Справа № 173/1397/15-а (2-а/173/39/2015)
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" січня 2016 р. справа 173/1397/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.08.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації про виплату допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.07.2015 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в якому поросить виплатити недоплачену допомогу на оздоровлення за 2015 рік. Вказує, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІІ групи, та відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.08.2015, прийнятою в скороченому провадженні, в задоволенні позову відмовлено. Суд послався на пункт 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», відповідно до якого норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. На думку суду, допомога правильно виплачена у відповідності до Постанови КМУ №562 від 12.07.2005.

В апеляційній скарзі позивач просить постанову суду скасувати. Вказує на порушення гарантованого законом права на допомогу на оздоровлення.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», інвалідам ІІІ щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Відповідно до частин 5 і 7 цієї ж статті, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув увагу, що визначальною ознакою пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» є те, що розмір допомоги визначається Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Водночас Кабінет Міністрів України в 2015 році не приймав постанов щодо розміру допомоги на оздоровлення. В такому випадку Управління праці і соціального захисту населення помилково керувалось Постановою КМУ №562 від 12.07.2005, якою ніяким чином не могли бути враховані можливості державного бюджету в 2015 році.

Доводи відповідача про відсутність бюджетних коштів колегією суддів не приймаються. Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Відповідно до статті 32 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикція Європейського Суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Відповідно до пункту 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись пунктом 3 статті 198, статтями 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.08.2015 та прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2015 рік відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2015 рік в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова