Справа № 812/1261/15
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1261/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря - Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області до Публічного акціонерного товариства "Луганськ-Авто" про стягнення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 174753,76 грн., -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області до Публічного акціонерного товариства "Луганськ-Авто" про стягнення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 174753,76 грн.

В обґрунтування уточненого позову зазначено наступне.

ПАТ «Луганськ-Авто» зареєстрований як юридична особа виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, йому присвоєно ідентифікаційний код - 03112828. Відповідач є платником податків і зборів. Відповідно до договору № 28 від 20.05.2005 відповідач має в оренді земельну ділянку площею 1,2847 га, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Маяковського, 2А. У зв'язку з несплатою податкових зобов'язань за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати за землю у розмірі 174630,23 грн, а саме:

- за III квартал 2014 року у сумі 75826,29 грн.: -2297,77 грн., згідно рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання № 10/12-14-25-76 від 28.02.2014 р. (термін сплати 15.07.2014р.); - 22977,66 грн., згідно декларації № від 19.02.2014 р. (термін сплати 30.07. 2014р.); -2297,77 грн., згідно рішення про розстрочення грошового зобов'язання № 10/12-14-25-76 від 28.02.2014 р. (термін сплати 14.08.2014р.); -22977,66 грн., згідно декларації № від 19.02.2014р. (термін сплати 30.08.2014р.); -2297,77 грн., згідно рішення про розстрочення грошового зобов'язання № 10/12-14-25-75 від 28.02.2014 р. (термін сплати 15.09. 2014р.); - 22977,66 грн згідно декларації № від 19.02.2014 (термін сплати 30.09.2014);

- за IV квартал 2014 року у сумі 75826,25 грн: - 2297,77 грн., згідно з рішенням про розстрочення грошового зобов'язання № 10/12-14-25-75 від 28.02.2014 р. (термін сплати 13.10.2014); - 22977,66 грн згідно декларації № від 19.02.2014 (термін сплати 30.10.2014); - 2297,77 грн., згідно рішення про розстрочення грошового зобов'язання № 10/12-14-25-75 від 28.02.2014 р. (термін сплати 12.11.2014); - 22977,43 грн згідно декларації № від 19.02.2014 (термін сплати 30.11.2014); - 2297,73 грн., згідно рішення про розстрочення грошового зобов'язання № 10/12-14-25-75 від 28.02.2014 р. (термін сплати 15.12.2014); - 22977,66 грн згідно декларації № від 19.02.2014 (термін сплати 30.12.2014);

- за I квартал 2015 року у сумі 22977,69 грн згідно податкового розрахунку земельного податку № від 19.02.2014 (термін сплати 30.01.2015).

Отже враховуючи часткове погашення податкового боргу у розмірі 1,34 грн та пеню в розмірі 124,87 грн сума до стягнення становить 174 753,76 грн.

З метою стягнення податкового боргу ДПІ у м. Сєвєродонецьку було виставлено відповідачу податкову вимогу форми Ю № 1-25 від 12.01.2015.

Вжиті заходи не призвели до погашення податкового боргу. На підставі викладено позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Луганськ-Авто" заборгованість з орендної плати за землю у розмірі 174753,76 грн.

Представник позивача у судове засідання не прибув, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки підприємством виконані в повному обсязі всі вимоги, які передбачені законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і підприємство має право на звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до наступного.

Публічне акціонерне товариство "Луганськ-Авто" зареєстроване в якості СПД Лисичанською міською радою Луганської області відповідно до запису у ЄДР про державну реєстрацію юридичної особи за №0000498 від 16.08.2000, 01.09.2004, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 6, 22).

Відповідно до договору № 28 від 20.05.2005 відповідач має в оренді земельну ділянку площею 1,2847 га, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Маяковського, 2А (а.с. 27-28).

Враховуючи часткове погашення податкового боргу у розмірі 1,34 грн та пеню в розмірі 124,87 грн за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати за землю у розмірі 174753,76 грн (а.с.142).

Сума заборгованості не є спірною у даній справі.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 270 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з абзацом першим пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як свідчать матеріали справи податковий борг з орендної плати за землю виник у відповідача за період червень 2014 року - січень 2015 року.

У зв'язку з несплатою узгодженого зобов'язання позивач прийняв податкову вимогу форми «Ю» від 12.01.2015 № 1-25.

Доказів оскарження податкової вимоги у адміністративному чи судовому порядку сторонами до суду не надано.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року №1669-VII.

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014.

Разом з тим, Кабінетом міністрів України 02 грудня 2015 року прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно вказаного Переліку місто Луганськ, м.Олександрівськ, м.Сєвєродонецьк Луганської області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Відповідно до частини 2-3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом 1 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Таким чином, з аналізу норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII від 02.09.2014) відносно спірних правовідносин можна зробити наступні висновки.

Оскільки Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності 14.04.2014, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 можна достовірно стверджувати, що період проведення антитерористичної операції розпочався. Оскільки Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався, можна достовірно стверджувати, що проведення антитерористичної операції триває.

Якщо достовірно встановлено, що антитерористична операція триває, відповідно обов'язково повинна бути територія проведення такої операції.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначене місто Сєвєродонецьк. При цьому в самому змісті цього розпорядження прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014.

Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинена дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р. При цьому в самому змісті цього розпорядження відсутнє будь-яке нормативне обґрунтування.

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 та від 05.11.2014 № 1079 та знову був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначене місто Сєвєродонецьк. При цьому знову в самому змісті цього розпорядження (№ 1275-р від 02.12.2015) прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014.

Прийнявши розпорядження КМУ від 05.11.2014 № 1079-р про зупинення дії розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р, Кабінет Міністрів України до 02.12.2015 не прийняв жодного іншого розпорядження, яким би був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Наявність такого розпорядження обумовлена фактом тривання в цей період антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та дією норм Закону № 1669-VII від 02.09.2014, зокрема, частини 5 статті 11.

Таким чином, в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 (дата набрання чинності розпорядження № 1275-р від 02.12.2015) розпорядження КМУ від 05.11.2014 № 1079-р суперечило Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Як наслідок, в силу приписів ч. 3 ст. 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 вказане розпорядження не діяло, що автоматично в силу приписів закону надає статус чинності розпорядженню КМУ від 30.10.2014 № 1053-р, яким місто Сєвєродонецьк Луганської області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

При цьому суд зауважує, що розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 не було скасоване або визнане таким, яке втратило чинність. Тобто, в наявності всі підстави для твердження, що в силу приписів ч. 3 ст. 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 у вказаний вище період часу розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р діяло.

У зв'язку з вище викладеним, позиція позивача відносно того, що на момент перевірки та винесення спірного податкового повідомлення-рішення підприємство відповідача не знаходилося на території здійснення антитерористичної операції, є незмістовною та спростовується законодавчо встановленими положеннями.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Відповідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України №1669 передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 7 вищезазначеного закону передбачено, скасування на період проведення антитерористичної операції орендної плати за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Статтею 10 Закону №1669-VII врегульовано порядок підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, а саме: протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідачем до матеріалів справи наданий сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили № 863 від 09.10.2014 року та №828 від 08.10.2014, згідно якого Торгово-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили з 02.06.2014 року відповідачеві при здійснені господарської діяльності на території Луганської області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача є м.Сєвєродонецьк Луганської області, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р входить до зазначеного переліку.

Як вже зазначалось, заборгованість відповідача виникла за період: червень 2014 року - січень 2015 року, тобто у період дії Закону № 1669.

Суд зазначає, що право на звільнення від виконання своїх обов'язків надано відповідачеві саме Законом (Закон № 1669), тобто нормативним актом, що має вищу силу, відсутність механізму реалізації норм Закону № 1669, на період набрання ним чинності і до 02.12.2015 року, стосовно звільнення суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, не позбавляє позивача від виконання його норм та не дає підстав для стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за землю.

Таким чином, стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за землю суперечить вимогам Закону № 1669.

Ст.. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати за землю у розмірі 174 753,76 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94, 105, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області до Публічного акціонерного товариства "Луганськ-Авто" про стягнення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 174753,76 грн відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України постанова складена у повному обсязі 26 січня 2016 року.

Суддя В.С. Шембелян