Справа № 755/15671/15-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Дзекан В.В.

за участю представника відповідача Данілова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України про визнання дій протиправними та скасування висновку, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.07.2015 ОСОБА_3 звернувся до Головного управління ДМС України в м. Києві з клопотанням про оформлення паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон у зв'язку з його втратою з відміткою про постійне проживання в Сполучених Штатах Америки.

07.08.2015 року начальником відділу централізованого оформлення документів № 1 ГУ ДМС України в м. Києві Смаглій Н.І. було складено висновок про тимчасову відмову в оформлені паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 до моменту закінчення існування підстав відмови у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Відмова мотивована тим, що громадянина України ОСОБА_3 умовно-достроково звільнено від відбування покарання, а не звільнено від покарання на підставах, встановлених КК України, невідбута частина покарання станом на 23.07.2015 року складає 1 рік 4 місяці 30 днів.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві були відсутні підстави для відмови у видачі позивачу паспорта для виїзду за кордон у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 було умовно-достроково звільнено від відбування покарання.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом частин 2-3 статті 2 Протоколу № 4 від 16.09.1963 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цього права не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966 кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Дане право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісним з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ (далі - Закон № 3857-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 3857-ХІІ громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 2 Закону України № 3857-ХІІ до переліку документів, які дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, віднесено паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 3857-ХІІ оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон провадиться громадянам України, які постійно проживають в Україні і досягли 18-річного віку, - за особистим клопотанням про отримання паспорта або через своїх законних представників до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Порядок оформлення, видачі, обміну, повернення, вилучення, знищення, визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначається Кабінетом Міністрів України. Особи, які звертаються за отриманням паспорта, сповіщають дані про себе, відомості про сімейний стан і наявність неповнолітніх дітей та утриманців, про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон.

Згідно пункту 4 статті 6 Закону № 3857-ХІІ громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, зокрема, якщо він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання.

Порядок провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2004 р. N 1603 (далі по тексту - Порядок № 1603).

Відповідно до п. 10 Порядку № 1603 територіальні органи та територіальні підрозділи, що прийняли заяву-анкету про оформлення паспорта / проїзного документа, вживають заходів до з'ясування наявності чи відсутності в осіб, старших 14 років, підстав для тимчасової відмови у видачі паспорта / проїзного документа, перелічених у пункті 22 Правил.

З цією метою працівники відповідного територіального підрозділу у міських без районного поділу, районних та районних у містах відділах (управліннях) органів внутрішніх справ за обліком служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, що включає також облік адресно-довідкового бюро (групи) цього підрозділу, протягом п'яти робочих днів здійснюють перевірку наявності чи відсутності: діючих неврегульованих аліментних, договірних чи інших невиконаних зобов'язань заявника (підпункт 2 пункту 22), ухиляння заявника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням (підпункт 5 пункту 22), подання на заявника цивільного позову до суду (підпункт 8 пункту 22).

Про результати перевірки на зворотному боці заяви-анкети проставляється штамп (додаток 6) і робиться відповідний запис, що скріплюється підписом працівника, який проводив перевірку.

Згідно з п. 11 Порядку № 1603 після закінчення перевірки прийняті матеріали надсилаються за підпорядкованістю територіальним органам та територіальним підрозділам вищого рівня, які уповноважені приймати рішення щодо оформлення чи відмови у видачі паспорта / проїзного документа.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. N 152 (далі по тексту - Порядок № 152).

Підпунктом 4 п. 43 Порядку № 152 передбачено, що територіальний орган або підрозділ ДМС може прийняти рішення про тимчасову відмову у видачі особі паспорта для виїзду за кордон в разі, коли особа засуджена за вчинення кримінального правопорушення, - до відбуття покарання або звільнення від покарання.

З матеріалів справи вбачається, що 22.06.2006 Апеляційним судом м. Києва ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі.

Постановою Машівського районного суду Полтавської області від 17.06.2013 на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 3 роки 6 місяців 20 днів обмеження волі.

Ухвалою Комсомольського районного суду Полтавської області від 19.05.2014 ОСОБА_3 звільнено від подальшого відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України, невідбутий термін 2 роки 6 місяців 26 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м'яким, а також пом'якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом'якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

З аналізу змісту наведеної статті випливає, що наслідком вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, нового злочину протягом невідбутої частини покарання, до покарання, призначеного за новим вироком, приєднується невідбута частину покарання за попереднім вироком. Інших негативних наслідків для особи, умовно-достроково звільненої від покарання, вказана стаття не містить.

Зважаючи на ту обставину, що ухвалою Комсомольського районного суду Полтавської області від 19.05.2014 ОСОБА_3 звільнено від подальшого відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України, невідбутий термін 2 роки 6 місяців 26 днів, позивач вважається особою, звільненою від покарання.

Відповідно до відповіді на запит від 21.07.2015 № 55/11818 Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві відносно ОСОБА_3 повідомлено, що вказаний громадянин в Подільському РУ ГУ МВС України в м. Києві на обліку як особа, відносно якої судом встановлені будь-які обмеження не перебуває. Керівництво Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві заперечень щодо оформлення паспорта громадина на України для виїзду за кордон з відміткою про постійне місце проживання в США, не має.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні підстави для тимчасової відмови позивачу у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон з підстав невідбуття покарання.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 01.02.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.