Справа № 804/6064/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2015 р. Справа № 804/6064/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідзе Д.Г.,
08.05.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.05.2015 року просить:
- визнати не чинним запис в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наступного змісту:
тип обтяження: заборона на нерухоме майно,
підстава обтяження: повідомлення, б/н, 11.05.1994 року Ощадбанк № 8420,
об'єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1
власник: ОСОБА_3, причина відсутності коду: архівний запис,
додаткові дані: архівний запис № 1749-21 від 11.05.1994 року Дніпропетровська область
заявник Дніпропетровський обласний державний нотаріальний архів;
- зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції припинити обтяження нерухомого майна з будинку № 1, який знаходиться по вул. Немирівська в місті Дніпропетровськ, накладеного Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області 04.06.2007 року на підставі повідомлення, б/н, 11.05.1994 року Ощадбанк № 8420;
- зобов'язати внести зміни у відомостях, що містять в Державному нотаріальному архіві в Дніпропетровській області щодо майна, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська області, м. Дніпропетровськ, вулиця Немирівська, будинок 1.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ним подано до державної нотаріальної контори всі необхідні документи щодо оформлення спадкового майна (житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) після смерті діда - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., проте, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних у зв'язку із тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є запис про заборону відчуження даного об'єкту. Обтяження було внесено 04.06.2017 року заявником - Державним нотаріальним архівом Дніпропетровської області на підставі повідомлення б/н від 11.05.1994 р. ПАТ «Ощадбанк». Оскільки, наявність запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження житлового будинку, що входить до спадкової маси, унеможливлює оформлення спадщини, просить визнати такий запис не чинним та скасувати його.
Позивач у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав.
Відповідач 1 - Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач 2 - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача подав до суду письмові заперечення які залучені до матеріалів справи та з яких вбачається, що відповідач проти позову заперечує та вважає, що відсутні підстави для задоволення у позові у зв'язку із тим, що Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно взагалі звернення зацікавлених осіб щодо скасування реєстрації обтяжень на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, не розглядалось і будь - яких рішень з цього приводу не виносилось. За таких обставин, відповідачем не будо допущено порушень вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» тому відсутні підстави для задоволення позову.
Згідно з ч.4, 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд при винесенні рішення виходить з наступного.
Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-VI ( далі- Закон №1952-VI ) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).
Статтею 1 Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.
Згідно з ч.1 ст.6 Закону систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).
Частинами 4 ст. 9 Закону №1952-VI встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1952-VI, п. 12 Порядку № 868, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.
Згідно з ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Приписами ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 являється спадкоємцем за законом після смерті свого діда - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. З метою оформлення спадщини, яка складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивач в 2013 році звернувся до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Однак, в оформленні спадщини було відмовлено у зв'язку із наявністю в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження.
Так, відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Подошуля О.Г. від 16.09.2013 року № 5922368 щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за результатом розгляду запиту поданого Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, а саме: об'єкта нерухомого майна розташованого: АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 повідомлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено наявність запису (записів) про обтяження даного об'єкту здійсненого 04.06.2007 р. на підставі повідомлення б/н від 11.05.1994 року з Ощадбанку № 8420 щодо власника -ОСОБА_3 за заявою Дніпропетровського обласного державного нотаріального архіву (а.с. 16).
Також, відповідно до рішення щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за результатом розгляду запиту № 5920498 від 16.09.2013 року, інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 9481234 від 16.09.2013 року, інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 9484342 від 16.09.2013 року заборону внесено Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області.
Відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №868 (далі - Порядку № 868) під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:
1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);
2) повноважень заявника;
3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;
4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;
5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
Згідно з п. 73, 74, 75 Порядку № 868, під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач). У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження.
Для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.
Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є:
1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;
2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;
3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;
4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;
5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат;
6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном;
7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом (п. 75 Порядку № 868).
Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 16 вказаного Закону, заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.
Судом встановлено, що позивач до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою та необхідними для припинення обтяження на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 документами, не звертався та державним реєстратором будь - яких рішень з цього приводу не приймалось.
З матеріалів справи також вбачається, що обтяження накладено 04.06.2007 року Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі повідомлення, б/н, 11.05.1994 року Ощадбанк № 8420. Між тим, доказів звернення саме Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області, як зацікавленою особою, якою встановлено обтяження до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, суду не надано.
За таких обставин, суд вважає, що звернення позивача із позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції є передчасним, оскільки він взагалі до відповідача із вимогами про припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно не звертався.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, у зв'язку із чим, у задоволенні позову слід відмовити.
Розподіл судових витрат слід здійснити з урахуванням вимог ч. 2 ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева