Справа № 2а-0770/2207/12
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2016 рокум. Ужгород№ 2a-0770/2207/12

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса" до Берегівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 19 січня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі складено 25 січня 2016 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулося з адміністративним позовом Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Тиса" (далі по тексту позивач) до Берегівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просить суд: "1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14 червня 2012 року, видане Берегівською ОДПІ, про донарахування СТОВ «Тиса» податкового зобовязання щодо сплати податку на прибуток. 2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10 квітня 2012 року, видане Берегівською ОДПІ, про донарахування СТОВ "Тиса" податку на додану вартість".

Позовні вимоги мотивовані наступним. За результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань перевірки відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ "Олді Трейд" за період з 1 грудня 2009 року по 30 квітня 2010 року, Берегівською ОДПІ прийнято два податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10 квітня 2012 року та № НОМЕР_2 від 14 червня 2012 року, якими до позивачеві визначено суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 408526,25 грн. та з податку на прибуток в розмірі 576546,25 грн. Підставою для винесення податкових повідомлень-рішень стали зроблені відповідачем на підставі акту перевірки ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Олді Трейд" висновки про нікчемність та фіктивність укладеного позивачем із ТОВ "Олді Трейд" договору про надання послуг і взаємодії від 20 лютого 2009 року, відсутність між субєктами господарювання реальних фінансово-господарських відносин, а також порушення публічного порядку укладенням названого договору, який серед іншого суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи наявність у позивача всіх передбачених законодавством належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, що підтверджують реальний характер господарських операцій з ТОВ "Олді Трейд" та правильність віднесення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість та зменшення оподатковуваного доходу на суму валових витрат за результатами вказаної співпраці, позивач просив суд визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Також, зазначав, що стверджувати про вчинення сторонами правочину без наміру створення правових наслідків, які обумовлені таким (фіктивний договір), можна лише після набуття законної сили судовим рішенням про визнання відповідного договору недійсним. Оскільки такого рішення суду не існує, то викладені в акті перевірки доводи відповідача є хибними припущеннями.

У письмових запереченнях проти позову відповідач зазначив, що актом перевірки ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 11 червня 2010 року "Про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Олді Трейд" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 1 квітня 2009 року по 31 березня 2010 року" відповідно до баз даних ДПС податкової звітності та інших джерел інформації, одержаних в ході проведення перевірки, встановлено укладення ТОВ "Олді Трейд" цивільно-правових відносин та проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту; не встановлено факту передачі послуг від ТОВ "Олді Трейд" до підприємств-покупців у звязку з відсутністю первинних документів, що свідчить про те, що правочини між ТОВ "Олді Трейд" та покупцями здійснені без мети настання реальних наслідків.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року в задоволенні позову СТОВ "Тиса" відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2014 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для скасування судових рішень вказано передчасність висновків судів про безпідставне відображення позивачем в податковому обліку господарських операцій з ТОВ "Олді Трейд" без зясування реальності задекларованих господарських операцій, встановлення наявності ділової мети у розглядуваних операціях, оцінення дотримання учасниками господарських операцій норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Відповідно до статті 227 частини 5 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої інстанції при розгляді справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві, підтримала повністю. З урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2014 року додатково пояснила суду, що на виконання укладено договору про надання послуг і взаємодії ТОВ "Олді Трейд" на замовлення позивача здійснило пошук покупців для товару позивача, провело з ними від імені замовника переговори, погодило всі істотні умови купівлі-продажу вугілля, його поставки та оплати, сприяло в підписанні між позивачем та ТОВ "Фінансова група "Укренергопром", ТОВ "Угольпроменерго", ТОВ "Донбасс-Вуглемаркет" договорів на постачання вугільної продукції, надало позивачу гарантії виконання покупцями укладених угод та взяло на себе зобовязання нести відповідальність перед позивачем за порушення договірних зобовязань контрагентами. Все поставлене згідно укладених договорів постачання вугілля було своєчасно та в повному обсязі оплачено покупцями. Відтак, від співпраці з ТОВ "Олді Трейд" позивач отримав прибуток, тобто досягнув економічної мети, а тому укладення договору із ТОВ "Олді Трейд" було цілком виправданим та економічно доцільним; за відсутності такого позивачем не було б укладено договори постачання вугільної продукції з ТОВ "Фінансова група "Укренергопром", ТОВ "Угольпроменерго" та ТОВ "Донбасс-Вуглемаркет", не було б реалізовано вугілля вказаним контрагентам за відсутності 100% передплати, відповідно, не було б отримано прибутку, а відтак не досягнуто б ділової мети.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю та просив відмовити в задоволені позовної заяви. Додатково зазначив, що в ухвалі від 27 листопада 2014 року Вищий адміністративний суд України вказав на порушення позивачем законодавства, оскільки із наданим позивачу ТОВ "Олді Трейд" покупцем ТОВ "Фінансова група "Укренергопром" було укладено лише один договір постачання, а актів виконаних робіт два; те саме стосується й ТОВ "Угольпроменерго". Відтак, вважає, що у необхідності другий раз оплачувати послуги ТОВ "Олді Трейд" за наявності вже укладеного договору із покупцями, у позивача не було.

Зясувавши всі обставини у справі, перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що у період з 20 березня 2012 року по 23 березня 2012 року Берегівською обєднаною державною податковою інспекцією було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань перевірки відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ "Олді Трейд" за період з 01 грудня 2009 року по 30 квітня 2010 року, про що 02 квітня 2012 року складено Акт № 31-22/010/03747298 (Т. 1 а.с.а.с. 13-23).

В ході проведення перевірки встановлено факт здійснення у 2009-2010 роках фінансово-господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ "Олді Трейд" згідно договору №01/В про надання послуг і взаємодії від 20 лютого 2009 року. Згідно актів №1 від 23 листопада 2009 року, №2 від 31 грудня 2009 року, №3 від 28 лютого 2010 року, №4 від 31 березня 2010 року, №5 від 30 квітня 2010 року до договору №01/В ТОВ "Олді Трейд" надав позивачеві покупця необхідного товару; сума винагороди за надані послуги без ПДВ включено позивачем до складу валових витрат. ТОВ "Олді Трейд" виписано СТОВ "Тиса" податкові накладні; суми податку на додану вартість з вартості послуг включено позивачем до складу податкового кредиту.

На запит відповідача ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя надало акт від 11 червня 2010 року позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Олді Трейд" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 1 квітня 2009 року по 31 березня 2010 року (Т. 1 а.с.а.с. 102-106), в якому встановлено відсутність основних засобів на підприємстві, а відтак, здійснення фінансово-господарської діяльності із контрагентами поза межами правового поля, фіктивно, без наміру створення правових наслідків.

Надавши оцінку викладеному, відповідач дійшов висновку, що позивачем укладалась угода з ТОВ "Олді Трейд" з метою заниження обєкту оподаткування, несплати податків, а договір №01/В від 20 лютого 2009 року є нікчемним, не створює юридичних наслідків крім тих, що повязані з його недійсністю. Відтак, перевіркою встановлено порушення позивачем п.5.1. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", а саме завищено валові витрати по взаєморозрахунках з ТОВ "Олді Фрейд", в результаті чого занижено до сплати в бюджет податок на прибуток, а також порушення статті 7 пункту 7.4 підпункту 7.4.1 Закону України "Про податок на додану вартість", статті 198 пункту 198.3 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит по взаєморозрахунках з ТОВ "Олді Трейд", в результаті чого занижено до сплати в бюджет податок на додану вартість.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 10 квітня 2012 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" за № НОМЕР_1, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 408526,25 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 39535,25 грн. (Т. 1 а.с. 10), та податкове повідомлення-рішення форми "Р" за № НОМЕР_3, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 691855,50, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 230618,50 грн. (Т. 1 а.с. 40). Рішенням Державної податкової служби у Закарпатській області № 1062/10/10-244 від 14 червня 2012 року скаргу позивача задоволено частково, податкове повідомлення-рішення Берегівської ОДПІ № НОМЕР_3 від 10 квітня 2010 року скасовано в частині штрафної санкції в розмірі 115309,25 грн. Відтак, відповідачем 14 червня 2012 року прийнято нове податкове повідомлення-рішення форми "Р" за № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 576546,25 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 115309,25 грн. (Т. 1 а.с. 11).

Відповідно до статті 2 частин 1 та 3 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційно закріплений принцип законності міститься і в пункті 21.1 статті 21 Податкового кодексу України, згідно з яким посадові особи контролюючих органів зобовязані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 198 пунктом 198.3 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Згідно до статті 5 пункту 5.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (що діяв у спірний період) валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються, в тому числі, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті (підпункт 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону).

В силу статті 5 пункту 5.3 підпункту 5.3.9 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами також визначена пунктом 1.2 статті 1, пунктом 2.1 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року за № 88.

Статтями 1 та 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, правила податкового обліку не встановлюють конкретного переліку первинних документів, за допомогою яких повинні бути оформлені господарські операції, а також не передбачають будь-яких спеціальних вимог до форми або виду первинних документів, до їх оформлення та заповнення. До документів, які засвідчують факт придбання товару, робіт, послуг, діюче законодавство висуває лише одну умову - вони повинні засвідчувати фактичне отримання товару або результати робіт, послуг.

В ході судового розгляду судом були досліджені та оцінені надані позивачем первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ "Олді Трейд", а саме:

- договір про надання послуг і взаємодії №01/В від 20 лютого 2009 року, за умовами якого ТОВ "Олді Трейд" як виконавець бере на себе зобовязання за відповідну винагороду на умовах, що містяться в даному договорі, надати замовнику (позивачеві) послуги і сприяння з метою здійснення замовником угод з поставки вказаного в додатку товару на обумовлених в додатку умовах, а також надати замовнику відповідні гарантії/поруку для забезпечення виконання обумовленої угоди. Згідно пунктів 3.2., 3.3. Договору вартість послуг включає себе винагороду за делькредере і надання гарантії по якості товару, а також компенсацію всіх витрат виконавця, обумовлених виконанням даного договору. Замовник зобовязується сплатити виконавцю вартість послуг за кожну окрему угоду (транзакцію), укладену та забезпечену у відповідності з умовами даного договору, по відношенню до яких виконавцем виконано передбачені договором послуги (Т. 1 а.с.а.с. 41, 42);

- акт № 1 від 23 листопада 2009 року та акт № 2 від 31 грудня 2009 року по договору №01/В від 20 лютого 2009 року про надання виконавцем позивачу покупця потрібного товару ТОВ "Фінансова група "Укренергопром", проведення від імені замовника перемовин з покупцем, результати яких використані замовником для укладення з покупцем договору №2 1/ЧК-У від 31 березня 2009 року, надання замовнику поруки за виконання покупцем зобовязань по угоді (делькредере); виконавець виконав свої зобовязання по договору відносно укладення та виконання вказаної в даному акті угоди - обєм поставленого замовником та оплаченого покупцем товару склав більше 15000 тон. (Т. 1 а.с.а.с. 43, 45);

- акт № 3 від 28 лютого 2010 року та акт № 4 від 31 березня 2010 року по договору №01/В від 20 лютого 2009 року про надання виконавцем позивачу покупця потрібного товару ТОВ "Угольпроменерго", проведення від імені замовника перемовин з покупцем, результати яких використані замовником для укладення з покупцем договору № 27/01-ЧК-У від 27 січня 2010 року, надання замовнику поруки за виконання покупцем зобовязань по угоді (делькредере) (Т. 1 а.с.а.с. 47, 49);

- акт № 5 від 30 квітня 2010 року по договору №01/В від 20 лютого 2009 року про надання виконавцем позивачу покупця потрібного товару ТОВ "Донбасс-Углемаркет", проведення від імені замовника перемовин з покупцем, результати яких використані замовником для укладення з покупцем договору №01/1-ЧК-У від 01 квітня 2010 року, надання замовнику поруки за виконання покупцем зобовязань по угоді (делькредере) (Т. 1 а.с.а.с. 51);

- податкові накладні на послуги по реалізації товару (вугілля) по угоді (делькредере) від 23 листопада 2009 року № 35003 на суму 766947,18 грн., від 31 грудня 2009 року № 31120000 на суму 285915,00 грн., від 28 лютого 2010 року № 28020000 на суму 262864,28 грн., від 31 березня 2010 року № 31030000 на суму 121625,88 грн., від 30 квітня 2010 року № 403 на суму 776585,60 грн. (Т. 1 а.с.а.с. 44, 46, 48, 50, 52).

Судом також встановлено, що на момент укладення позивачем вказаного договору та його фактичного виконання ТОВ "Олді Трейд" було включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, було зареєстровано платником податку на додану вартість ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя згідно свідоцтва № 100220114, що не заперечується й відповідачем.

Також, позивачем подані суду докази укладення ним з наданими ТОВ "Олді Трейд" покупцями договорів постачання вугільної продукції (договір із ТОВ "Фінансова група "Укренергопром" № 21/ЧК-У від 31 березня 2009 року (Т. 1 а.с.а.с 53-57), договір із ТОВ "Вугілляпроменерго" № 27/01-ЧК-У від 27 січня 2010 року (Т. 1 а.с.а.с. 5862), договір із ТОВ "Донбасс-Углемаркет" № 01/1-ЧК-У від 01 квітня 2010 року (Т. 1 а.с.а.с. 63-67)), поставку на виконання вказаних договорів продукції (акти приймання передачі вугілля з переліком вагонів з вугіллям та їх якісні показники, квитанції про приймання вантажу до перевезення залізничним транспортом, податкові накладні), а також оплату покупцями прийнятої продукції (банківські виписки по рахунку позивача) (Т. 1 а.с.а.с. 107-131, Т. 2 а.с.а.с. 39-182).

За результатом правової оцінки наведених первинних документів, судом не встановлено їх невідповідності вимогам чинного законодавства, навпаки, вони складені належним чином та містять всі обовязкові реквізити, отже такі документи можна вважати належними доказами реальності здійснених господарських операцій.

Враховуючи вказівки Вищого адміністративного суду України, судом було проаналізовано в цілому умови договору № 01/В від 20 лютого 2009 року та встановлено, що таким обумовлено, окрім пошуку покупця для товару позивача, здійснення виконавцем контролю за успішним проведенням кожної окремої транзакції (поставки) в межах укладеного договору з покупцем, участь у відвантаженні товару, надання гарантій оплати покупцем кожної партії отриманого товару. При цьому, сторонами виплата ТОВ "Олді Трейд" винагороди не ставилась в залежність від кількості укладених договорів із покупцями, необхідність укладення при кожній поставці товару нового договору постачання не передбачалась.

З наданими ТОВ "Олді Трейд" в межах договору № 01/В від 20 лютого 2009 року покупцями позивач уклав по одному договору постачання вугільної продукції, обумовивши загальні умови поставки продукції, порядок прийняття такої за кількістю та якістю, умови оплати та відповідальності сторін. Однак, в межах кожного договору між позивачем та покупцями було підписано ще додаткові угоди, із зазначенням конкретних строків поставки відповідної партії товару, обємів поставки та вартості вугілля (Т. 1 а.с.а.с. 53, 58, 63). Зазначене відповідає умовам розділу 2 договорів постачання вугільної продукції "Базові умови поставки". Саме внаслідок проведення переговорів про поставку окремих партій продукції, погодження істотних умов конкретної господарської операції, підписання додаткових угоди до договору, контроль за успішним виконанням поставок, гарантування оплати вартості товару покупцем зумовило укладення між позивачем та ТОВ "Олді Трейд" два акти в межах одного договору поставки із ТОВ "Фінансова група "Укренергопром" та два акти в межах договору із ТОВ "Вугілляпроменерго".

Відтак, суд відхиляє твердження представника відповідача, що відсутність укладення окремого договору із покупцем товару за кожним фактом надання такого замовнику за наявності додаткових угод до раніше укладеного договору поставки свідчить про безпідставне відображення позивачем в податковому обліку господарських операцій з ТОВ "Олді Трейд".

Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2014 року, висновки і мотиви якої є обовязковими при новому розгляді справи, при перевірці господарських операцій між позивачем та ТОВ "Олді Трейд" зясуванню підлягають обставини наявності ділової мети.

Так, статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Стаття 14 пункт 14.1 підпункт 14.1.36 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Розглядувана позиція випливає зі змісту підпункту статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.231 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (зменшення податкового зобовязання). Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру).

В ході розгляду справи судом встановлено, що господарські операції позивача з ТОВ "Олді Трейд" обумовлені розумними економічними причинами та здійснені з метою отримання матеріальної вигоди.

Так, згідно досліджених у судовому засіданні актів за №№ 1, 2, 3, 4, 5 до договору № 01/В від 20 лютого 2009 року, актів приймання передачі вугілля результатом наданих послуг з боку ТОВ "Олді Трейд" стали поставка позивачем вугільної продукції та своєчасне отримання оплати вартості такої від ТОВ "Фінансова група "Укренергопром" в розмірі 16485091,32 грн., від ТОВ "Вугілляпроменерго" у розмірі 6726338,90 грн., від ТОВ "Донбасс-Вуглемаркет" у розмірі 13539625,62 грн. Отже, в загальному позивач в межах співпраці з ТОВ "Олді Трейд", та завдяки їй, відчужив продукції на суму 36751055,80 грн., з яких за надані послуги ТОВ "Олді Трейд" сплатив 2213937,76 грн. Як стверджує позивач, з урахуванням всіх понесених витрат ним було отримано прибуток з позитивним значенням.

Суд не може встановити в наданих ТОВ "Олді Трейд" послугах ознак зайвого посередництва в ланцюгу постачання продукції від позивач до кінцевих покупців тільки на підставі наявності двох актів про надання послуг з пошуку покупця при дійсному укладенні лише одного договору постачання вугільної продукції. На виконання укладеного із позивачем договору ТОВ "Олді Трейд", окрім пошуку потенційного покупця товару для СТОВ "Тиса" та сприяння в укладенні з таким одного договору постачання вугільної продукції, в подальшому забезпечило можливість здійснення поставки додаткових партій вугілля, їх прийняття покупцем по кількості та якості, своєчасної оплати, що і стало підставою для складання атів № 2 від 31 грудня 2009 року та акту № 4 від 31 березня 2010 року. Умовами договору № 01/В від 20 лютого 2009 року було передбачено обовязок замовника оплатити виконавцю вартість послуг за кожну окрему транзакцію, і як стверджує представник позивача, за інших умов ТОВ "Олді Трейд" не погодилось би на співпрацю з позивачем.

Відповідачем не спростовано позицію позивача щодо того, що СТОВ "Тиса" навіть після підписання договорів постачання вугільної продукції із ТОВ «Фінансова група "Укренергопром" та ТОВ "Вугілляпроменерго" напряму не спілкувалось із покупцями, всі перемовини щодо обємів, строків поставки, а також ціни товару вело виключно ТОВ "Олді Трейд", а тому з огляду на успішно проведені та вчасно оплачені поставки вугілля господарські взаємовідносини із ТОВ "ОлдіТрейд" були економічно вигідними для позивача.

Відповідач як субєкт владних повноважень не спростував законність дій платника податків (позивача), а лише зазначив про нікчемність укладених ТОВ "Олді Трейд" з усіма своїми контрагентами договорів, тобто, фактично, податковим органом заміщено обовязок спростування презумпції правомірності дій та рішень платника податків на обовязок доводити податковому органу права на податковий облік певних операцій.

При цьому, зазначені в акті перевірки від 02 квітня 2012 року обставини стосуються лише господарської діяльності контрагента позивача - ТОВ "Олді Трейд", і жодним чином не доводять недобросовісності позивача та відсутності реальності господарських операцій. Формування субєктом господарювання податкового кредиту та витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а повязане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Слід також зазначити, що відповідач позбавлений права самостійно, в позасудовому порядку, приймати рішення щодо реальності тих чи інших господарських операцій платника податку, або права визнавати нікчемними вчинені ним правочини.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, господарська діяльність позивача, у тому числі взаємовідносини з ТОВ "Олді Трейд", за період з 01 квітня 2009 року по 31 березня 2010 року та з 01 квітня 2010 року по 31 березня 2011 року вже були обєктом перевірки відповідача під час планових виїзних перевірок СТОВ "Тиса" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за результатами яких складено акти від 11 серпня 2010 року та 23 червня 2011 року. В ході перевірок порушень податкового законодавства з питань формування податкового кредиту по ТОВ "Олді Трейд" та заниження податку на прибуток встановлено не було (Т. 1 а.с.а.с. 6-35).

Таким чином, на виконання вимог статті 71 КАС України, відповідачем не надані належні та допустимі докази на спростування фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом, за наслідками яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 9 частини 1 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 2 частини 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, приймаючи оскаржувані рішення контролюючий орган діяв не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 162 частини 2 пункту 1 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Керуючись статтями 9, 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса" до Берегівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14 червня 2012 року за № НОМЕР_2 та від 10 квітня 2012 року за № НОМЕР_1.

Присудити на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса" судові витрати у розмірі 2146 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Берегівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_3