Справа № 810/4998/15
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4998/15 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Бистрик Г.М.

Земляної Г.В.

за участю секретаря Запорожченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клевер Тренд" до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Клевер Тренд" (далі - ТОВ "Клевер Тренд") звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - ДПІ в Обухівському районі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.07.2015 р. №/2767, №/2768.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ в Обухівському районі від 01.07.2015 р. №/2767, №/2768.

На вказану постанову ДПІ в Обухівському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ДПІ в Обухівському районі проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ "Клевер Трейд" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт перевірки від 08.06.2015 р. №1225/10-16-22-02/37361017.

Даною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.п.138.10.4, п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9, п.п.139 1.1 п.139.1 ст.139, п.п.153.1.3 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 647693,00 грн. та зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2014 р. на суму 852669,00 грн.;

- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.6, п.201.7, п.201.8 ст.201 Податкового кодексу України, встановлено заниження податку на додану вартысть за серпень 2012 р. в сумі 648,00 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ в Обухівському районі прийняті податкові повідомлення-рішення 01.07.2015 р.:

- №/2767, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у розмірі 643001,00 грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 160750,25 грн.;

- №/2768, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 852 669,00 грн.;

- №/2766 щодо визначення позивачу суми грошового зобов'язання за основним платежем у розмірі 648,00 грн. та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 162,00 грн.;

За результатами розгляду скарги позивача, Головне управління ДФС у Київській області прийняло рішення від 11.09.2015 р. №2438/10/10-36-10-01-04, яким податкове повідомлення-рішення відповідача за №/2766 про визначення суми грошового зобов'язання за основним платежем у розмірі 648,00 грн. та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 162,00 грн. скасоване, а податкові повідомлення-рішення №/2767 та №/2768 залишені без змін.

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 198 Податкового кодексу України, визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з, в тому числі придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, при цьому датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, а саме дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, в перевіряємий період позивач мав наступні господарські відносини.

Між TOB «KJIEBEP ТРЕЙД» (довіритель) та ФОП ОСОБА_1. (комерційний агент), який діяв на підставі свідоцтва про державну реєстрації фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 від 19.07.2007 р. укладено агентський договір від 03.01.2013 р. №02/2013. Відповідно до вказаного договору комерційний агент, за агентську нагороду зобов'язується сприяти довірителю в укладенні довірителем договорів на реалізацію картону, паперу писального, паперу УДП виробництва ВАТ «Архангельський целюлозно-паперовий комбінат» (Російська Федерація) та сприяти збільшенню довірителем об`ємів реалізації картону, паперу писального, паперу УДП виробництва ВАТ «Архангельський целюлозно-паперовий комбінат" по раніше укладеним договорам.

За умовами договору довіритель сплачує комерційну винагороду, розмір якої нараховується від суми реалізованої споживачам картону, паперу писального, паперу УДП.

В процесі здійснення господарської діяльності від комерційного агента були отримані зазначені в договорі послуги, що підтверджується належними первинними документами, зокрема додатком до договору № 1 від 28.02.2013 р., актом наданих послуг №1, звітом про виконану роботу від 28.02.2013 р., таблицею №1 до звіту.

Акт наданих послуг №1 відповідно до агентського договору №02/2013 від 03 січня 2013 р., складений 28.02.2013 р. містить необхідні дані про зміст і обсяг господарської операції (деталізації об'єкта надання послуг), а саме інформацію щодо об'єму реалізації продукції (паперу писального) виробництва ВАТ «Архангельський целюлозно-паперовий комбінат» ТОВ РПА «Бріск», та відсоток комерційної винагороди за збільшений об'єм реалізації, винагорода становить 21 000 грн. Відповідно до умов агентського договору комерційний агент повинен сприяти збільшенню довірителем об'ємів реалізації продукції виробництва ВАТ «Архангельський целюлозно-паперовий комбінат».

Також, з метою ознайомлення потенційних клієнтів з діяльністю підприємства, залучення нових клієнтів та просуванням реалізуємої продукції між ТОВ "Клевер Тренд" (замовник) та ФОП ОСОБА_1. (виконавець), було укладено договір №01-06/9 від 01.06.2012 р.

Відповідно до вказаного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання робіт: виготовлення конструктиву рекламного носія; виготовлення макету рекламного носія; фотоприв`язка до місця розташування рекламного носія; оренда площини за адресою м. Київ, бульвар Дружби Народів, 30.

В процесі здійснення господарської діяльності замовником були отримані зазначені в договорі послуги, що підтверджується належними первинними документами, зокрема актом виконаних робіт до договіру №01-06/9, конструктивом рекламного носія, макетом рекламного носія, фотоприв`язкою до місця розташування рекламного носія.

Акт виконаних робіт до договіру №01-06/9 від 01.06.2012 р., що складений 30.06.2012 р. містить необхідні дані про зміст і обсяг господарської операції (деталізації об'єкта надання послуг), а саме інформацію щодо наданих послуг. Умови договору з боку виконавця виконані в повному об`ємі, на виконання своїх обов`язків за договором замовником сплачено 118000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до заперечення на акт перевірки, яке вручене ДПІ в Обухівському районі згідно накладної відділення зв'язку від 16.06.2015 р., позивачем на підтвердження господарських операцій додано ряд первинних документів, зокрема агентський договір №02/2013, додаткову угоду №1, акт наданих послуг №1 відповідно до агентського договору №02/2013, акт наданих послуг №1, звіт про виконану роботу від 28.02.2013 р., таблицю №1 до звіту, аналіз продажу з 01.11.2012 р. по 28.02.2013 р., оборотно-сальдові відомості, договір №01-06/9 від 01.06.2012 р., додаткова угода №1, акт виконаних робіт до договіру №01-06/9 від 30.06.2012 р., конструктив рекламного носія, макет рекламного носія, фотоприв`язка до місця розташування рекламного носія, паспорт інформаційної вивіски, договір поставки від 17.05.2011 р. №10, видаткові накладні, рахунки на оплату, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортні накладні, контракти №187 від 02.03.2011 р., №277 від 29.08.2012 р., №342 від 18.11.2013 р., вантажно-митні декларації та інші документи, копії яких також наявні в матеріалах справи.

З додатковими поясненнями до заперечення від 16.06.2015 р. позивачем також надано, зокрема розрахунки курсових різниць, офіційні курси валют на час виконання господарських операцій, заявки на купівлю валюти.

Зокрема, з таких документів вбачається економічний ефект та використання отриманих послуг у власній господарській діяльності, що виявилось у знаходженні ФОП ОСОБА_1. покупців на товар позивача та подальшого його продажу таким покупцям.

Відповідно до ст. 44.7 Податкового кодексу України у разі, якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

При цьому, необхідно враховувати, що формальні недоліки первинних документів повинні оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а не повноваженнями осіб із складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.

За результатами дослідження таких документів у сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про їх достатність для підтвердження дійсного виконання угод.

Податковим органом не було надано належної оцінки первинним документам, що надавались позивачем для перевірки.

Разом з тим, необхідно зазначити, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників (виконавців) при здійсненні господарської діяльності або через відсутність висновків зустрічних перевірок зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту та донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток.

Відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, щодо встановлення факту відсутності у позивача мети на здійснення господарської діяльності та відсутності її реального здійснення. Також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентами.

Крім того, жодним законом не передбачено право податкового органу самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Бухгалтерський облік операцій в іноземній валюті регулюється Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", затвердженим наказом Мінфіну України від 10.08.2000 р. №193 (далі - П(С)БО 21) який використовується підприємством для розрахунку курсових різниць.

Відповідно до пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Як приклад ТОВ «КЛЕВЕР ТРЕЙД» було надано розрахунок курсових різниць по рах. 942, 945 за січень 2014 р. Для розрахунку використовуються дані обліку по рахункам 632,312,333 які надавались під час перевірки.

Відповідно до п. 8 П(С)БО 21 курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат).

Згідно Інструкції Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 р. №291 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.12.1999 р. за №892/4185 та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 р. за №291 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.12.1999 р. за №893/4186, облік курсових різниць ведеться на рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності», а саме: на субрахунку 942 "Витрати на купівлю-продаж іноземної валюти" узагальнюється інформація про витрати на купівлю-продаж іноземної валюти, зокрема від'ємна різниця між ціною купівлі-продажу іноземної валюти та її балансовою вартістю; на субрахунку 945 "Витрати від операційної курсової різниці" ведеться облік втрат за активами й зобов'язаннями операційної діяльності підприємства від зміни курсу гривні до іноземної валюти.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Клевер Тренд" веде автоматизовану систему обліку з використанням програми 1C: Підприємство 8, в тому числі і облік курсових різниць автоматизований та враховує всі операції на підставі первинних документів. Результат розрахунку відображено на рахунках бухгалтерського обліку 942 та 945 та відповідно у деклараціях з податку на прибуток.

Як вбачається з матеріалів справи, у графі 06.4.12 додатка IB «Від'ємне значення курсових різниць згідно з п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України» графи 06.4 IB «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» ТОВ "Клевер Тренд" безпосередньо відобразив витрати по операціях в іноземній валюті згідно рахунків 942, 945 відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік. Проміжна звітність складається щоквартально наростаючим підсумком з початку звітного року в складі балансу та звіту про фінансові результати. Баланс підприємства складається за станом на кінець останнього дня кварталу (року).

Таким чином, при заповнені податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за перевіряємий період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. ТОВ "Клевер Тренд" правильно відобразило дані витрати, що не призвело до заниження податку на прибуток.

Отже, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованість прийняття податкових повідомлень-рішень від 01.07.2015 р. №/2767, №/2768, а тому такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2016 р. ДПІ в Обухівському районі відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення у справі. Станом на 27.01.2016 р. судовий збір заявником апеляційної скарги не сплачено, а тому він підлягає стягненню судом, в розмірі встановленому Законом України "Про судовий збір", - 27330,93 грн. (110% від ставки, яка була сплачена позивачем при поданні позовної заяви) Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу ДПІ в Обухівському районі необхідно залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 27 330,93 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Бистрик Г.М.

Земляна Г.В.

Повний текст ухвали складено 01.02.2016 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Бистрик Г.М.