Справа № 815/2715/14
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Київ К/800/61091/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів Тракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Ягодинської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо обмеження до 20 діб терміну тимчасового перебування на території України транспортного засобу комерційного призначення Audi А-6 AVANT, державний номер НОМЕР_1, зобов'язати відповідача змінити рішення стосовно обмеження терміну тимчасового перебування на території України цього транспортного засобу, подовжити термін тимчасового перебування транспортного засобу згідно поданих документів до одного року та внести виправлення у відповідний реєстр ЄАІС Державної Митної служби України, повідомивши позивача у встановлений законом термін. Зобов'язати відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 4 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Ягодинської митниці Міністерства доходів і зборів у Волинській області стосовно обмеження до 20 діб терміну тимчасового перебування на території України транспортного засобу комерційного призначення Audi А-6 AVANT, державний номер НОМЕР_1; зобов'язано відповідача прийняти рішення про подовження терміну тимчасового перебування цього транспортного засобу на території України відповідно поданих документів до одного року та внести у відповідний реєстр ЄАІС Державної Митної служби України необхідну інформацію, повідомивши про це позивача у встановлений законом термін. Зобов'язано Ягодинську митницю Міністерства доходів і зборів у Волинській області надати суду звіт про виконання постанови суду у справі протягом 20 діб з дня набрання постановою законної сили. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19 квітня 2014 року позивачем здійснено перетин державного кордону України через митний пост «Ягодин» Ягодинської митниці Міндоходів. Для визначення строку тимчасового перебування на території України транспортного засобу комерційного призначення Audi А-6 AVANT, державний номер НОМЕР_1, позивачем надано органу доходів і зборів необхідні документи.

Між позивачем та фірмою «Nordic Pump OU» укладено договір перевезення пасажира (позивача) від 17 квітня 2014 року № 17-04 по маршруту: Таллінн - Вільнюс - Варшава - Київ - Одеса та в зворотному напрямку: Одеса - Чернігів - Могильов - Псков - Таллінн у пункті 1.6. якого вказано, що перевізник зобов'язується здійснити перевезення протягом 4 годин з моменту заявки пасажира, а в п. 1.7 договору - про надання в цілодобове розпорядження пасажиру водія підприємства - ОСОБА_5 та автомобіль марки Audi А-6 AVANT, державний номер НОМЕР_1, на період з 18 квітня 2014 року по 19 квітня 2015 року.

За результатом опрацювання наданих декларантом документів інспектором митного поста «Ягодин» зазначено, що відповідно до ст. 2 Додатку С «Конвенції про тимчасове ввезення» автомобіль є транспортним засобом комерційного призначення і має право на тимчасовий в'їзд в Україну зі строком перебування до 20 днів.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що дії відповідача стосовно обмеження перебування на території України транспортного засобу комерційного призначення до 20-ти діб є неправомірними.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 59 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Частиною 1 ст. 105 цього Кодексу встановлено, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 Митного кодексу України строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути реекспортовані відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Пунктом «b» ст. 1 Додатка С до «Конвенції про тимчасове ввезення», до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення», передбачено що «комерційне використання» означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Відповідно п. «а» ст. 5 цього Додатка для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

Визнання автотранспортного засобу (у тому числі легкового) як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись: при платному перевезенні осіб - білетно-обліковою документацію; при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів - товарно-транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (СМR). Умови здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовано Конвенцію про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956 рік) та Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973 рік), до яких Україна приєдналась 1 серпня 2006 року та 5 грудня 2004 року відповідно.

Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду з використанням автомобілів, коли вказані в договорі місце прийняття до перевезення вантажу і місце, передбачене для здачі вантажу, знаходяться на території двох різних країн, з яких принаймні одна є учасником Конвенції. Статтями 4 та 5 цієї Конвенції передбачено, що договір перевезення встановлюється накладною, другий примірник якої супроводжує вантаж.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів (та у відповідних випадках - їх багажу) транспортними засобами, коли у договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються.

Статтею 5 зазначеної Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 335 Митного кодексу України визначено перелік документів та відомостей, які перевізник (декларант, уповноважена ним особа) надають митному органу при перевезені товарів автомобільним транспортом.

Тобто, визнання автотранспортного засобу (у тому числі легкового) як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись: при платному перевезенні осіб - білетно-обліковою документацію; при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів - товарно - транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (СМR).

Частиною 1 ст. 910 ЦК України визначено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що встановлення відповідачем терміну 20 діб для виконання умов договору, укладеного на рік, є протиправним. Оскільки вищевказаним договором прямо передбачено обов'язок перевізника здійснити транспортування пасажира у зворотному напрямку протягом 4 годин з моменту його заявки, то даний автомобіль повинен перебувати на території України. До того ж, лист Державної митної служби України №11.1/2-12.2/2172 - ЕП від 5 березня 2013 року «Про тимчасове ввезення автомобільних транспортних засобів громадянами - резидентами» не є нормативно - правовим актом і не може встановлювати обмеження, які не передбачені законом.

За таких обставин, коли автомобіль Audi А-6 AVANT, державний номер НОМЕР_1, є транспортним засобом комерційного призначення, що визнано й самим митним органом, підпадає під дію Стамбульської конвенції 1990 року та має право перебувати на митній території України протягом 1 року без справляння відповідних платежів, то суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що рішення митного органу щодо обмеження терміну перебування транспортного засобу комерційного призначення на території України до 20 діб є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

Оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк