельової А.А. до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з ухиленням від здійснення нею судочинства шляхом відмови приймати до свого провадження справи, що була їй розподілена 30.09.2015р. згідно п.2.3.44 "Положення про автоматизовану систему документообігу суду", затвердженого рішенням ОСОБА_3 суддів України від 26.11.2010р. №30 з наступними змінами та доповненнями.

ОСОБА_14 районного суду м. Херсона від 26.11.2015р. №03-01/7411/15-вих за підписом голови суду ОСОБА_2 надано відповідь гр. ОСОБА_4 та її представнику ОСОБА_5 про результати розгляду їх заяви від 24.11.2015р. щодо негайного вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження - справи №666/2535/15-ц.

Предметом спору є правомірність дій посадової особи - голови Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_2, які полягали у винесенні на розгляд зборів суддів заяви гр. ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 від 24.11.2015р. щодо негайного вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження - справи №666/2535/15-ц.

При вирішенні цього спору суд враховує приписи ч.ч.1, 2 ст.2, ст.3, ст.ст.4, 6, 8, 17 КАС України, відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Враховуючи зміст наведених правових норм, слід дійти висновку, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створюють перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

У зв'язку з цим слід звернути увагу, що позивачем у позовній заяві не вказано, які особисті права, свободи або інтереси саме позивача були порушені оскарженими діями відповідача.

Так, оскаржена дія полягала у винесенні головою суду на розгляд зборів суддів обговорення заяви громадян ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 від 24.11.2015р. щодо негайного вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження - справи №666/2535/15-ц, яка перебувала у провадженні Дніпровського районного суду м. Херсона, тобто фактично це дії щодо формування порядку денного зборів суддів вказаного суду.

На думку позивача, відповідач протиправно не розглянув цю заяву відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" та знову ж таки протиправно виніс її на розгляд зборів суддів, не зважаючи на те, що вирішення порушеного у заяві питання не відноситься до установленої законодавством компетенції органу суддівського самоврядування.

На запитання суду, яке саме суб'єктивне право позивача було порушено оскарженими діями відповідача, позивач зазначила, що таким правом є її право як судді на розгляд процесуальних документів (зокрема, заяви про відновлення втраченого судового провадження) у порядку, передбаченому процесуальним законодавством, оскільки оскарженими діями відповідач фактично усунув її від здійснення судочинства щодо розгляду згаданої заяви громадян.

У зв'язку з цим слід зазначити, що питання щодо прав та обов'язків судді регулюється ст.55 Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (тут і надалі - у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015р. №192-VIII), відповідно до якої права судді, пов'язані зі здійсненням правосуддя, визначаються Конституцією України, процесуальним та іншими законами. Суддя має право брати участь у суддівському самоврядуванні. Судді можуть утворювати громадські об'єднання та брати участь у них з метою захисту своїх прав та інтересів, підвищення професійного рівня. Суддя може бути членом національних або міжнародних асоціацій та інших організацій, що мають на меті захист інтересів суддів, утвердження авторитету судової влади в суспільстві або розвиток юридичної професії та науки. Суддя має право підвищувати свій професійний рівень та проходити з цією метою відповідну підготовку.

Зокрема, Кодексом адміністративного судочинства України, Цивільним процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України визначені права судді, які пов'язані із здійсненням судочинства та полягають у визначених законодавством межах допустимої поведінки судді щодо вчинення процесуальних дій. Однак таким правам судді кореспондують його ж обов'язки, в тому числі своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; не розголошувати відомості, які становлять таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання, тощо.

Крім того, судді належать і інші визначені Конституцією та законами України права, які пов'язані із реалізацією ним свого правового статусу як носія судової влади і які є суб'єктивним правами. Такі права можуть використовуватись ним і для задоволення власного інтересу.

Оцінюючи доводи позивача, суд приходить до висновку, що самі по собі дії відповідача не порушують указаних позивачем її прав.

Так, згідно із преамбулою Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996р. №393/96-ВР, цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 1 цього Закону передбачено право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 12 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб. До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Порядок та терміни розгляду звернень громадян, права громадянина при розгляді заяви чи скарги, обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг визначені Розділом II Закону України "Про звернення громадян" (ст.ст.14 - 23-1 Закону).

Слід зазначити, що позивач ОСОБА_1 не є суб'єктом звернення із заявою від 24.11.2015р. щодо негайного вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

За змістом заяви від 24.11.2015р. заявники фактично ставлять питання про відновлення втраченого, на їх думку, судового провадження та хоча і викладають свою власну оцінку діяльності позивача як судді, однак безпосередньо не вимагають прийняття будь-яких рішень чи вжиття дій по відношенню до позивача.

У зв'язку з цим слід врахувати, що повноваження голови місцевого суду визначені ст.24 Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якої голова місцевого суду: представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами; визначає адміністративні повноваження заступника голови місцевого суду; контролює ефективність діяльності апарату суду, вносить керівникові територіального управління Державної судової адміністрації України подання про призначення на посаду керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду та про звільнення їх з посад, а також про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства; видає на підставі акта про призначення (обрання) суддею чи звільнення судді з посади відповідний наказ; повідомляє Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України, а також через веб-портал судової влади про наявність вакантних посад суддів у суді у триденний строк з дня їх утворення; забезпечує виконання рішень зборів суддів місцевого суду; організовує ведення в суді судової статистики та інформаційно-аналітичне забезпечення суддів з метою підвищення якості судочинства; сприяє виконанню вимог щодо підвищення кваліфікації суддів місцевого суду; вносить на розгляд зборів суду пропозиції щодо кількості та персонального складу слідчих суддів; здійснює інші повноваження, визначені законом. Голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.

Таким чином, перелічені у ст.24 Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" повноваження голови місцевого суду не є вичерпними.

Завдання та організаційні форми суддівського самоврядування визначені ст.ст.124, 125 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ст.126 вказаного Закону, збори суддів - це зібрання суддів відповідного суду, на якому вони обговорюють питання внутрішньої діяльності цього суду та приймають колективні рішення з обговорюваних питань. Збори суддів скликаються головою відповідного суду за власною ініціативою або на вимогу не менше третини загальної кількості суддів, які працюють у цьому суді.

Збори суддів: обговорюють питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду та приймають з цих питань рішення, що є обов'язковими для суддів та працівників цього суду; визначають спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій справ; приймають рішення про обрання суддів на адміністративні посади та звільнення з цих посад; визначають рівень навантаження на суддів відповідного суду з урахуванням виконання ними адміністративних або інших обов'язків; заслуховують звіти суддів, які обіймають адміністративні посади в цьому суді, та керівника апарату суду; здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом.

Отже, перелічені у ст.126 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" повноваження зборів суддів місцевого загального суду також не є вичерпними; інші повноваження зборів суддів місцевого загального суду можуть установлюватись законодавством.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.6, 3.8, 3.9 Типового положення про збори суддів судів загальної юрисдикції, затвердженого рішенням ОСОБА_3 суддів України від 16.04.2015р. №39, збори суддів скликаються головою відповідного суду або особою, яка у встановленому законом порядку виконує обов'язки голови суду, за власною ініціативою або на вимогу не менше третини загальної кількості суддів, які працюють у цьому суді.

Підготовка зборів суддів забезпечується головою відповідного суду (особою, яка у встановленому законом порядку виконує обов'язки голови суду), а у випадку, передбаченому п. 3.2 цього Типового положення, - групою суддів, які ініціювали скликання зборів. Зазначені особи визначають дату, місце та час проведення зборів, попередній перелік питань, що виносяться на обговорення зборів (порядок денний); осіб, які відповідають за підготовку окремих питань; визначають суддю, який відкриває збори суддів. Для належної підготовки питань, що виносяться на обговорення зборів, можуть утворюватися робочі групи.

Інформація про час, місце та порядок денний зборів суддів завчасно доводиться до відома суддів та запрошених осіб, але не пізніше ніж за 3 дні до дати проведення зборів. У виключних випадках, з урахуванням терміновості та важливості питання, збори суддів проводяться невідкладно з оперативним повідомленням всіх суддів.

Враховуючи наведене, голова місцевого суду вправі винести на розгляд зборів суддів будь-яке питання щодо внутрішньої діяльності цього суду або здійснення повноважень, віднесених до компетенції зборів суддів законодавством.

У той же час, розв'язання винесеного головою суду на розгляд питання є вже компетенцією зборів суддів, які, по-перше, не позбавлені права відмовити у включенні до порядку денного такого питання, а по-друге, в протилежному випадку збори суддів приймають рішення, яке є обов'язковим до виконання, тому саме воно набуває статусу юридично значимого і може створювати для тих чи інших осіб правові наслідки.

Слід наголосити на тому, що позивач не оскаржує рішення зборів суддів, прийнятого за результатами розгляду ініційованого відповідачем питання.

Також слід звернути увагу на те, що відновлення втраченого судового провадження регулюється, зокрема Розділом IX Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004р. №1618-IV, яким передбачено, що вирішення такого питання відбувається за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Статтею 11-1 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у суді функціонує автоматизована система документообігу суду.

Позовні заяви, скарги, подання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, у порядку їх надходження підлягають обов'язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, що здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження документів. До автоматизованої системи документообігу суду в обов'язковому порядку вносяться: дата надходження документів, інформація про предмет спору та сторони у справі, прізвище працівника апарату суду, який здійснив реєстрацію, інформація про рух судових документів, дані про суддю, який розглядав справу, та інші дані, передбачені Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується ОСОБА_3 суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який ураховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішення для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, установлених законом.

Порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду, в тому числі видачі судових рішень та виконавчих листів, передачі справ до електронного архіву, зберігання текстів судових рішень, ухвал та інших процесуальних документів, надання інформації фізичним і юридичним особам, підготовки статистичних даних визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

ОСОБА_3 суддів України від 26.11.2010р. №30 із наступними змінами та доповненнями, затверджено Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Пунктом 1.2, підпунктом 1.4.9 пункту 1.4, пунктом 2.3 цього Положення передбачені: повноваження зборів суддів відповідного суду розглядати питання стосовно порядку функціонування автоматизованої системи, затвердження Засад використання автоматизованої системи документообігу суду як правил застосування цього Положення з урахуванням юрисдикції та інстанційності суду, норм процесуальних кодексів та законів України; визначення особливостей автоматизованого розподілу судових справ зборами суддів відповідного суду з урахуванням цього Положення; правила здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями; повноваження зборів суддів щодо здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями.

Суд враховує, що як вбачається зі змісту протоколу зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона від 25.11.2015р. та рішення зборів суддів №49 від тієї ж дати, фактичною метою обговорення заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 24.11.2015р. було не безпосереднє вирішення цієї заяви, а вирішення питання про здійснення повторного автоматизованого розподілу процесуального документу - заяви гр. ОСОБА_4 про відновлення втраченого судового провадження справи №666/2535/15-ц, з підстав, віднесених до виключної компетенції органів суддівського самоврядування.

Таким чином, порушене в заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 24.11.2015р. питання не є таким, що безумовно не відноситься до повноважень зборів суддів місцевого суду, а відтак відповідач не був позбавлений права як винести це питання на розгляд зборів суддів, так і інформувати заявників про результати його розгляду.

Слід зазначити, що за конкретних обставин даного спору саме по собі винесення на розгляд зборів суддів обговорення заяви громадян про відновлення втраченого судового провадження не створює безпосередньо для позивача юридично значимих наслідків, а відтак не порушує її прав, свобод та інтересів.

Рішень та дій, які стали наслідком розгляду ініційованого відповідачем питання та за своїм правовим характером можуть бути оцінені як такі, що впливають на права та інтереси позивача, останній не оскаржує.

У той же час, відповідачем розглянуто заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 24.11.2015р. та надано заявникам відповідь від 26.11.2015р. №03-01/7411/15-вих, тобто в порядку та у строки, визначені Законом України "Про звернення громадян".

Отже, твердження позивача про порушення відповідачем вимог вказаного Закону не знайшли свого підтвердження.

Посилання позивача на протиправність дій відповідача щодо видачі громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5 копії рішення зборів суддів Дніпровського районного суду м. Херсона №49 від 25.11.2015р. є безпідставними, оскільки по-перше Закон України "Про судоустрій і статус суддів" та затверджене рішенням ОСОБА_3 суддів України від 16.04.2015р. №39 Типове положення про збори суддів судів загальної юрисдикції не містять жодної заборони вчиняти такі дії, а по-друге, виходячи із сформульованих позивачем позовних вимог такі дії не є предметом оскарження.

Посилання позивача на те, що її не було запрошено на збори суддів Дніпровського районного суду м. Херсона, які відбулись 25.11.2015р., не мають жодного відношення до конкретного предмету даного спору, а тому не заслуговують на увагу.

Доводи позивача про те, що фактом винесення заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 24.11.2015р. на розгляд зборів суддів та прийняття останніми рішення №49 від 25.11.2015р. завдано істотної шкоди авторитету судової влади, похитнуло довіру громадян України в рівність усіх суддів, підірвано авторитет окремих суддів, можуть бути предметом дослідження відповідного органу, компетентного вирішувати питання про наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку або кримінального правопорушення, але не предметом дослідження судом при розгляді конкретної справи в порядку адміністративного судочинства.

У той же час суд не може прийняти до уваги доводи відповідача, викладені у запереченнях на позовну заяву, оскільки вони переважно полягають у наданні ним самим особистої оцінки процесуальній діяльності судді Біла-Кисельової А.А., однак ніяк не стосуються питання правомірності оскаржених нею дій відповідача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи установлені обставини спору у сукупності із наведеними вище положеннями законодавства та підзаконних нормативних актів, актів органів суддівського самоврядування, суд приходить до висновку, що оскаржені дії відповідача не порушують прав, свобод та інтересів позивача як фізичної особи та особи із спеціальним статусом - судді Дніпровського районного суду м. Херсона.

Відтак відсутній сам предмет судового захисту, окреслений як завдання адміністративного судочинства у ст.ст.2, 6, 17 КАС України, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 лютого 2016 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 11.1