Справа № 826/10192/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна мережа «Технікс Трейдинг» до Державної податкової інспекції в Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна мережа «Технікс Трейдінг» (далі по тексту також – позивач) з позовом до Державної податкової інспекції в Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі також – відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного Управління Міндоходів у м. Києві від 27.05.2015 р. №989 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТМ «Технікс Трейдинг».

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказ від 27.05.2015 р. №989 є протиправним, позаяк запити, невиконання яких слугувало підставою для його видання, не містили законодавчо обґрунтованих підстав для їх надіслання та конкретного переліку фактів порушення податкового законодавства, що свідчить про неправомірність спірного рішення.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів повної відповідності спірного наказу приписам чинного податкового законодавства, з огляду про що у задоволенні позову просив відмовити.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідачем прийнято наказ №989 від 27.05.2015 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна мережа «Технікс Трейдинг» щодо фінансово - господарських відносин з ТОВ «Едвайсторг», ТОВ «ТК «Никса», ТОВ «ТК «Лакрес» за період 01.11.2014 року по 30.11.2014р., ТОВ «Деніза» за період 01.12.2014 р. по 31.12.2014 р., ТОВ «ТК «Никса», ТОВ «Фенікс Компані ЛТД» за період 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю наказу №989 від 27.05.2015 звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов’язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно положень ст. 75 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки – цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов’язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об’єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби документальних позапланових виїзних перевірок встановлено статтями 78, 81 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з обставин, перелічених у цій статті.

Так, зокрема, п.п. 78.1.4. ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка може бути проведена якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Позивачем 24.03.2015 року, тобто на 7 робочий день із дня отримання такого Запиту, було надано відповідачу відповідь із обґрунтуванням неможливості надання запитуваних документів з огляду на безпідставність надіслання Запиту.

В подальшому, відповідачем оформлено запит від 11.02.2015 № 9629/10/26-55-22-02 про надання інформації та її документального підтвердження із ТОВ «Едвайсторг», ТОВ «Нікса», ТОВ «Лакрес» за листопад 2014 р.

Позивачем 25.02.2015 року, тобто на 7 робочий день із дня отримання такого Запиту, було надано відповідачу відповідь із обґрунтуванням неможливості надання запитуваних документів з огляду на безпідставність надіслання Запиту.

Позивачем 14 квітня 2015 року, тобто на 5 робочий день із дня отримання такого Запиту, було надано відповідача відповідь із обґрунтуванням неможливості надання запитуваних документів з огляду на безпідставність надіслання Запиту.

Позивач покликався на те, що оскільки запити відповідача були винесені неправомірно та не відповідали законодавчо встановленим вимогам до таких запитів, відтак позивач не мав надавати пояснення та підтверджуючі документи.

Надаючи правову оцінку таким доводам, суд виходив із наступного.

Відповідно до пп. 20.1.2. ПК України, контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово - господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до п. 73.3. ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Так, згідно з п. 1 абз. 3 п. 73.3 ПК України, контролюючий орган має право подавати запит, якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Окрім цього, відповідно до п. 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом від 27.12.2010 № 1245 (далі - «Порядок надання інформації»), в запиті обов’язково зазначають підстави для надіслання запиту.

Однак, в ході судового розгляду справи встановлено, що в усіх запитах, що скеровувались на адресу позивача не вказано податкову інформацію, на підставі якої надсилалися Запити, не вказано фактів, які свідчать про конкретні порушення позивачем податкового законодавства і яким чином взаємодія ТОВ «Технікс Трейдінг» з контрагентом ТОВ «Деніза», ТОВ «Едвайсторг», ТОВ «Нікса», ТОВ «Лакрес», ТОВ «Фенікс Компані ЛТД» пов’язана із порушенням податкового законодавства, пов’язана із порушенням податкового законодавства.

Як встановлено положеннями абз. 2 п. 73.3 ст. 73 ПК України запит про надання інформації підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Поряд з цим, відповідно до п. п. 16.1.5. п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України, у письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх подання. Крім того, відповідно до п. 85.7. ст. 85 Податкового кодексу України, однією з умов отримання копій документів є оформлення опису, який складається посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби.

З огляду на вищевикладене обумовлюється висновок проте, що наказ Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного Управління Міндоходів у м. Києві від 27.05.2015р. №989 прийнятий в порушення визначеної Податковим кодексом України процедури призначення документальної позапланової виїзної перевірки, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цілому.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного Управління Міндоходів у м. Києві від 27.05.2015 р. №989 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТМ «Технікс Трейдинг».

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур