Справа № 820/10239/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 січня 2016 р. № 820/10239/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Лукашиної І.А.,

представника відповідача - Піскун О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Авантаж"
до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Фінансова компанія "Авантаж", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 03.09.2015 року №, від 03.09.2015 року №, від 03.09.2015 року № у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.08.2015 року ДПІ у Дзержинському районі м. Харкові ГУ ДФС у Харківській області складено акт №2/20-30-22-01/32868860 "Про результати документальної виїзної перевірки ПАТ "Фінансова компанія "Авантаж" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських взаємовідносин з ТОВ "Авангард строй бізнес" (п.н.38398231) за період з 01.10.2013 по 06.02.2015 року, на підставі якого 03.09.2015 року були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення №, № та №. Позивач стверджує, що не вчиняв податкових правопорушень, про які згадується в акті перевірки. Викладені в акті судження інспекції є помилковими, не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. ПАТ "ФК "Авантаж" виконані всі необхідні вимоги для включення до податкового кредиту сум ПДВ та сплачені податки у вірному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач - Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (т.1 а.с.56-58) відповідач вказав, що викладені в акті №2/20-30-22-01/32868860 від 18.08.2015 р. судження ДПІ про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними. Вказані порушення встановлені цілком об'єктивно. В ході перевірки також була досліджена вся наявна податкова інформація з контрагентом позивача - ТОВ "Авангард строй бізнес". На думку ДПІ, висновків інших податкових органів достатньо для судження про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України. За таких підстав податкові повідомлення-рішення від 03.09.2015 року №, № та № є правомірними та обґрунтованими. Посилаючись на викладені вище доводи, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях на позов, просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що позивач - Публічне акціонерне товариство "Фінансова компанія "Авантаж", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 24.02.2004 року, код - 32868860. (т. 1 а.с.37).

На обліку як платник податків підприємство перебуває в ДПІ у Дзержинськом у районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

На підставі наказу від 04.08.2015 р. № 119, виданого ДПІ м.Харкова у Дзержинському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Авантаж", код ЄДРПОУ - 32868860, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України по господарським взаємовідносинам з ТОВ "Авангард строй бізнес" () за період з 01.10.2013 по 06.02.2015 роки.

Результати перевірки оформлені актом №2/20-30-22-01/32868860 від 18.08.2015 р. (т.1 а.с.15-36).

За висновками перевірки, позивачем - ПАТ "ФГ "Авантаж", порушено:

1) п.189.1 ст.189, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755 - ІV (із змінами і доповненнями), внаслідок чого встановлено завищення залишку від'ємного значення, який включається до податкового кредиту наступного періоду на суму 8895 грн.;

2) пп.14.1.27 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.138.2 ст.138, п.138.4 ст.138, п.138.6 ст.138, п.138.8 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755 - ІV (із змінами і доповненнями), внаслідок чого встановлено заниження податку на прибуток декларації за 2013 року на суму 6712 грн., завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування в декларації за 2013 рік на суму 9149 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 03.09.2015 р.:

- № , яким ПАТ "ФК "Авантаж" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 8390,00 грн., з яких 6712,00 грн. - основний платіж, 1678,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції. (т. 1 а.с.12);

- №, яким ПАТ "ФК "Авантаж" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 9149,00 грн. (т. 1 а.с.13);

- №, яким ПАТ "ФК "Авантаж" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 8895,00 грн. (т.1 а.с.14).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті №2/20-30-22-01/32868860 від 18.08.2015 р. на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач у перевіреному періоді мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Авангард строй бізнес" ().

Так, на підставі договору підряду №04-10 від 04.10.2013 р., укладеного між ПАТ "Фінансова компанія "Авантаж" (замовник) та ТОВ "Авангард стой бізнес" (підрядник), замовник доручає, а підрядник виконує роботи з ремонту нежитлових приміщень першого поверху №№37,41, 42, 43, 45, загальною площею 87,8 кв.м, які розташовані в літ. "А-25" за адресою: м.Харків, вул. Трінклера, буд.9, відповідно до кошторису, який є невід'ємною. частиною договору, а замовник здійснює оплату робіт відповідно до умов даного договору. (т.1 а.с.61-63).

Згідно додатку 18 до вказаного договору договірна ціна на ремонт нежитлових приміщень 1-го поверху №№37, 41, 42, 43, 45 розташованих в будинку №9 по вул. Трінклера, м.Харків в загальній сумі становить 36036,13 грн. (в т.ч. ПДВ 6006,02 грн.). (т.1 а.с.64).

Суд відмічає, що за формою складення, змістом прав і обов'язків сторін, предметом домовленостей, суттєвими умовами, порядком виконання зобов'язань тощо, означений договір закону не суперечить, вчинений між реально існуючими суб'єктами права зі статусом юридичних осіб, не має відношення до обігу обмежених в цивільному/господарському обороті товарів (робіт, послуг), на порушення інтересів держави як учасника суспільних публічних правовідносин з справляння податків (зборів) не спрямовані.

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій за правочином платник податків подав до суду складені контрагентом:

- податкову накладну № 103 від 31.10.2013 р. на суму 36036,13 грн. (у т.ч. ПДВ 6006,02 грн.); (т.1 а.с.65);

- довідку про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року у сумі 36036,13 грн.; (т.1 а.с.66);

- акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року у розмірі 20091,25 грн., що включає заробітну плату робітників, не зайнятих обслуговуванням машин у сумі 18835,98 грн., заробітної плати в загальновиробничих витратах у сумі 1255,27 грн. (т.1 а.с.67-72);

- акт на витрачені при ремонті матеріали ТОВ "АВАНГВРД СТОЙ БІЗНЕС" у жовтні 2013 року на загальну суму 14447,03 грн.; (т.1 а.с.73-76);

- приймально-здавальний акт на передачу основних матеріалів, конструкцій, деталей ТОВ "АВАНАРД БІЗНЕС СТРОЙ" на суму 14447,07 грн. (т.1 а.с.77-82);

- розрахунки №1-1 та №1-2 прямих витрат і загальновиробничих витрат до акту за жовтень 2013 року (т.1 а.с.83-89, 90-91);

- відомість ресурсів за жовтень 2013 року (т.1 а.с.92-97).

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст.86 КАС України, суд не вбачає недоліків у їх складанні як-то: дефектів форми, змісту або походження тощо, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а відтак, оглянуті документи здатні призвести до зміни в структурі і стані активів платника податків - сторони правочину, у зв'язку з цим сприймаються судом як належні та допустимі в розумінні ст.70 КАС України докази реальності вчинення господарських операцій.

Фактичних даних, які б засвідчували наявність у платника податків наміру набути у спірних правовідносинах безпідставну податкову вигоду, суд в ході розгляду справи не виявив.

Добутими доказами підтверджується факт вибуття з власності суб'єкта права-платника податків коштів в оплату вартості придбаних послуг, факт юридичної непов'язаності сторін правочину, факт відсутності у сторін правочину спільних економічних інтересів, що в сукупності підтверджує звичайність умов ведення господарської діяльності.

В обґрунтування господарської мети, представник позивача у судовому засіданні пояснив, що основним видом діяльністю є діяльність з управління нерухомістю комерційного призначення, здавання в оренду нерухомості комерційного призначення.

Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів акціонерів позивача №18-09/2013 від 18.09.2015 року прийнято рішення виставити на продаж нежитлові приміщення користування нежитлові приміщення першого поверху №37, 41, 42, 43, 45. загальною площею 87,8 кв.м, що розміщені в літ. "25" по вул. Трінклера, буд.9 у м. Харкові, у зв'язку із чим генерального директора зобов'язано: організувати роботу з пошуку потенційних покупців нежитлових приміщень; провести попередні заходи по підготовці вказаних приміщень, у тому числі і поточний ремонт; провести оцінку ринкової вартості нежитлових приміщень за умови наявності потенційного покупця; здійснити заходи щодо розірвання з орендарями нежитлових приміщень (за умови наявності потенційних покупців); підготувати проекти договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень. (т.2 а.с.7-9, 10).

Таким чином, необхідність проведення ремонтних робіт зумовлена рішенням акціонерів щодо продажу об'єктів нерухомого майна.

Відносно викладених в акті перевірки обставин господарської діяльності контрагента позивача - ТОВ "АВАНГАРД СТРОЙ БІЗНЕС", які викладені в акті перевірки від 18.08.2015р. №2/20-30-22-01/32868860, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов'язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб'єктом владних повноважень до суду також не подано.

Окрім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Слушність наведеного висновку окружного адміністративного суду підтверджується правозастосовчою практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також правозастосовчою практикою Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Однак, як зазначалось вище, обов'язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. відповідальність стосується кожного окремого платника податків і не може поширюватись на третіх осіб, у т.ч. на його контрагентів.

Вирішуючи спір по суті, суд також зазначає, що відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9 підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цією статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6, пунктами 138.11, 138.12 цією статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього кодексу.

За змістом п.138.6, п.138.8 ст. 138 Податкового кодексу України, собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно п.п.138.10.2 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються, зокрема: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, серед яких, витрати на врегулювання спорів у судах; інші витрати загальногосподарського призначення (витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, о забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг).

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені в ст. 198 Податкового кодексу України.

Так, згідно п.п. 198.1., 198.2 вищеназваної статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 п. 198 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Встановлені судом фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарських операції між позивачем та його контрагентами, а також правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат та податкового кредиту суми витрат на оплату вартості отриманих товарів (робіт, послуг), відповідно до первинних документів та за податковими накладними, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

За таких обставин, слід дійти висновку, що судження податкового органу про неправомірність формування податкового кредиту та завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ внаслідок чого занижено суми зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у перевіреному періоді не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, в ході судового розгляду відповідачем не доведено правомірності мотивів для винесення спірних податкових повідомлень - рішень, що зумовлює висновок про необґрунтованість визначення платнику податків додаткових податкових зобов'язань і, як наслідок, наявність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Авантаж".

За таких підстав, позов слід задовольнити.

Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71 ,158, 159, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Авантаж" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському раойні м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 03.09.2015 року № , від 03.09.2015 року № , від 03.09.2015 року № .

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Авантаж" (місцезнаходження: 61058, м.Харків, вул.Культури, буд. 20-В, код ЄДРПОУ - 32868860) судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61166, м.Харків, пр-т Леніна, буд.9, ).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 26 січня 2016 року.

Суддя Панченко О.В.