Справа № 825/150/16
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року Чернігів Справа № 825/150/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді Житняк Л.О.
суддів Падій В.В., Соломко І.І.,
за участі секретаря Стасюк Т.В.
позивача ОСОБА_1
представника позивача Лєскова В.О.
представника відповідача-1 Полєтва Є.О.,
представника відповідача-2 Богдан М.С.,
представника відповідача-3 Прокопенко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
14.01.2016 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-2), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач-3), в якому просить суд:
- визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 243 600,00 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем порушено вимоги Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, оскільки протиправно відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II групи.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, позов просив задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача-1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, оскільки заява позивача. з доданими до неї документами Міністерством оборони України не розглядалась та жодного рішення, за результатами її розгляду, відповідачем-1 не приймалось.
Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, оскільки Чернігівський обласний військовий комісаріат не є уповноваженим органом на прийняття рішення щодо призначення чи відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, він лише приймає від позивача визначений пакет документів та направляє його на адресу уповноваженого органу для прийняття відповідного рішення, а після прийняття позитивного рішення про виплату одноразової грошової допомоги та перерахування коштів для виплати одноразової грошової допомоги проводить її виплату особі, якій призначена вищевказана допомога.
Представник відповідача-3 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі та зазначив, що військовим комісаріатом були вчинені всі необхідні дії щодо оформлення документів та направлено за підпорядкованістю до відповідача-2 для прийняття рішення головним розпорядником коштів щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу.
Крім того, позивачем уточнені позовні вимоги, оскільки до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату позовні вимоги не заявлено, тому відсутні підстави досліджувати правомірність дій останніх. Вказане позивач та представник позивача усно підтвердили під час фіксування судового засідання. А отже, дії чи бездіяльність відповідача-2 та відповідач-3 щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби судом не перевірялось та не встановлювалось.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Наказом головнокомандувача військово-повітряних сил Збройних сил України від 29.10.2004 № 300 позивача звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я) та виключено зі списків особового складу взводу з усіх видів забезпечення (а.с.13).
Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії МСЕ-ЧНВ від 16.11.2004 № 075091, з 16.11.2004 до 16.11.2007 позивачу встановлено III групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням позивачем обов`язків військової служби (а.с.28).
Також, з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії МСЕ-ЧНВ від 20.11.2007 № 354083 вбачається, що позивачу встановлено III групу інвалідності безстроково, яка пов`язана з виконанням позивачем обов`язків військової служби (а.с.27).
В подальшому, згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.03.2014 серії АВ № 0128503 позивачу встановлено II групу інвалідності безстроково, яка пов`язана з виконанням позивачем обов`язків військової служби (а.с.26).
Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2015 позивачем на адресу Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату направлено заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням позивачем обов`язків військової служби. До заяви позивачем було додано пакет документів: копія паспорту; копія ідентифікаційного коду; копія свідоцтва про хворобу; копії довідок МСЕК; довідка НАСК Оранта; довідка Новозаводської районної у м. Чернігові ради; картка реквізитів для проведення операцій (а.с.60).
Листом військового комісара Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату від 11.03.2015 № 1213 заява позивача з доданими до неї документами надіслана на адресу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50).
Листом військового комісара Чернігівського обласного військового комісаріату від 12.03.2015 № 1615 заява позивача з доданими до неї документами надіслана на адресу директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України (а.с.51).
27.10.2015 Департамент фінансів Міністерства оборони України листом № 248/3/6/3105 повідомив Чернігівський обласний військовий комісаріат про те, що підстави для подання пропозицій Міністру оборони України для призначення одноразової грошової допомоги позивачу відсутні (а.с.52).
06.11.2015 Чернігівський обласний військовий комісаріат повідомив про вищевказану обставину позивача (лист від 06.11.2015 № 5734) (а.с.15).
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232 Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон № 2232).
Відповідно до ст.41 Закону № 2232 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011. Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Так, ч.1 ст.16 Закону № 2011 визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Перелік випадків, при настанні яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, визначені п.2 ст.16 Закону № 2011.
У свою чергу, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).
Закон України від 20.12.1991 № 2011I Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Так, у відповідності до п.6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин: у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Згідно з пунктами 11-14 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (пункт 12 Порядку № 975).
Приписами п.13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Отже, згідно положень вищенаведеного нормативно-правового акту, рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю військовослужбовців приймає головний розпорядник коштів, у даному випадку Міністерство оборони України, після отримання відповідного висновку із визначеним переліком документів, необхідних для призначення виплати.
У свою чергу, предметом адміністративного позову є визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо відмови позивачу у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, належної йому на дату настання інвалідності ІІ групи 19.03.2014 та зобов`язання Міністерства оборони України призначити, нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, належну йому на дату настання інвалідності ІІ групи 19.03.2014.
Однак, вищевказані позовні вимоги не відповідають матеріально-правовому способу захисту порушеного права, оскільки судом встановлено, що Міністерством оборони України жодних рішень щодо призначення чи відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги не приймалось.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з загальними засадами права дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
У свою чергу, бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Як вже було встановлено судом вище жодних активних дій відповідачем-1 по відношенню до ОСОБА_1 а саме відмови останньому у призначенні одноразової грошової допомоги, Міністерством оборони України не вчинялось.
А тому, у задоволенні позовних вимог позивача у частині визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо відмови позивачу у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, належної йому на дату настання інвалідності ІІ групи 19.03.2014 та зобов`язання Міністерства оборони України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, належну йому на дату настання інвалідності ІІ групи 19.03.2014 необхідно відмовити.
Водночас, відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
А тому, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і: визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами та зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачає ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визнана джерелом права.
Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997, набула чинності для України 11.09.1997) Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру....
Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Бендерський проти України (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді заслухані, тобто належним чином вивчені судом.
За змістом частин 4, 5 ст.11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. ст. 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Головуючий суддя Л.О. Житняк

Судді В.В. Падій

І.І. Соломко