Справа № 813/2820/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Справа № 876/10674/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

представника позивача - Кулака І.О.,

представника відповідача- Чабана О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБ САД" до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ТОВ "ТБ САД" звернулося в суд з позовом до відповідача- ДПІ у Франківському районі м.Львова, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова №1 від 22 травня 2015 року форми №6-РРС про виключення ТОВ "ТБ САД" з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість; зобов'язати відповідача поновити з 01 липня 2013 року ТОВ "ТБ САД" в реєстрі суб'єктів спеціалізованого режиму оподаткування податком на додану вартість.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного Управління ДФС у Львівській області №1 від 22 травня 2015 року про виключення сільськогосподарського підприємства ТОВ ТБ "САД" з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Франківському районі м. Львова Головного Управління ДФС у Львівській області поновити з 01 липня 2013 року ТОВ ТБ "САД" в реєстрі суб'єктів спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що при постачанні ТОВ "ТБ САД" вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в порушення вимог п.209.6 ст.209 ПК України питома вага вартості несільськогосподарських товарів/послуг за 2013 рік становила 47%, за 2014 рік - 91%, що свідчить відсутність правових підстав для подальшого перебування ТОВ "ТБ САД" на спеціальному режимі оподаткування ПДВ у сфері сільського господарства. Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки долученим ДПІ у Франківському районі м.Львова до матеріалів справи листам та довідкам (т. 35 справи), які отримані ревізорами під час проведення виїзної планової документальної перевірки та свідчать про не укладання договорів оренди із фізичними та юридичними особами багаторічних насаджень, збирання врожаю, відсутність земельних ділянок з яблуневими садами. Вказані обставини ставлять під сумнів правомірність висновків суду першої інстанції щодо підтвердженості укладення договорів оренди багаторічних насаджень яблунь позивача з ТОВ "Фруктерія", ТОВ "САДИ УКРАЇНИ-2012", ПАТ "Луценко". Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно покликається на наявність у матеріалах справи довідок сільських рад датованих липнем місяцем 2015 року, які підтверджують оренду багаторічних насаджень яблунь позивача з ТзОВ "Фруктерія", ТОВ "САДИ УКРАЇНИ-2012", ПАТ "Луценко", оскільки на момент оголошення оскаржуваної постанови вказані довідки судом у відповідності до ст.143 КАС України не оголошувалися та не пред'являлися для ознайомлення відповідачу. Суд безпідставно прийшов до висновку про наявність у матеріалах справи доказів, які свідчать про траспортування зібраних яблук на орендованих садах у суб'єктів господарювання на територіях Львівської, Київської, Закарпатської, Хмельницької, Дніпропетровської, Кіровоградської, Вінницької, Миколаївської та Одеської областей. Апелянт також звертає увагу на те, що суд покликається на висновок експерта від 28.05.2015 року №7830/15-45, оскільки як свідчать матеріали справи провадження у даній справі відкрито 04.06.2015 року, тобто покликання судом на висновок від 28.05.2015 року є абсурдним, оскільки даний висновок не має відношення до матеріалів справи та не може бути доказом у справі у відповідності до вимог КАС України. Так, у справі призначалася судово-економічна експертиза згідно з ухвалою суду від 06.07.2015 р., а за результатами проведеної експертизи у відповідності до даної ухвали був висновок від 09.09.2015 року за №13610/15-45. Такі обставини свідчать, що судом із формальних та необґрунтованих підстав задоволено позовні вимог позивача. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача (апелянта)- Чабан О.С. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача- Кулак І.О. подав заперечення на апеляційну скаргу, у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "ТБ САД" зареєстроване Львівським міським управлінням юстиції як юридична особа 20 травня 2010 року.

На момент виникнення спірних правовідносин перебувало на обліку у ДПІ у Франківському районі м. Львова.

Відповідно до Свідоцтва №200056933 (серія НБ №063591), виданого 01 серпня 2012 року, ТОВ "ТБ САД" зареєстроване як сільськогосподарське підприємство - суб'єкт спеціального режиму оподаткування ПДВ.

Основні види діяльності відповідно до КВЕД: овочівництво, вирощування фруктів, ягід, горіхів, культур для виробництва напоїв і прянощів.

У період з 02 березня по 14 квітня 2015 року ДПІ у Франківському районі м. Львова провела документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ТБ "САД" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, якою встановлено, зокрема, відсутність вирощеної ТОВ "ТБ "САД" сільгосппродукції (яблук, груш, вишень, слив, чорниці, горобини) на орендованих основних засобах, шляхом укладення договорів суборенди з ТОВ "Фруктерія", ТОВ "Сади України" та ПАТ "Луценко", в регіонах України (Львівська, Київська, Закарпатська, Хмельницька, Дніпропетровська, Кіровоградська, Вінницька, Миколаївська, Одеська, Харківська області), що призвело до порушення вимог перебування ТОВ "ТБ САД" на спеціальному режимі оподаткування та не відображення в загальній декларації з податку на прибуток і в загальній декларації з податку на додану вартість фактичних показників своєї господарської діяльності, а саме: порушення п.209.6 ст.209 ПК України, що призвело до завищення податкових зобов'язань в цілому по спеціальній декларації з ПДВ на загальну суму 690643828 грн.; завищення податкового зобов'язання на загальну суму 50505305 грн., в частині подальшої реалізації товару на ТОВ "Яблуневий Дар" та ПАТ "Новоушиський консервний завод"; порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.209.6 ст.209 ПК України, що призвело до заниження ПДВ по загальних деклараціях на загальну суму 129784257 грн.; п.46.1, 46.2, 4.3 ст.46, п.48.3 ст.48, пп.48.5.1 п.48.5 ст.48, п.49.1, 49.2, 49.3 ст.49, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.п.152.9.1 п.152. ст.152 ПК України, а саме: неподання податкових декларацій з податку на прибуток за 2013-2014 рр.; пп.14.1.156 п.14.1 ст.14, п.135.1 ст.135, п.137.1 ст.137, п.301.1 ст.301, пп.308.6.2 п.308.6 ст.308 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 170211540 грн. та ряд інших порушень вимог податкового законодавства.

За результатами вказаної перевірки складено Акт №282/13-05-22-02/37122702 від 21 квітня 2015 року.

22 травня 2015 року на підставі вказаного акта ДПІ у Франківському районі м.Львова прийняла рішення №1 форми №6-РРС про виключення ТОВ "ТБ САД" з реєстру суб'єктів спеціалізованого режиму оподаткування податком на додану вартість.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган при визначенні питомої ваги вартості сільськогосподарської продукції ТОВ "ТБ САД" безпідставно не врахував продукцію, вирощену на орендованих позивачем багаторічних насадженнях, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність у ТОВ "ТБ САД" підстав для збереження ним статусу платника сільськогосподарського товаровиробника та необхідність визначення йому податкових зобов'язань із податку на додану вартість за правилами загального режиму.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Згідно з п.209.1 ст.209 ПК України резидент, який провадить підприємницьку діяльність в сфері сільського, лісового господарства, рибальства та відповідає критеріям, встановленим у п.209.6 ст.209 ПК України, може обрати спеціальний режим оподаткування.

Відповідно до п.209.2 ст.209 ПК України, згідно зі спеціальним режимом оподаткування сума ПДВ, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залшається в розпорядження такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, нарахованої (сплаченої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку- для інших виробничих цілей.

П.209.6 ст.209 ПК України визначає, що сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним с/г товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості с/г товарів/послуг становить не менш як 75 % вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Ця норма діє з урахуванням того, що для новоувореного сільськогосподарського підприємства, зареєстрованого як суб'єкт господарювання, який провадить господарську діяльність менше ніж 12 календарних місяців, така питома вага сільськогосподарських товарів/послуг розраховується за наслідками кожного окремого звітного податкового періоду; з метою розрахунку такої питомої ваги до складу основної діяльності сільськогосподарського підприємства не включаються оподатковувані операції з постачання капітальних активів, що перебували у складі його основних фондів не менше ніж 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно, якщо такі операції не були постійними і не становили окремої підприємницької діяльності.

Згідно з п.209.11 ст.209 ПК України якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то: а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку; б) орган державної податкової служби виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею; в) таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Відповідно до п.209.13 ст.209 ПК України сільськогосподарське підприємство - суб'єкт спеціального режиму оподаткування подає податкову декларацію у строки та в порядку, що встановлені для інших платників податку. Форма податкової декларації, яка подається сільськогосподарським підприємством - суб'єктом спеціального режиму оподаткування, затверджується відповідно до п.201.15 ст.201 цього Кодексу.

Таким чином, спеціальними нормами ПК України встановлені вичерпні умови, при одночасному дотриманні яких сільськогосподарське підприємство має право використовувати спеціальний режим оподаткування, а саме: товари повинні бути вироблені на власних або орендованих основних фондах (або на давальницьких умовах); питома вага вартості с/г продукції повинна бути не менше 75 %; розрахунок питомої ваги визначається від вартості поставлених всіх товарів/послуг, протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2013 -2014 років ТОВ "ТБ САД" використовувало для вирощування с/г продукції орендовані саджанці яблунь у ТОВ "Фрутерія", ТОВ "Сади України-2012", ПАТ "Луценко" на території Львівської, Київської, Закарпатської, Хмельницької, Дніпрпетровської, Кіровоградської, Вінницької. Миколаївської та Одеської областей відповідно до договорів оренди та суборенди основних фондів.

Зокрема, під час проведення перевірки позивач надав 98 договорів суборенди з ТОВ "Фрутерія" на суборенду саджанців у кількості 1944101 штук на загальних площах 7327,11 га та 36 договорів оренди основних засобів з ТОВ "Сади України -2012" на суборенду саджанців у кількості 3713660 штук на загальних площах 12234 га. Догляд за садами та збір врожаю здійснювали ТОВ "Семикс" та ТОВ "Альтера Захід".

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ТБ САД" здійснювало реалізацію с/г продукції власного виробництва ТОВ "Яблуневий Дар" та ПАТ "Новоушицький консервний завод".

Зокрема, з ТОВ "Яблуневий Дар" укладено договори купівлі-продажу №03/06/13Я від 03 червня 2013 року та №07/SP/2014 від 02 червня 2014 року, з ПАТ "Новоушицький консервний завод" - №31/07/14 від 31 липня 2014 року.

Транспортні послуги по перевезенюю с/г продукції надавалися ТОВ "Танк-Транс", ТОВ "Трасн-Сервіс-1", ТОВ "Ворк Супорт".

На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивач долучив податкові накладні, реєстр видаткових та товарно-траспортних накладних, акти приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю.

Зміни в активах позивача в результаті господарських операцій з ТОВ "Яблуневий Дар", ПАТ "Новоушицький консервний завод" підтверджуються також журналами-ордерами та відомостями по рахунку та картками субконто ТМЦ по окремих рахунках за період, що підлягав перевірці.

Позивач належним чином відобразив у бухгалтерському та податковому обліку вказані господарські операції із контрагентами, що підтверджується, зокрема, оборотно-сальдовими відомостями за період, що підлягав перевірці.

Задекларована питома вага вартості с/г продукції за період, що підлягав перевірці, складала 99,97 % та 99,96 % відповідно.

У спірних правовідносинах податковим органом поставлено під сумнів факт вирощування ТОВ "ТБ "САД" сільгосппродукції (яблук, груш, вишень, слив, чорниці, горобини) на орендованих основних засобах, шляхом укладення договорів суборенди з ТОВ "Фруктерія", ТОВ "Сади України-2012" та ПАТ "Луценко", що призвело до порушення вимог перебування ТОВ "ТБ "САД" на спеціальному режимі оподаткування та не відображення в загальній декларації з податку на прибуток і в загальній декларації з податку на додану вартість фактичних показників своєї господарської діяльності.

Такі висновки податкового органу ґрунтуються на оперативній інформації ОУ ГУ ДФС у Львівській області про те, що у 2013-2014 роках не підтверджено факти збирання яблук на основних фондах (земельних ділянках) взятих в суборенду в ТОВ "Фрутерія" та ТОВ "Сади України-2012", що підтверджується поясненнями голів відповідних сільських рад про те, що ними не укладалися договори оренди багаторічних насаджень з ТОВ "Фрутерія", ТОВ "Сади України-2012". Крім того, в поясненнях вказано, що сади фактично не оброблялися, знаходяться у занедбаному стані, або розпайовані між фізичними особами; на територіях окремих сільських рад багаторічні насадження (сади) взагалі відсутні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ТОВ "ТБ САД" надано до перевірки відповідні договори оренди багаторічних насаджень, які у спірний період були чинними, за формою та змістом не суперечать вимогам закону, в судовому порядку недійсними не визнавались. Крім того, з наданих суду копій договорів оренди основних засобів, а також актів приймання-передачі до них, вбачається, що підписи посадових осіб сільської (селищної) рад засвідчені печатками відповідних органів місцевого самоврядування.

Колегія суддів звертає також увагу на те, що предметом вказаних договорів є основні засоби (багаторічні насадження). Відтак, до таких правовідносин застосовуються загальні положення Цивільного кодексу України про найм (оренду) речі, які не передбачають необхідності державної реєстрації права користування.

Податковий орган, заперечуючи факт укладення договорів оренди (суборенди) багаторічних насаджень на територіях відповідних сільських рад, не надав суду доказів підроблення договорів оренди чи визнання їх недійсними у судовому порядку, чи вироків щодо службових осіб ТОВ "Фрутерія", ТОВ "Сади України-2012" за фактом підроблення документів.

Крім того, податковий орган в обґрунтування доводів апеляційної скарги також покликається на нереальність надання транспортних послуг ТОВ "Танк-Транс", ТОВ "Трасн-Сервіс-1", ТОВ "Ворк Супорт", оскільки аналіз маршрутів та представлених до перевірки товарно-транспортних накладних свідчить про неможливість здійснення перевезення з врахуванням відстані між населеними пунктами, необхідними проміжками часу на навантаження-розвантаження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час перевірки податковим органом не витребовувалися подорожні листи про перевезення типової форми № 2-ТН, затверджені наказом Мінтрансу, Мінстату України від 29 грудня 1995 року № 488/346, в яких вказуються загальні технічні характеристики транспортних засобів, якими здійснювалися перевезення, пробіг автомобіля як загальний, так і з вантажем, загальні відстані між місцем знаходження постачальника і місцем знаходження покупця, середній час однієї поїздки (з врахуванням часу на відпочинок та завантаження/відвантаження), середня швидкість автомобіля. Також не витребовувалися накази про облікову політику по підприємству, якими визначено допустимі норми перевезення вантажів для транспорту повної маси без навантаження та з вантажем.

Таким чином, висновки податкового органу про нереальність надання транспортних послуг ТОВ "Танк-Транс", ТОВ "Трасн-Сервіс-1", ТОВ "Ворк Супорт" не грунтуються на дослідженні первинного та аналітичного обліку вантажних перевезень

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження операцій з перевезення представив реєстри товарно-транспортних накладних, які є належним документальним підтвердженням факту перевезення с/г продукції в обсягах, що відповідають обсягам задекларованої ТОВ "ТБ САД" як суб'єктом спеціального режиму оподаткування ПДВ питомої ваги вартості с/г продукції.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що вказані реєстри не підписані особою, яка їх склала, оскільки такі є витягами з спеціалізованої електронної бази даних бухгалтерського обліку.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на нереальність господарських операцій з огляду на відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку відсутністю основних фондів, складських приміщень, трудових ресурсів, транспортних засобів, оскільки немає законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних засобів, тобто є можливість здійснення діяльності шляхом використання орендованих основних фондів, залучення трудових ресурсів на підставі укладення цивільно-правових договорів.

Колегія суддів також не приймає до уваги покликання апелянта на акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів позивача, як на доказ нереальності здійснення господарських операцій та порушення податкового законодавства позивачем, оскільки акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання є службовим документом органів податкової служби, який складається не за результатами здійснення органом державної податкової служби певних дій, зокрема, у зв'язку з проведенням зустрічної звірки, а у зв'язку із встановленням факту, що не дає змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання. Такий акт не може містити факти порушень податкового законодавства з питань повноти нарахування і сплати податків, оскільки зустрічна звірка, якою могли бути встановлені такі факти, не відбулась.

Щодо покликань апелянта на недоліки податкової правосуб'єктності контрагенів позивача у зв'язку з їх відсутністю за юридичною адресою, як на підставу для визначення відповідної первинної документації в якості фіктивної, оскільки доказом відсутності контрагента позивача за юридичною адресою є запис у ЄДРПОУ, інші докази, зокрема дані податкового органу, які не належить до передбачених ст.69 КАС України доказів, ці обставини підтвердити не можуть, а отже й не можуть братися до уваги судом під час вирішення справи.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що контрагенти позивача на момент здійснення господарських операцій знаходилися на податковому обліку як платники ПДВ, їх свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ на час здійснення господарських операцій з позивачем не були анульовані, правочини з цими суб'єктами господарювання, а також первинні бухгалтерські та податкові документи не визнані у встановленому чинним законодавством України порядку недійсними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на протоколи допиту голів сільских рад, оскільки вказані пояснення зафіксовані в процесуальних документах у межах кримінальної справи і є лише одним із засобів доказування в кримінальній справі, та не є належними документами, які встановлюють відповідні юридичні факти.

Разом з тим, у розумінні кримінально-процесуального законодавства України, належними засобами, які б підтверджували відповідні юридичні факти, зокрема, вину службових осіб у фальсифікації бухгалтерських чи інших документів, є відповідні судові рішення, що набрали законної сили, а як вбачається з матеріалів справи, інформація щодо винесення вироку у кримінальній справі, в межах якої відібрані пояснення вказаних осіб, на момент прийняття рішення та апеляційного розгляду справи - відсутня.

Під час апеляційного розгляду справи представник позивача надав суду довідки відповідних місцевих рад, датовані липнем 2015 року, в яких вказано, що останні не володіють інформацією про збір урожаю та про оброблення садів, оскільки ці питання не входить до їх компетенції.

Представник ДПІ у Франківському районі м.Львова в судовому засіданні акцентував увагу на тому, що у ході перевірки документи, що містяться у матеріалах справи не надавались, тому, враховуючи приписи п.44.6 ст.44 ПК України вважаться, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення податкової звітності.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги вказаних покликань апелянта, оскільки відсутність або ненадання певних документів під час перевірки, на переконання суду, не може бути підставою для відмови у їх оцінці під час судового розгляду справи, адже положення ст.ст.11,71,86 КАС України зобов'язують суд вжити заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об'єктивно оцінити наявні у справі докази тощо. При цьому, суд не може обмежити право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки, позаяк процедура збору доказів у судовому процесі не обмежена проведенням податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що висновком судово-економічної експертизи №13610/15045 від 09.09.2015 року стверджується, що висновки акту № 282/13-05-22-02/37122702 від 21 квітня 2015 року документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ТБ "САД" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, не підтверджуються документально, і в силу вимог ст.86 КАС України такий оцінюється у сукупності з іншими доказами у справі.

Таким чином, дослідивши в сукупності всі докази у справі, колегія суддів вважає, що ТОВ "ТБ САД" дотримано визначені ПК України умови перебування на спеціальному режимі оподаткування ПДВ у сфері сільського господарства.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення ДПІ у Франківському районі м.Львова №1 від 22 травня 2015 року про виключення сільськогосподарського підприємства ТОВ ТБ "САД" з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування ПДВ прийняте неправомірно та підлягає скасуванню.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання про те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року у справі № 813/2820/15 -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 01 лютого 2016 року.