Справа № 826/15105/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем засобами електронного зв'язку надіслало до ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2015 року.

Однак, контролюючим органом, у прийнятті податкової декларації відмовлено у зв'язку з порушенням вимог інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДФС України від 10 квітня 2008 року № 233, а саме: для платника , код ДПІ 2658 не укладено договір про визнання електронної звітності.

Не погоджуючись із таким рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд зобов'язати відповідача прийняти та зареєструвати надіслані ним податкові декларації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем протиправно відмовлено Позивачу у прийнятті податкової декларації в електронному вигляді, оскільки, як встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, договір про визнання електронних документів податковою звітність розірвано за ініціативи Відповідача протиправно, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Приписи п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Тобто, виключно відсутність у податковій декларації передбачених п.п. 48.3 та 48.4 ПК України відомостей може бути підставою для відмови у її прийнятті органом державної податкової служби.

Згідно п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Разом з тим, судом враховується, що відповідно до п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» та Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління ДФС міста Києва договорів від 09 жовтня 2014 року № 09102014, від 13 лютого 2015 року № 13022015, від 28 вересня 2015 року № 28092015 про визнання електронних документів, позивачем засобами електронного зв'язку подано наступні податкові декларації з податку на додану вартість: 20.07.2015 року за червень 2015 року; 25.08.2015 року за липень 2015 року; 09.09.2015 року за серпень 2015 року; 05.10.2015 року за вересень 2015 року; 03.11.2015 року за жовтень 2015 року.

Контролюючим органом, відповідно до квитанцій № 1, у прийнятті податкової декларації відмовлено у зв'язку з порушенням вимог інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДФС України від 10 квітня 2008 року № 233, а саме: для платника , код ДПІ 2658 не укладено договір про визнання електронної звітності.

Проте, відповідач жодним чином не зазначає, які саме вимоги ст. 48 ПК України не були дотримані позивачем під час подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що є в свою чергу порушенням вимог Податкового кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність відмови, якою не визнано подану податкову декларацію за грудень 2014 року, оскільки у відповідності до п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України позивачем у поданих податкових деклараціях зазначені обов'язкові реквізити, серед яких і місцезнаходження позивача, які є достовірними в силу ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а тому відмова відповідача є протиправною.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що між Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва та ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» укладено договори від 09 жовтня 2014 року № 09102014, від 13 лютого 2015 року № 13022015, від 28 вересня 2015 року № 28092015 про визнання електронних документів, предметом яких є визнання електронних податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Постановою Окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року в адміністративній справі № 826/1288/15, визнано протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про розірвання договору про визнання електронних документів № 09102014 від 09 жовтня 2014 року. Зобов'язано державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві поновити дію договору про визнання електронних документів № 09102014 від 09 жовтня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві розірвати договір №13022015 від 13 лютого 2015 р. про визнання електронних документів, оформлене листом №7585/10/26-58-10-25 від 24.03.2015 р. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що полягають у відмові в прийнятті у ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» податкової декларації з податку на додану вартість з додатками за березень 2015 р. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняти у ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» податкову декларацію з податку на додану вартість з додатками за березень 2015 р. датою її подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З наведеного випливає, що встановлення рішенням суду, яке набрало законної сили 09.07.2015 року, протиправності дій ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, які мали місце 20.07.2015 року, 25.08.2015 року, 09.09.2015 року, 05.10.2015 року, 03.11.2015 року, свідчить, на думку колегії суддів, про протиправність всіх подальших дій податкового органу, вчинених внаслідок розірвання договору від №13022015 від 13 лютого 2015 про визнання електронних документів.

Відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій податкового органу щодо відмови у прийнятті поданої ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Моноліт» податкової декларації з податку на додану вартість: 20.07.2015 року за червень 2015 року; 25.08.2015 року за липень 2015 року; 09.09.2015 року за серпень 2015 року; 05.10.2015 року за вересень 2015 року; 03.11.2015 року за жовтень 2015 року, оскільки останні спричинені протиправними діями Відповідача, пов'язаними з розірванням договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо вирішення питання про судові витрати, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 Закону України «Про судовий збір» (в останній редакції) судовий збір справляється з апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на те, що предметом позову є визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання останнього вчинити дії, позовні вимоги є вимогами немайнового характеру. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання немайнового позову до суду становила 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2015 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову становить 80,39 грн. (73,08 * 110%).

Враховуючи те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2016 року було відстрочено апелянту сплату судового збору до винесення судового рішення, суд приходить до висновку про стягнення з апелянта вказаної вище суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019, рахунок отримувача - 1007, код класифікації доходів бюджету - 22030001) судовий збір у сумі 80 грн. (вісімдесят) 39 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.