Справа № 754/12131/15-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А.,Троян Н.М.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року, позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві в якому просить визнати відмову відповідача фактичний догляд за дитиною з дня її народження (з 01.04.2014 року) по 08.06.2014 року, як такий, що не підлягає державній допомозі по догляду як незаконною, зобовязати період з 01.04.2014 року по 08.06.2014 року визнати таким, який підлягає матеріальній підтримці як державна допомога по догляду за дитиною, визнати відмову щодо нарахування і виплати державної допомоги по догляду за дитиною за період з 01.04.2014 року по теперішній час у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років незаконно, зобовязати нарахувати позивачу до виплати та виплатити у повному обсязі недоплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною з 01.04.2014 року по теперішній час виходячи із розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років 1032,00 грн на місяць та зобовязати в подальшому нараховувати та виплачувати в помісячних проплатах допомогу при народженні дитини у розмірі 0,8333 кр. прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Позивач посилаючись на ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням», свої вимоги мотивує тим, що після народження дитини відповідач нарахував розмір державної допомоги по догляду за дитиною лише з 09.06.2014 року, тобто період з 01.04.2014 року по 08.06.2014 року не зараховується як повноцінний догляд, а тому не забезпечується матеріальною підтримкою зі сторони держави. Більш того, з 01.07.2014 року державну допомогу по догляду за дитиною надавати призупинили, а відповідно до постанови КМУ від 27.12.2001 року (з врахуванням змін від 25.06.2014 року №208, 04.06.2015 року №355), не передбачено зміни будь-яких правових норм щодо дітей, які народилися до 30.06.2014 року. Таким чином, відмова відповідача визнавати догляд за дитиною з 01.04.2014 року до досягнення нею трирічного віку та відмова надавати державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму незаконною, та такою, що грубо порушує права позивача, які чітко визначені та гарантовані законодавством України.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився 01.04.2014 року.

Позивач є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Знаходиться на обліку в Деснянському РУПСЗН та отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860,00 грн. Даний факт підтверджується довідкою УПСЗН від 24.07.2015 року.

З метою оптимізації соціального захисту сімей з дітьми 27.03.2014 року Верховною Радою України було схвалено Закон України від № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким, зокрема, внесено зміни до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», який набирає чинності з 01.07.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зі змінами, Особам, які на 30 червня 2014 року мали право на отримання допомоги при народженні дитини у розмірі, встановленому на першу дитину, після досягнення дитиною двох років на наступні 12 місяців призначається щомісячна допомога у розмірі 130 гривень, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вище викладене, у разі якщо право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виникає до 1 липня 2014 року допомога призначається з дня звернення (для непрацюючих осіб та фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності) або з дня настання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (для працюючих осіб).

Виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (як в мінімальному так і у збільшеному розмірі) з 01.07.2014 року буде припинена всім отримувачам: батькам дитини, усиновлювачам, опікунам, дідусям, бабусям, та іншим родичам, які здійснюють догляд за дитиною.

При цьому, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не припиняється з 01.07.2014 року для осіб, яким допомога при народженні першої дитини (народженої по 30.06.2014 року включно) припинена в звязку з закінченням строку виплати, для таких отримувачів допомога продовжиться в розмірі 130 грн. (тобто одному з батьків дитини (опікуну), який отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку віком від 2-х до 3-х років).

Крім того, після закінчення виплати допомоги при народженні першої дитини (народженої по 30.06.2014 року включно), що виплачуватиметься 24 місяці, на наступних 12 місяців буде призначена допомога по догляду за дитинною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн.

У відповідності до норм прямої дії ст.ст.3,6 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цієюКонституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на те, що Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, які по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, у тому числі залежно від предмету правового регулювання, у законодавстві України немає закону, який би вирішував питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу, тому суд, приймаючи до уваги загальновизнане правило, що з прийняттям нового правового акту автоматично скасовується одно предметний акт, якій діяв у часі раніше, виходячи з принципу дії нормативно-правових актів у часі та правил застосування у державі норм матеріального права, дійшов до висновку про правомірність дій посадових осіб УПСЗН, щодо припинення позивачу виплат державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що припинення відповідачем виплат позивачу державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є правомірними, оскільки п.п.4 п.7 Розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII було виключено розділ IV «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» (яким і передбачалася виплата позивачу зазначеної допомоги) і вказані зміни набрали чинності з 01.07.2014 року, а тому дії відповідача є законними.

Таким чином, враховуючи, що розмір державної допомоги при народженні дитини визначається державою, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідачем дотримано норми чинного законодавства та правомірно нараховано і виплачено державну допомогу по догляду за дитиною та при народженні дитини.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку та у здоволенні позову відмовив повністю.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 02 лютого 2016 року.

(Повний текст ухвали виготовлено - 28 січня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Троян Н.М.