Справа № 2-4799/10
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

28 березня 2014 року м. Київ В/800/1157/14
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
суддів: Мороз Л.Л.,
Горбатюка С.А.
Голяшкіна О.В.,
Донця О.Є.,
Стрелець Т.Г.,

перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.01.2014 року (К/9991/7477/11) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И ЛА :
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідачів та зобов`язати здійснити підвищення до пенсії як учаснику бойових дій відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 150% прожиткового мінімуму до 01.04.2009 року та з 01.04.2009 року у розмірі 200% прожиткового мінімуму.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.09.2010 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25.01.2011 року, у задоволенні позову відмовлено.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23.01.2014 року залишив без змін рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.09.2010 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 25.01.2011 року
У заяві про перегляд ухвали суду касаційної інстанції від 23.01.2014 року, ОСОБА_1 посилається на наявність підстав, встановлених ст.ст. 235-239 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України та Верховним Судом України, як судами касаційної інстанції, одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.
Зокрема, скаржник посилається на судові рішення Вищого адміністративного суду України від 06.11.2007 року № К-2554/07, від 20.08.2008 року № К-3833/07, у справах за позовами фізичних осіб до органів пенсійного фонду, за результатами розгляду яких позовні вимоги про перерахунок та виплату підвищення до пенсії інвалідам війни задоволено за період до 2006 року та з 03.01.2006 року.
Вивчивши заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що підстави для надання допуску справи до провадження Верховного Суду України відсутні.
Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали Вищого адміністративного суду від 23.01.2014 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову про перерахунок та виплату підвищення до пенсії інвалідам війни за період з 01.07.2006 року.
При цьому, суди виходили з того, що частиною четвертою статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту було встановлено, що інвалідам війни III групи пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком.
Проте, з 01.01.2006 року набрали чинності зміни до частини четвертої статті 13 і її викладено в такій редакції: Учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а в частину 4 статті 13 цього ж Закону внесено наступну зміну: інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Колегія суддів не вбачає подібних правовідносин у цій справі та у справах, судові рішення по яким позивач надав на підтвердження наявності підстав, встановлених ст.ст. 235-239 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спірні періоди у зазначених справах. Позовні вимоги позивача у цій справі стосуються періоду, після набрання чинності змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність ознаки неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для допуску до провадження про перегляд рішення у відповідності до ст. 237 КАС України Верховним Судом України оскаржуваної ухвали.
Керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Відмовити ОСОБА_1 у допуску до перегляду Верховним Судом України заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.01.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: