Справа № 2а-109/10
Суддя: Горщар А. Г.
Дата ухвалення: 2010-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Полонський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Горщара А.Г.

при секретарі Салюк Т.М.

з участю сторін, представників позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне адміністративну справу за позовом Полонського районного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів виплачених як допомога по безробіттю, -

встановив:

Полонський районний центр зайнятості (далі центр зайнятості) звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача 11 021 грн. 69 коп. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 25.12.2008 року для ОСОБА_3 була призначена допомога по безробіттю, виплата якої здійснювалась по 11.12.2009 року і за цей період позивачу виплачено допомоги в загальній сумі 11 021 грн. 69 коп. В грудні 2009 року виявлено, що ОСОБА_3. надав центру зайнятості неправдиві відомості про те, що він не є субєктом підприємницької діяльності, а тому йому було припинено виплату допомоги та порушено питання про повернення незаконно отриманих виплат.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила задовольнити його.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що він дійсно являвся субєктом підприємницької діяльності, однак 3.12.2008 року подав держаному реєстратору заяву про припинення підприємницької діяльності, якою фактично перестав займатись, та після чого звернувся до центру зайнятості з питання призначення допомоги по безробіттю. Оскільки фактично від підприємництва, ніяких доходів не отримував, тому вважав, що він є безробітним і має право на отримання такої допомоги.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази суд вважає позов слід задовольнити частково.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 6.04.2006 року являвся субєктом підприємницької діяльності. 3 грудня 2008 року він подав держаному реєстратору заяву про припинення підприємницької діяльності, а 25 грудня 2008 року звернувся до центру зайнятості де подав заяву в якій просив надати йому статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю в якій вказав, що він на даний час не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Цього ж дня директором центру було видано наказ яким для відповідача надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

5.03.2009 року здійснена державна реєстрація припинення ОСОБА_3 підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця.

11 грудня 2009 року позивач припинив для відповідача. виплату допомоги у звязку з тим, що він на час надання статусу безробітного являвся субєктом підприємницької діяльності.

Наведені обставини підтверджуються даними заяви позивача від 25.12.2008 року, зазначеними наказами директора центру зайнятості, показаннями державного реєстратора і сторонами не заперечуються.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» - в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, які зокрема самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

Стаття 2 названого Закону передбачає, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Згідно з ч.3 ст. 46 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до „Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

Відповідно з Порядком призначення і надання допомоги по безробіттю, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 року № 915/5136 пункту 6.2 допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного.

Згідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою КМ України від 14.02.2007 року № 219, для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній зокрема інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною третьою статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", тобто що він не є підприємцем.

Відповідач в заяві від 25.12.2008 року про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю вказав, що він в даний час не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, що не відповідало дійсності.

Таким чином відповідно до положень наведених нормативних актів суд приходить до висновку, що відповідач станом на 25 грудня 2008 року не міг бути визнаним як безробітний, оскільки на той час він мав статус підприємця, і відносився до зайнятих громадян, а тому йому тоді незаконно було призначено допомогу по безробіттю.

Однак 5.03.2009 року у звязку з державною реєстрацією припинення ОСОБА_3 підприємницької діяльності як фізичної особа-підприємця він мав підстави з вказаної дати визнаватись безробітним, та отримувати допомогу по безробіттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Частина 4 названого Закону встановлює, що незастраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, виконують обов'язки та несуть відповідальність, так як і застраховані особи.

На думку суду із відповідача підлягає стягненню незаконно отримані ним суми допомоги по безробіттю лише за період з 25.12.2008 року по 5.03.2009 року, що становить 72 дні і складає суму 2267 грн. (11 021грн.69 коп. сума виплаченої допомоги по безробіттю за 350 днів х на 72 дні : 350), оскільки в послідуючому після 5.03.2009 року ОСОБА_3 мав законні підстави для виплати йому допомоги по безробіттю.

Керуючись наведеним ст.ст. ч.3 ст. 160, 163 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Полонського районного центру зайнятості 2267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) грн. 30 коп. незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий ________________