Справа № 802/4028/15-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 січня 2016 р. Справа № 802/4028/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) з позовом до Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач, Козятинська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

У позовній заяві позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 19.11.2015 року №.

Позивач зазначає, що акт документальної перевірки не містить достатніх доказів для прийняття відповідного податкового повідомлення - рішення, оскільки наявність прощення (анулювання) їй валютного боргу банківською установою контролюючим органом в акті перевірки не встановлено.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про безпідставність, необгрунтованість та протиправність прийнятого податкового повідомлення - рішення, а відтак є підстави для його скасування.

Позивач в судове засідання не з'явився, уповноважену особу представляти інтереси не направила, надавши заяву за вх. №934 від 19.01.16 року, в якій зазначено, що розгляд даної адміністративної справи провести за відсутності позивача. Заявлений адміністративний позов повністю підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду адміністративної справи був повідомлений. Проте, представник відповідача, надав через канцелярію суду копії матеріалів, що стосуються предмету здійсненої перевірки.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути дану справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в ході проведення доперевірочного аналізу Вінницькою ОДПІ був наданий запит № 1589/17-113 від 08.05.2015 року АТ «УкрСиббанк» щодо отримання доходу в 2014 році (ознака 126) ОСОБА_1 У відповіді зазначено, що ОСОБА_1 було нараховано дохід у вигляді анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом в сумі 266860,14 грн. та письмово повідомлено її особисто під підпис, що підтверджується матеріалами справи. Крім того податкові декларації про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 до Козятинської ОДПІ не подавались.

Як слідує з матеріалів справи на підставі пп. 78.1.2 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, наказу Козятинської ОДПІ від 29 вересня 2015 року №557 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, було проведено перевірку діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

В ході перевірки встановлено допущені порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1, а саме пп. Д п.п. 164.2.17, п. 164.2 ст. 164 та ст. 176 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого було занижено оподатковуваний дохід за 2014 рік в розмірі 266860,14 грн. Відповідно до п.167.1 ст. 167 податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за наслідками проведеної перевірки, визначений у сумі 45122,62 грн.

Результати перевірки знайшли своє відображені в акті перевірки №140/17/НОМЕР_1 від 26.10.2015 року (а. с.10-21). На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2015 року, яким до позивача застосовано суму 45122,62 грн. - за основним зобов'язанням та 11450,66 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а. с. 9).

Визначаючись щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За правилами статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 46.1. ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно п.п.47.1.2. п.47.1 ст.47 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом несуть відповідальність за складання податкової звітності.

Згідно п.п. 49.18.4. п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України подання податкової декларації Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Керуючись п.п.164.2.17. п.164.2.17 ст.164 Податкового кодексу України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно п. 167.1. ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить. 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Відповідно п. 179.1. ст.179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Суд, наголошує, що згідно листа Укрсиббанку від 17.06.2015 року, підтверджено достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичним особам, а саме ОСОБА_1 за період 2014 року, що відображені банком у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ) за ознакою доходу «126». Вищевказаний дохід нараховано у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, з врученням боржнику відповідного повідомлення про таке анулювання (прощення боргу) та включенням суми анульованого боргу до Податкового розрахунку за формою 1-ДФ за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

Отже, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що під час здійснення документальної позапланової невиїзної перевірки було дійсно встановлено порушення порядку сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, яке знайшло своє підтвердження в ході дослідження документів та матеріалів наявних у справі.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, водночас податковим органом на виконання вимог, які містяться у статті 71 КАС України, доведено правомірність прийняття податкового повідомлення - рішення № від 19.11.2015 року.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, що встановлено ч.1 ст. 86 КАС України.

Отже на виконання свого обов'язку відповідачем доведено правомірність винесення свого рішення, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Чернюк Алла Юріївна

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар