Справа № 826/24298/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2016 року № 826/24298/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В. В. третя особа: ПАТ "Дельта Банк"
про визнання протиправними дій, скасування рішення зобов'язати вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - ПАТ "Державний ощадний банк України", позивач) звернулось до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. з вимогами про:

визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. щодо прийняття рішення про нікчемність іпотечного договору від 29.12.2014, укладеного між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А. В., зареєстрованого в реєстрі за № 1871; договору застави майнових прав від 25.02.2015, укладеного між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А., зареєстрованого в реєстрі за № 294; договору застави майнових прав від 25.02.2015 укладеного між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А., зареєстрованого в реєстрі за № 293; договору застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015, укладеного між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк»; договору про звернення стягнення № 1/ЦП/ЗС від 26.02.2015, укладеного між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк»;

визнання протиправним та скасування наказ/розпорядження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. про затвердження виявленої нікчемності право чинів, зокрема Договорів забезпечення;

визнання протиправним та скасування повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. від 29.09.2015 року № 9310 про нікчемність право чинів - іпотечного договору від 29.12.2014, укладеного між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А. В., зареєстрованого в реєстрі за № 1871; договору застави майнових прав від 25.02.2015, укладеного між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А., зареєстрованого в реєстрі за № 294; договору застави майнових прав від 25.02.2015 укладеного між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А., зареєстрованого в реєстрі за № 293; договору застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015, укладеного між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк»; договору про звернення стягнення № 1/ЦП/ЗС від 26.02.2015, укладеного між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк».

Позов вмотивовано тим, що оскаржуване рішення є безпідставним, протиправним, оскільки, укладаючи договір іпотеки та застави АТ «Дельта Банк» не відмовлялося від належних йому майнових прав так як нерухоме майно залишалось у користуванні та володінні останнього, укладання вказаних договорів не надавало жодних пільг, не здійснювалось безоплатне відчуження майна тощо.

Відповідачі заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено Договори про відкриття та ведення кореспондентського рахунку, а саме: договір № 151210-Л1 - мультивалютний кореспондентський рахунок типу «Лоро» та договір № 151210-Л2 - кореспондентський рахунок типу «Лоро» в українських гривнях.

В забезпечення виконання вищевказаних Договорів кореспондентських рахунків було укладено:

- іпотечний договір від 29.12.2014, укладений між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А. В., зареєстрованого в реєстрі за № 1871;

- договір застави майнових прав від 25.02.2015, укладений між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А., зареєстрованого в реєстрі за № 294;

- договір застави майнових прав від 25.02.2015 укладений між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А., зареєстрованого в реєстрі за № 293;

- договір застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015, укладений між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк»;

- договір про звернення стягнення № 1/ЦП/ЗС від 26.02.2015, укладений між АТ «Ощадбанк» та АТ «Дельта Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 №181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

9 жовтня 2015 року на адресу ПАТ "Державний ощадний банк України" надійшло Повідомлення від 29.09.2015 року про нікчемність Договорів забезпечення. Зі змісту вказаного повідомлення вбачається, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадировим В. В. зроблено висновок, що укладання вищевказаних договорів було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку. Посилаючись на п.п. 1,5, 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідач 1 повідомив про нікчемність договорів застави майнових прав, іпотечного договору, договору застави цінних паперів та договору щодо звернення стягнення.

Позивач вважає, оскаржуване рішення протиправним та таким, що порушує його права та охоронювані законом інтереси у зв'язку з чим звернувся до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з ч. 2-4ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Як зазначено вище, 29.09.2015 Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадировим В. В. винесено повідомлення про нікчемність правочинів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійшов висновку про нікчемність вказаного договору, посилаючись на наявність ознак нікчемності правочину передбачених пунктами 1, 5, 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2010 року для проведення розрахунків Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" відкрив Відкритому акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" мультивалютний кореспондентський та кореспондентський рахунки типу "Лоро" про що сторонами укладено відповідні договори № 151210-Л1 та № 151210-Л2.

В подальшому з метою забезпечення схоронності коштів, що надходять на кожний з кореспондентських рахунків, своєчасного виконання платіжних доручень ВАТ "Державний ощадний банк України", сплати ВАТ "Державний ощадний банк України" процентів, які підлягають нарахуванню на кредитовий залишок на кореспондентському рахунку, здійснення списання коштів з кореспондентських рахунків, сплати комісійної винагороди тощо між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (Іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір від 29.12.2014 року. Зокрема, предметом іпотеки за договором є:

земельна ділянка (кадастровий номер :01:001:0012), яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бобриця, вул. Заозерна 29, 31 загальною площею 0,5000 га;

земельна ділянка (кадастровий номер :01:037:0010), яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бобриця, вул. Заозерна, 68, 70, 72 загальною площею 0,7501 га;

земельна ділянка (кадастровий номер :01:001:0013), яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бобриця, вул. Заозерна, 32, 34, 36,38 загальною площею 1, 0000 га;

земельна ділянка (кадастровий номер :01:035:0004), яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бобриця, вул. Заозерна, 116, 118, 120 загальною площею 0,7501 га;

земельна ділянка (кадастровий номер :04:001:1755), яка розташована за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Рованці, загальною площею 0,1000 га;

земельна ділянка (кадастровий номер :04:001:1756), яка розташована за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Рованці, загальною площею 0,1000 га;

земельна ділянка (кадастровий номер :01:036:0001), яка розташована за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с. Здорівка, загальною площею 7,0060 га;

земельна ділянка (кадастровий номер :00:056:1005), яка розташована за адресою: Київська обл.Броварська міська рада, загальною площею 7,7598 га;

земельна ділянка (кадастровий номер :00:056:1004), яка розташована за адресою: Київська обл.Броварська міська рада, загальною площею 8,000 га;

земельна ділянка (кадастровий номер :03:009:0054), яка розташована за адресою: Макарівський район, Копилівська сільська рада, загальною площею 8,3244 га;

земельна ділянка (кадастровий номер :03:009:0055), яка розташована за адресою: Макарівський район, Копилівська сільська рада, загальною площею 8,3245 га.

Згідно п. 1.3 Договору іпотеки від 29.12.2014 року за взаємною згодою сторін вартість предмету іпотеки становить 117689026,00 грн.

Пунктом 6.1 Договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках передбачених Договором та законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавацем умов зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 статті № Закону України "Про іпотеку").

Статтею 5 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Закону України "Про іпотеку Іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом.

Тобто аналіз викладеного свідчить, що вищевказаний договір іпотеки укладено згідно вимог чинного законодавства, при цьому судом врахована відсутність законодавчо визначеної заборони щодо забезпечення виконання зобов'язань за договорами про відкриття та ведення кореспондентських рахунків.

Також 25.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (Заставодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Заставодавець) укладено договір застави майнових прав, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливають з Договорів про ведення та відкриття кореспондентських рахунків № 151210-Л1 та № 151210-Л2.

Відповідно до умов вказаного договору заставодержатель прийняв в заставу майнові права - права вимоги від боржників здійснення платежів на користь заставодавця за контрактами в розмірах та в строки, передбачені контрактами з такими боржниками та усі належні заставодавцю майнові права за договорами, що забезпечують виконання зобов'язання за контрактами.

Пунктом 1. 2 Договору передбачено, що сторони погодились про договірну вартість предмета застави у сумі 1 298 834 955,00 грн.

Також 25.02.2015 року між тими ж сторонами на тих же умовах укладено договір застави майнових прав з визначенням договірної вартості у розмірі 459 484 167,00 грн.

26.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (Заставодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Заставодавець) укладено договір застави майнових прав № 1/ЦП відповідно до умов якого заставодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливають із Договорів кореспондентського рахунку передає в заставу, а заставодержатель приймає в заставу належні на праві власності цінні папери. Договірна вартість предмета застави становить 160 872 00,00 грн.

Також 26.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (Заставодержатель або кореспондент) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (заставодавець або банк) укладено договір щодо звернення стягнення, який визначає права та обов'язки сторін та порядок вчинення сторонами окремих дій, спрямованих на здійснення заставодержателем перевірки, звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку та визначення повноважень керуючого рахунком в цінних паперах.

Як вказувалось вище Уповноважена особа Фонду прийшла до висновків про нікчемність вищевказаних правочинів, посилаючись на п. п. 1, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зокрема вказаними пунктами передбачено правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Проте, вказані висновки спростовуються матеріалами справи, оскільки як вказувалось вище предмет застави та іпотеки залишається у володінні і користуванні іпотекодавця та заставодавця, а іпотекодавець та заставодавець мають право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки та застави у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою та договорами застави зобов'язання.

Крім того, зі змісту аналізу статтей 1 Законів України "Про іпотеку" та "Про заставу", якими визначено поняття термінів "застава" та "іпотека" вбачається, що укладаючи договори іпотеки та/або застави іпотекодавець та заставодавець не приймав на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність". Аналіз викладеного свідчить про відсутність в договірних відносинах, що виникли між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" на підставі вище перелічених договорів ознак, які можуть бути підставою для визнання нікчемними правочинів відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів гарантування фізичних осіб".

Також судом враховано, що договорами іпотеки, та застави не передбачено здійснення платежу чи передача іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

При цьому в оскаржуваному повідомленні Уповноваженою особою Фонду перелічені лише підставі нікчемності правочинів без зазначення та конкретизації ознак, які можуть бути підставою для визнання даних договорів.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії хоч і адресовані суду, але одночасно є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладені в Ухвалі від 13.06.2013 року.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. про нікчемність іпотечного договору від 29.12.2014, договору застави майнових прав від 25.02.2015, договору застави майнових прав від 25.02.2015; договору застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015 та договору про звернення стягнення № 1/ЦП/ЗС від 26.02.2015 згідно п.п. 1,5,7 ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 01.12.2015 року витребувано від повноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. належним чином завірену копію рішення про нікчемність правочинів, проте відповідачем вимоги Ухвали не виконані.

Враховуючи, що правовою формою висновків стосовно досліджених договорів на їх нікчемність є прийняття відповідних рішень, з метою захисту прав та охоронюваних Законом інтересів Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. про затвердження виявленої нікчемності правочинів, а саме іпотечного договору від 29.12.2014, договору застави майнових прав від 25.02.2015, договору застави майнових прав від 25.02.2015; договору застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015 та договору про звернення стягнення № 1/ЦП/ЗС від 26.02.2015.

Відповідно до п. 4 ч. 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Оскільки наявність повідомлення про нікчемність правочинів № 9310 від 29.09.2015 року також породжує правові наслідки як для Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та к і для Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В., а також з огляду на визнання протиправним та скасування рішення про нікчемність правочинів на підставі якого прийнято оскаржуване повідомлення, суд приходить доцільність задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Посилання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. на правомірність прийнятого рішення у зв'язку з укладенням вищевказаних договорів забезпечення після віднесення ПАТ " Дельта банк" до категорії проблемних суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до положень Закону України "Про банки та банківську діяльність", Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку" від 05.07.2012 року № 2 та Постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства" від 17.08.2012 року № 346 наслідком віднесення банку до категорії проблемних є здійснення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб моніторингу проблемного банку з метою отримання чіткого уявлення про фінансово-господарську діяльність та фінансовий стан проблемного банку, ймовірності його віднесення до категорії неплатоспроможних. Укладаючи вищевказані договори позивач не був обізнаний про наявність Постанови Правління Національного Банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ, оскільки остання становить банківську таємницю, доступ до якої позивач не має.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. щодо прийняття рішення про нікчемність правочинів суд вважає за необхідне вказати про наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача 2 щодо прийняття рішення про визнання нікчемними правочини та про визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого внаслідок вчинення таких дій, позивач фактично надає ідентичне правове обґрунтування даних вимог. Оскільки формалізацією дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. при прийнятті рішення про визнання нікчемними правочинів є саме рішення про визнання їх нікчемними, суд вважає, що вказане унеможливлює розгляд та вирішення пункту 3 та 4 позовних вимог окремо одна від одної.

А тому, враховуючи, що правовою формою реалізації дій щодо визнання правочинів нікчемними є прийняття відповідачем рішення та як наслідок, направлення відповідного повідомлення про нікчемність правочинів, тому вимоги про визнання протиправними дії щодо прийняття рішення про нікчемність правочинів, яке на думку суду є безпідставними, по суті є ідентичними з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення про нікчемність правочинів та підлягають розгляду та задоволенню як одна вимога.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. про нікчемність правочинів, а саме іпотечного догоору від 29.12.2014, договору застави майнових прав від 25.02.2015, договору застави майнових прав від 25.02.2015; договору застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015 та договору про звернення стягнення № 1/ЦП/ЗС від 26.02.2015.

3. Визнати протиправним та скасувати повідомлення № 9310 від 29.09.2015 про нікчемність правочинів.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда