Справа № 816/553/15-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/27998/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2015 р.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 р.

у справі № 816/553/15-а

за позовом Державного підприємства «Новосанжарське лісове господарство»

до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Новосанжарське лісове господарство» (далі - позивач, ДП «Новосанжарське лісове господарство») звернулось до суду з позовом до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - відповідач, Полтавська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2015 р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Полтавської ОДПІ від 06 лютого 2015 року № та № .

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 р. постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2015 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Полтавська ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2015 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу ДП «Новосанжарське лісове господарство», посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2015 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 р.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Полтавською ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ДП «Новосанжарське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 23.01.2015 року №16/22/00992734.

В акті перевірки зазначено порушення: 138.1.1 п. 138.1, п.138.2, 138.4 статті 138 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року на суму 405158,60 грн.., в т.ч. 4 кв. 2012 року - 87908,85 грн., 2013 рік -317249,75 грн.; п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201,6, п.201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 88105,46 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.02.2015 р. №000402201, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 110131,84 грн., у тому числі за основним платежем - 88105,46 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 22026,38 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності на 607637,90 грн., у тому числі за основним платежем 405158,60 грн. а штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 202579,30 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 138.1 ст.138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 цього ж Кодексу, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України, передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 цього ж Кодексу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.07.2012 р. між ДП «Новосанжарське лісове господарство» (Замовник) та ПП «ПНВП Старт Трейдінг Сервіс» (Підрядник) укладено договір підряду на проведення лісозаготівельних робіт №245. Згідно з п.1.1 даного договору Підрядник зобов'язується на власний ризик та власними силами виконати комплекс робіт у відповідності до п.1.2 цього договору, у термін передбачений календарним планом заготівлі сортиментної структури, лісорубним квитком №68 від 13.07.2012 року в Новосанжарському лісництві та Картою технологічного процесу розроблення лісосіки.

02.01.2013 р. між ДП «Новосанжарське лісове господарство» та ТОВ «Укрліспром» укладено договір на проведення лісозаготівельних робіт №42. Згідно пункту 1.1 умов даного договору Підрядчик зобов'язується на власний ризик та власними силами виконати комплекс робіт у відповідності до п.1.2 цього договору, у термін передбачений календарним планом заготівлі сортиментної структури, лісорубним квитком №7 від 11.01.2013 року в Карлівському лісництві та Картою технологічного процесу розроблення лісосіки. лісозаготівельних робіт від 02.01.2013 року №42).

Крім того, 21.01.2013 р. між ДП «Новосанжарське лісове господарство» та ПП ОСОБА_4 укладено договір підряду на проведення лісозаготівельних робіт №39. Згідно пункту 1.1 умов даного договору Підрядчик зобов'язується на власний ризик та власними силами виконати комплекс робіт у відповідності до п.1.2 цього договору, у термін передбачений календарним планом заготівлі сортиментної структури, лісорубним квитком №15 від 21.01.2013 року в Малоперещепинському лісництві.

Виконання зазначених договорів підтверджено належним чином складеними первинними документами: актами приймання - передачі, кошторисами, картами технологічного процесу розроблення лісосіки, актами прийому-передачі виконаних робіт, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями тощо.

Отже, позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з контрагентами, що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування витрат та податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2015 р. та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області відхилити.

2.Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2015 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун