Справа № 333/8943/15-а
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №333/8943/15-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя Наумова І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій і зобовязання призначити довічне грошове утримання, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій і зобовязання призначити довічне грошове утримання, в якому зазначила, що 12 листопада 2015 року Постановою Верховної ОСОБА_2 України її звільнено з посади судді Апеляційного суду Запорізької області у звязку з відставкою. Наказом в.о. Голови Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2015 року її виключено із складу суддів Апеляційного суду Запорізької області 27 листопада 2015 року, у звязку з відставкою. 02 грудня 2015 року позивачем надано відповідачеві необхідні документи із заявою, про призначення щомісячного довічного грошового утримання, з довідкою бухгалтерії про заробіток працюючого судді за останній робочий рік перед звільненням. 17 грудня 2015 року письмово відповідач відмовив позивачу у призначені щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на Закон України №213-VІІІ від 2 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» згідно п.5 Прикінцевих положень якого, з 1 червня 2015 року скасовуються положення щодо нарахування щомісячного грошового утримання, передбаченого Законом України «Про судоустрій і статус суддів». У звязку з відмовою у призначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачу має бути поновлено виплату раніше нарахованої пенсії за віком. Вважає відмову в призначені щомісячного грошового утримання необґрунтованою, а дії Пенсійного фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя протиправними. Крім того, у позові зазначає, що її стаж роботи на посаді судці місцевого та апеляційного судів Запорізької області на день звільнення з останньої посади - судді Апеляційного суду Запорізької області складає 27 років 11 місяців. Згідно ч. З ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону від 12 лютого 2015 року з урахуванням рішення Коституційного суду України від 03 червня 2013 року вона має право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у максимальному розмірі - 90%. Вказаний розмір їй гарантовано стажем роботи на посаді судді понад 25 років та ст. ст. 22,126 Конституції України, які вказують, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, також Конституцією не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 48 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» також гарантовано,що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Приписом пункту 5 розділу 111 «Прикінцевих положень» Закону України від 2 березня 2015 року « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року пенсії(довічне грошове утримання), які передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 12 лютого2015 року, скасовано.

Однак, скасувавши виплату довічного грошового утримання суддів у відставці, вказаним законом не скасовано ст. 141 Закону України від 12 лютого 2015 року « Про судоустрій та статус суддів», частиною другою якої передбачено право на отримання щомісячного довічного грошового утримання суддями у відставці.

При розгляді заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідач повинен був керуватись ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який, по теперішній час, не втратив чинності стосовно суддів у відставці.

Позивач просить визнати протиправними дії УПФУ у Комунарському районі м.Запоріжжя щодо відмови у призначені щомісячного довічного грошового утримання, зобовязати відповідача призначити та нарахувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням стажу роботи на посаді судді більш ніж 25 років, у розмірі 90 відсотків від заробітної платні працюючого судді на відповідній посаді, на підставі довідки апеляційного суду Запорізької області від 27.11.2015 року.

В судове засідання позивач не зявилася, просила розглядати справу за її відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 22.06.2010 року і отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213- VIII, яким внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», крім того, згідно з п. 5 Прикінцевих положень якого з 01 червня 2015 року скасовані положення щодо нарахування щомісячного довічного грошового утримання, передбаченого Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а тому вважає, що відсутні законні підстави для призначення довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці, а відтак дії Управління є правомірними. Також зазначила, що з заявою про нарахування та призначення довічного грошового утримання у розмірі саме 90 відсотків заробітку позивач не зверталося, тому це питання не було предметом розгляду відповідачем. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя, з 22.06.2010 року та отримувала пенсію за віком, призначену згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Оскільки ОСОБА_1 станом на 01.04.2015 року працювала на посаді судді апеляційного суду Запорізької області, то з 01.04.2015 року з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р., виплата зазначеної пенсії була припинена.

12 листопада 2015 року Постановою Верховної ОСОБА_2 України її звільнено з посади судді апеляційного суду Запорізької області у звязку з відставкою.

Законом України від 27.03.2014 р. № 1166-УІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» внесені зміни та знижений відсоток розрахунку до 70% та виключена ст.136, а Законом України № 76-VIІІ від 28.12.2014 року визначено 60% від грошового утримання судді, що звужує зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів, що порушує положення вказані в Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3рп/13 та в інших правових актах, які зазначені вище в цій постанові.

12.02.2015 року Верховна ОСОБА_2 України прийняла Закон України N 192-VІІІ. «Про забезпечення права на справедливий суд» яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року викладено в такій редакції:

За ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Позивачу було призначене щомісячне довічне грошове утримання, яке як працюючий суддя отримувала з 08 грудня 2008 року у розмірі 80% заробітної плати судді, що підтверджується наказом голови апеляційного суду Запорізької області № 236-к від 04.12.2007 р. та отримувала з 08 грудня 2011 року у розмірі 88% заробітної плати судді, що підтверджується наказом голови апеляційного суду Запорізької області № 236-к від 05.12.2011 р. та яке було призупинено до часу виходу у відставку.

На час звернення до УПФ стаж роботи позивача, який дає право на відставку становить 27 років 11 місяців 14 днів.

Таким чином, розраховувати розмір щомісячного довічного грошового утримання необхідно з заробітної плати, який вказано в довідці апеляційного суду № 07- 50/91 від 27 листопада 2015 року без вирахувань податку, а саме 27284,40 грн..

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, на який посилається відповідач як на підставу для відмови у задоволенні позову. До вступу в дію Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», який вніс зміни до чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» які вкотре звузили зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності судді. Зменшивши розмір щомісячного довічного грошового утримання до 60% та встановивши максимальний граничний розмір грошового утримання. Приписом п.5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України №213-УІІІ від 2 березня 2015 року «Про внесення Змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1-го червня 2015 року пенсії (довічне грошове утримання), які передбачені Законом України № 2453- VI від 12 лютого 2015 року взагалі скасовані.

Однак, скасувавши виплату довічного грошового утримання суддів у відставці, тим не менш закон не скасував положення ст.141 спеціального Закону України «Про судоустрій та статус судців» від 12 лютого 2015 року N 2453-УІ у редакції Закону N 192-УІІІ, частиною другою якої передбачено право на отримання щомісячного довічного грошового утримання для судді у відставці.

Із правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 3 липня 2015 року, у Конституційному поданні щодо невідповідності деяких положень Закону України № 213-УІІІ від 2 березня 2015 року Конституції України в частині скасування щомісячного довічного грошового утримання з 1-го червня 2015 року, викладених у прикінцевих положеннях цього закону, вбачається наступне: Законодавча зміна щодо визначення правового та матеріально-соціального захисту судді повинна бути визначена у спеціальному законі, яким є Закон України «Про судоустрій та статус суддів». Тобто при вирішенні питання про наявність права на відставку та щомісячного довічного грошового утримання діють норми вказаного закону, а не інші нормативні акти.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, в частині позовних вимог щодо призначення та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання саме в розмірі 90 % грошового утримання судді, суд звертає увагу на наступне.

Спірні правовідносини між позивачем і відповідачем виникли у зв'язку з відмовою у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді, в якому відповідачем вирішено лише питання щодо відсутності права на призначення позивачу вказаного утримання, а не його відсоткового розміру.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, даний спір виник з приводу наявності самого права позивача на зазначене довічне утримання і саме з цього питання відповідачем було реалізовано його дискреційні повноваження та прийнято відповідне рішення, протиправність якого встановлена вище.

Водночас, з приводу відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, про яке просить позивач, відповідачем жодного владно-розпорядчого рішення не приймалось, правовідносини між позивачем і відповідачем саме з цього питання на момент його звернення до суду з даним позовом не виникали.

При цьому, у відповідності до Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на це, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині визначення конкретного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді є передчасними. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд вважає за необхідне зобов'язати Відповідача, подати у місячний строк з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.18, 94, 162, 163, 267 КАС України, ст.ст. 8, 22, 55, 124, 152 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій і зобовязання призначити довічне грошове утримання, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні щомісячного довічного грошового утримання.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 27.11.2015 року без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду, виданої апеляційним судом Запорізької області 27.11.2015 року, з урахуванням раніше виплаченої пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції - Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя І.Й. Наумова