Справа № 816/4383/15
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/4383/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

представника позивача - Черчик А.В.,

представника відповідача - Деміхіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача Приватного акціонерного товариства "Комбінат виробничих підприємств"
до відповідача Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2015 року Приватне акціонерне товариство "Комбінат виробничих підприємств" (надалі - ПрАТ "КВП", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - Полтавська ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.09.2015 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкове повідомлення- рішення від 28.09.2015 № , винесене на підставі акта перевірки від 08.09.2015 №67/22/01284778, є необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства України. Також ПрАТ "КВП2 зазначає про те, що господарські операції з ТОВ "Альфа-Гермес" та ПП "Лір" є реальними, спрямованими на отримання доходу та документально підтверджені.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову. У письмових запереченнях на позов відповідач просить відмовити у його задоволенні (том 1 а.с. 151-155). Полтавська ОДПІ стверджує про правомірність висновків документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ "КВП" з питань правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість з ТОВ "Альфа-Гермес" за листопад 2014 року, ПП "Лір" за грудень 2014 року. Під час перевірки встановлено факт неповного заповнення товарно-транспортних накладних, а саме: відсутні повні реквізити вантажовідправника, не конкретизовано вид перевезень, відсутня маса брутто товару, не вказано жодного супровідного документа на вантаж, відсутня відмітка про прийняття вантажу від ТОВ "Альфа-Гермес" перевізником; до перевірки не надана довідка про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-2. Окрім того, за доводами відповідача, під час перевірки використана податкова інформація, відповідно до якої чисельних працюючих на ТОВ "Альфа-Гермес" складає 3 особи, балансова вартість основних засобів згідно з фінансовим звітом відсутня; у ПП "Лір" відсутні транспортні засоби, спецтехніка та людський ресурс для виконання обумовлених договором підряду робіт.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ "КВП" () у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа 08.06.1996 (том 1 а.с. 19) та є платником податку на додану вартість з 30.06.1997 (том 1 а.с. 23).

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пунктів 79.1, 79.2 статті 79, пункту 82.2 статті 82, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, відповідно до наказу Полтавської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 28.08.2015 №124 (том 1 а.с. 156), посадовими особами Полтавської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ "КВП" з питань правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість з ТОВ "Альфа-Гермес" () за листопад 2014 року, ПП "Лір" () та ТОВ "Віра-Сервіс-Буд" () за грудень 2014 року.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем на оспорюються.

За наслідками проведеної перевірки ПрАТ "КВП" відповідачем складено акт від 08.09.2015 №67/22/01284778, у якому зафіксовані порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 185381,54 грн, у тому числі за: листопад 2014 року в сумі 76910,14 грн, грудень 2014 року - 108471,40 грн (том 1 а.с. 157-167).

Позивачем до Полтавської ОДПІ подані заперечення від 15.09.2015 вих.№7/1926 на акт перевірки (том 1 а.с. 38-39). У відповіді Полтавської ОДПІ від 23.09.2015 №2769/10/16-24-22-01-35 на заперечення ПрАТ "КВП" зазначено, що порушення, встановлені в ході проведення перевірки, відповідають нормам чинного законодавства (том 1 а.с. 40-41).

На підставі акта перевірки відповідачем 28.09.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" у загальній сумі 278072,31 грн, у тому числі 185381,54 грн - основний платіж, 92690,77 грн - штрафні (фінансові) санкції (том 1 а.с. 24).

Позивач не погодився із указаним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Вищий адміністративний суд України у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" звернув увагу судів на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Указане закріплено також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, згідно з пунктом 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Як вище зазначено, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що протягом перевіряємого періоду (листопад 2014 року) між ПрАТ "КВП" та ТОВ "Альфа-Гермес" укладені договори купівлі-продажу від 06.11.2014 №06/11-14 та від 07.11.2014 №07/11-14.

Так, відповідно до умов пункту 1.1 договору купівлі-продажу від 06.11.2014 №06/11-14 (том 1 а.с. 44-45) ТОВ "Альфа-Гермес" (постачальник) в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується передати у власність ПрАТ "КВП" (покупця) товар. Під товаром у цьому договорі розуміється: пиловник сосна 3 сорта в кількості 270 куб.метрів.

Приймання товару по кількості та якості відбувається при передачі його від продавця покупцю на місці поставки товару (пункту 1.2 договору).

Оплата товару, що поставляється за цим договором, здійснюється покупцем шляхом безготівкового переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах післяоплати протягом двадцять календарних днів (пункт 1.4 договору).

Пунктом 7.1 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Умовами договору купівлі продажу від 07.11.2014 №07/11-14 (том 1 а.с. 42-43) передбачено, що ТОВ "Альфа-Гермес" (постачальник) зобов'язується передати у власність ПрАТ "КВП" (покупця) товар, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується оплатити товар згідно з рахунком-фактурою (пункт 1.1 договору). Покупець приймає товар, кількість та вартість якого обумовлені в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, у власність згідно з видатковою накладною (пункт 1.2 договору).

Пунктом 7.1 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

На підтвердження реальності здійснення зазначених господарських операцій за вказаними договором позивачем надані до суду наступні документи:

- видаткові накладні від 10.11.2014 № РН-0000031 на загальну суму 25812,00 грн, у тому числу ПДВ 4302,00 грн, від 11.11.2014 № РН-0000032 на загальну суму 25697,28 грн, у тому числу ПДВ 4282,88 грн, від 12.11.2014 № РН-0000033 на загальну суму 25926,72 грн, у тому числу ПДВ 4321,12 грн; від 17.11.2014 № РН-0000034 на загальну суму 24951,60 грн, у тому числу ПДВ 4158,60 грн; від 18.11.2014 № РН-0000035 на загальну суму 26672,40 грн, у тому числу ПДВ 4445,40 грн; від 19.11.2014 № РН-0000036 на загальну суму 25812,00 грн, у тому числу ПДВ 4302,00 грн; від 24.11.2014 № РН-0000037 на загальну суму 306588,84 грн, у тому числу ПДВ 51098,14 грн (том 1 а.с. 84-90);

- податкові накладні від 10.11.2014 №27 на загальну суму 25812,00 грн, у тому числу ПДВ 4302,00 грн; від 11.11.2014 №28 на загальну суму від 25697,28 грн, у тому числу ПДВ 4282,88 грн; від 12.11.2014 №29 на загальну суму 25926,72 грн, у тому числу ПДВ 4321,12 грн; від 17.11.2014 №30 на загальну суму 24951,60 грн, у тому числу ПДВ 4158,60 грн; від 18.11.2014 №31 на загальну суму 26672,40 грн, у тому числу ПДВ 4445,40 грн; від 19.11.2014 №32 на загальну суму 25812,00 грн, у тому числу ПДВ 4302,00 грн; від 24.11.2014 №33 на загальну суму 306588,84 грн, у тому числу ПДВ 51098,14 грн (том 1 а.с. 56-62);

- рахунки-фактури від 10.11.2014 № СФ-0000031 на загальну суму 25812,00 грн, у тому числу ПДВ 4302,00 грн, від 11.11.2014 № СФ-0000032 на загальну суму 25697,28 грн, у тому числу ПДВ 4282,88 грн, від 12.11.2014 № СФ-0000033 на загальну суму 25926,72 грн, у тому числу ПДВ 4321,12 грн; від 17.11.2014 № СФ-0000034 на загальну суму 24951,60 грн, у тому числу ПДВ 4158,60 грн; від 18.11.2014 № СФ-0000035 на загальну суму 26672,40 грн, у тому числу ПДВ 4445,40 грн; від 19.11.2014 № СФ-0000036 на загальну суму 25812,00 грн, у тому числу ПДВ 4302,00 грн; від 24.11.2014 № СФ-0000037 на загальну суму 306588,84 грн, у тому числу ПДВ 51098,14 грн (том 1 а.с. 189-195).

Відповідно до вказаних документів позивач у перевіряємий період придбав: пиловник сосна 3 сорт, полоса стальна 60х6, проволока ВР1 д.5мм, сталь арматурна А1 діам.10мм, сталь арматурна А1 діам.14мм, лист стальний г/к 10мм, сталь арматурна А3 діам.28мм, труба вгп 89х3,5.

Оплата за поставлений товар підтверджуються платіжними дорученнями від 27.11.2014 №3767 на суму 154872,00 грн та від 02.12.2014 №3820 на суму 306588,84 грн (том 1 а.с. 200-201).

Накладні відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме: містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру, обсяг, ціну продажу товару. До того ж, будь-яких недоліків щодо оформлення перелічених документів ні під час перевірки, ні в суді не встановлено.

Податкові накладні включені до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2014 року, як-то передбачено вимогами пункту 11 підрозділу 2 розділу 20 Податкового кодексу України (том 1 а.с. 127-130).

Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року до складу податкового кредиту за листопад 2014 року згідно з додатком 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" позивачем включено по господарських операціях із ТОВ "Альфа-Гермес" податок на додану вартість у сумі 76910,14 грн (том 1 а.с. 113-117).

Крім того, судом встановлено, що на момент здійснення господарських операцій ТОВ "Альфа-Гермес" мало свідоцтво платника ПДВ (том 1 а.с. 21).

Транспортування продукції від ТОВ "Альфа-Гермес" до ПрАТ "КВП" підтверджується товарно-транспортними накладними №111259 від 24.11.2014, №111254 від 10.11.2014, №111255 від 11.11.2014, №111256 від 12.11.2014, №111258/1 від 17.11.2014, №111258/2 від 18.11.2014, №111258/3 від 19.11.2014 (том 1 а.с. 49-55).

На сторінках 7-8 акта перевірки від 08.09.2015 №67/22/01284778 зазначено, що проведеним аналізом товарно-транспортних накладних наданих ПрАТ "КВП" встановлені факти неповного заповнення типової форми товарно-транспортних накладних: відсутні повні реквізити вантажовідправника, не конкретизовано вид перевезень, відсутня маса брутто товару, не вказано жодного супровідного документа на вантаж, відсутня відмітка про прийняття вантажу від ТОВ "Альфа-Гермес" перевізником, пункт навантаження, вказано м. Полтава, без вулиці, № офісу, складу тощо.

Суд погоджується з даним висновком відповідача щодо неповного заповнення товарно-транспортних накладних, водночас, зазначає наступне.

Посилання податкового органу на наявні порушення при заповненні товарно-транспортних накладних №111259 від 24.11.2014, №111254 від 10.11.2014, №111255 від 11.11.2014, №111256 від 12.11.2014, №111258/1 від 17.11.2014, №111258/2 від 18.11.2014, №111258/3 від 19.11.2014 не можуть слугувати підставою для висновку про нереальність господарської операції, оскільки відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 "Щодо підтвердження даних податкового обліку" документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Згідно з пунктом 8.26 Правил вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Підпунктом 11.1 пункту 11 Правил № 363 визначено, що товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів.

Згідно із пунктом 11.4 Правил товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Аналіз наведених положень свідчить, що оформлення товарно-транспортних накладних у відповідній кількості примірників здійснюється саме замовником (вантажовідправником).

Беручи до уваги те, що замовником перевезення та вантажовідправником товару виступало ТОВ "Альфа-Гермес", яким і виписувалися товарно-транспортні накладні, ПрАТ "КВП" не може нести відповідальність за недоліки заповнення таких товарно-транспортних накладних.

При цьому, суд зазначає, що товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару, та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

З огляду на викладене окремі недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов'язаннях платника податків.

Придбаний у ТОВ "Альфа-Гермес" товар приймав начальник відділу постачання ПрАТ "КВП" Максименко В.Г., уповноважений на отримання товару згідно з довіреностями від 10.11.2014 №1131 та від 24.11.2014 №1132 (том 1 а.с. 65-66).

Згідно з витягом з наказу від 05.01.2011 № 3-к Максименко В.Г. переведений на посаду начальника відділу постачання ПрАТ "КВП" з 06.01.2011 (том 1 а.с. 261).

Пунктом розвантаження товару у товарно-транспортних накладних указано с. Терешки Полтавського району Полтавської області.

Із письмових пояснень представника позивача слідує, що розвантаження та зберігання придбаного товару здійснювалось у виробничих приміщеннях ПрАТ "КВП" за адресою: вул. Шевченка, 18, с. Терешки Полтавського району Полтавської області, які належать позивачу на праві приватної власності.

Наявність у ПрАТ "КВП" нежитлових будівель, у тому числі центрального матеріального складу, підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (том 1 а.с. 243).

Надходження товару на склад підприємства підтверджується звітом по приходу на склад (том 1 а.с. 237), у складському обліку придбання і витрати матеріалів відображені в картках складського обліку матеріалів (Типова форма № М-12) (том 1 а.с. 253-260).

Згідно з бухгалтерською довідкою від 17.12.2015 № 7/2984а та витягами з рахунків №№ 201, 631 придбання матеріалів у бухгалтерському обліку відображено на рахунку 201 "Сировина і матеріали" (дебет) та рахунку № 631 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками вітчизняними" (кредит) (том 1 а.с. 230, 232-236).

Із матеріалів справи та пояснень представника позивача судом встановлено, що товарно-матеріальні цінності придбані з метою використання у господарській діяльності позивача.

Так, пиловник, сосна 3-й сорт придбані для подальшої переробки в деревообробному цеху на пилорамі та виробництва широкого асортименту пиломатеріалів, зокрема, у вигляді дошки та бруса різних розмірів, що підтверджується накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (том 1 а.с. 247-253), виробничим звітом по деревообробному цеху за листопад 2014 року (том 1 а.с. 238).

У подальшому частина пиломатеріалів (дошки та бруси різних розмірів), виготовлених із придбаного у ТОВ "Альфа-Гермес" пиловника, реалізовано у листопаді-грудні 2014 року різним підприємствам, що підтверджується видатковими накладними (том 3 а.с. 12-41), решта пиломатеріалів передавалася до інших цехів підприємства для використання у виробництві згідно з накладними (том 2 а.с. 243-246).

Придбаний у ТОВ "Альфа-Гермес" металопрокат (полоса стальна 60х6, проволока ВР1 д.5мм, сталь арматурна А1 діам.10мм, сталь арматурна А1 діам.14мм, лист стальний г/к 10мм, сталь арматурна А3 діам.28мм, труба вгп 89х3,5) використано для виробництва залізобетонних виробів, що підтверджується накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (том 1 а.с. 246), виробничим звітом по арматурному цеху за листопад 2014 року (том 1 а.с. 239-243). Реалізація залізобетонних виробів іншим підприємствам підтверджується видатковим накладними (том 3 а.с. 1-11).

Суд враховує, що згідно з витягу з ЄДР від 28.12.2015 видами діяльності позивача є: 16.23 Виробництво інших дерев'яних конструкцій і столярних виробів; 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (том 2 а.с. 147-152).

Отже, придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей відповідає меті та змісту господарської діяльності товариства.

Таким чином, у ході судового розгляду справи в повному обсязі доведено реальність господарських операцій з придбання товарів у ТОВ "Альфа-Гермес", з метою їх подальшого використання у господарській діяльності, встановлено факт понесення позивачем витрат та сплати у ціні придбаних товарів податку на додану вартість, а також використання таких товарів у подальшій господарській діяльності позивача.

Крім того, матеріали справи містять довідку від 31.03.2015 №61/16-01-22-02-11/38610105 "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Альфа-Гермес" () щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків - ПрАТ "КВП" (), їх реальності та повноти відображення в обліку за період: листопад 2014 року. Так, проведеною звіркою ТОВ "Альфа-Гермес" підтверджено здійснення господарських операцій із ПрАТ "КВП" та встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків із ПрАТ "КВП" (том 1 а.с.46-47).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що податковий кредит з податку на додану вартість у листопаді 2014 року в сумі 76910,14 грн по фінансово-господарським операціям з ТОВ "Альфа-Гермес" позивачем сформовано з дотриманням вимог Податкового кодексу України.

Судом також встановлено, що 25.08.2014 між ПрАТ "КВП" (замовник) та ПП "Лір" (підрядник) укладено договір підряду №18/8, за умовами якого підрядник зобов'язується виконати комплекс робіт з демонтажу будівлі бетонно-змішувального вузла, який знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 18, с. Терешки Полтавського району Полтавської області, а замовник зобов'язується прийняти дані демонтажні роботи та оплатити їх в строки та на умовах даного договору (том 2 а.с. 174-177).

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано суду податкову накладну від 19.12.2014 № 35 на загальну суму 39600,00 грн, у тому числі ПДВ - 6600,00 грн (том 2 а.с. 103), рахунок-фактуру від 19.12.2014 № СФ-0000022 на загальну суму 39600,00 грн, у тому числі ПДВ - 6600,00 грн (том 1 а.с. 197), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 3 за грудень 2014 року, акт виконаних робіт за грудень 2014 року № 3 (том 2 а.с. 132-133).

Оплата за виконання робіт з демонтажу бетонно-змішувального вузла підтверджується платіжним дорученням від 24.12.2014 № 4050 на загальну суму 39600 грн, у т.ч. ПДВ - 6600,00 грн (том 1 а.с. 204).

Суд встановив, що податкова накладна від 19.12.2014 № 35 оформлена відповідно до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України та включена до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2014 року (том 1 а.с. 131-134).

Сума ПДВ 6600,00 грн по податковій накладній від 19.12.2014 № 35 віднесена ПрАТ "КВП" до складу податкового кредиту за грудень 2014 року.

Наявність у власності позивача будівлі бетонно-змішувального вузла за адресою: вул. Шевченка, 18, с. Терешки Полтавського району Полтавської області підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (том 1 а.с. 243).

Як вбачається із матеріалів справи, роботи з демонтажу будівлі бетонно-змішувального вузла замовлялися позивачем у ПП "Лір" з метою вжиття заходів на усунення порушень та недоліків по охороні праці, встановлених у ході комплексної перевірки ПрАТ "КВП" управлінням Держгірпромнагляду по Полтавській області, оформленої актом від 13.10.2011 (том 2 а.с. 155-160), зокрема, демонтаж аварійної споруди старого бетонно-змішувального цеху підприємства.

10.09.2014 між ПрАТ "КВП" (замовник) та ПП "Лір" (підрядник) укладено договір підряду №10/09-2014 на виконання будівельних робіт (том 1 а.с. 67-69).

За умовами договору підрядник зобов'язується виконати та здати у встановлений договором термін будівельні роботи по монтажу залізобетонного каркасу будинку по об'єкту "Будівництво трьох секційного багатоповерхового житлового будинку по вул. Перспективна, 4 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області (три черги)", а замовник прийняти виконані роботи і оплатити їх на умовах даного договору (пункт 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору обумовлено, що підрядник у межах договірної ціни виконує на свій ризик власними та залученими силами і засобами всі передбачені замовленням і обумовлені проектно-кошторисною документацією роботи по монтажу каркасу трьохсекційного багатоповерхового житлового будинку по вул. Перспективна, 4 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, здає в обумовлені строки об'єкт в експлуатацію замовнику, усуває протягом гарантійного строку експлуатації об'єкта недоробки, що зумовлені неякісним виконанням робіт.

Склад, обсяг та календарний графік робіт, що доручаються до виконання підряднику за цим договором, визначаються у додатках №1, №2, №3 та кошторисі до цього договору, що є невід'ємною його частиною. Замовник зобов'язується надати підряднику фронт робіт, прийняти виконані роботи і оплатити їх в строк та в порядку, визначеному цим договором.

Вартість робіт, що є предметом договору, становить 3664599,20 грн, у тому числі ПДВ. Оплата за виконані роботи проводиться згідно з проміжними актами приймання виконаних будівельних робіт протягом 10 календарних днів з моменту підписання вказаних актів (пункти 4.1, 4.2 договору).

На підтвердження реальності виконання умов договору підряду від 10.09.2014 №10/09-2014 позивачем надані бухгалтерські та податкові документами, а саме:

- графік на виконання будівельно-монтажних робіт (додаток №1 до договору від 10.09.2014 №10/09-2014) (том 2 а.с. 23-27);

- локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 (додаток № 2 до договору від 10.09.2014 №10/09-2014) (том 2 а.с. 28-70);

- договірну ціну на будівництво (додаток № 3 до договору від 10.09.2014 №10/09-2014) (том 2 а.с. 70-72);

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за грудень 2014 року від 10.12.2014 №1-3, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року склала 220738,80 грн, у тому числу ПДВ 36789,80 грн; від 23.12.2014 №1-4 - на суму 206809,20 грн, у тому числу ПДВ 34348,20 грн; від 23.12.2014 № 2-2 - на суму 183680,40 грн, у тому числу ПДВ 30613,40 грн (том 1 а.с. 70-72);

- акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року (форма КБ-2в) від 10.12.2014 №1-3, від 23.12.2014 №1-4, від 23.12.2014 №2-2 (том 1 а.с. 73а-83, 91-94);

- підсумкові відомості ресурсів за звітний період: грудень 2014 року (том 1 а.с. 95-103);

- рахунки-фактури від 10.12.2014 № СФ-0000021 на загальну суму 167718,03 грн, у т.ч. ПДВ - 27953,01 грн; від 23.12.2014 № СФ-0000023 на загальну суму 259713,08 грн, у т.ч. ПДВ - 43285,51 грн (том 1 а.с. 196, 198);

- дозвіл на продовження виконання роботи підвищеної небезпеки № 414.10.53-45.21.1, виданий ПП "Лір" управлінням Держпромгірнагляду по Полтавській області 20.12.2010, із строком дії по 19.12.2015 (том 1 а.с. 213);

- податкові накладні від 10.12.2014 №34 на загальну суму 220738,80 грн, у тому числу ПДВ 36789,80 грн; від 23.12.2014 №36 на загальну суму 206809,20 грн, у тому числу ПДВ 34468,20 грн; від 23.12.2014 №37 на загальну суму 183680,40 грн, у тому числу ПДВ 30613,40 грн (том 1 а.с. 105-106, 108).

Накладні відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме: містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру, обсяг, ціну продажу товару. До того ж, будь-яких недоліків щодо оформлення перелічених документів ні під час перевірки, ні в суді не встановлено.

Податкові накладні включені до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2014 року, як-то передбачено вимогами пункту 11 підрозділу 2 розділу 20 Податкового кодексу України (том 1 а.с. 131-134).

Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року до складу податкового кредиту за грудень 2014 року згідно з додатком 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" позивачем включено по господарський операції із ПП "Лір" податок на додану вартість у сумі 108471,40 грн (том 1 а.с. 118-122).

Оплату за виконані роботи здійснено шляхом перерахування коштів з поточного рахунку №260043306 в ПАТ "Полтава-банк" на р/р ПП "Лір" №260023261 в ПАТ "Полтава-банк", що підтверджується залученими до матеріалів справи платіжними дорученнями від 15.12.2014 №3936 на суму 167718,03 грн, від 24.12.2014 №4049 на суму на суму 259713,08 грн (том 1 а.с. 203, 205).

Також матеріали справи містять акт проведення заліку взаємної заборгованості, відповідно до якого зменшено заборгованість ПрАТ "КВП" перед ПП "Лір" за отримані послуги на суму 183797,29 грн, у тому числі ПДВ 30632,88 грн та зменшено заборгованість ПП "Лір" перед ПрАТ "КВП" за отримані матеріали на суму 183797,29 грн, у тому числі ПДВ 30632,88 грн (том 1 а.с. 112).

Судом встановлено, що роботи з монтажу каркасу будинків із залізобетонних виробів замовлялись ПрАТ "КВП" у ПП "Лір" під час будівництва житлового будинку по вул. Перспективній, 4 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області при виконанні умов договору про спорудження об'єкту будівництва із залученням наданих в управління коштів Фонду фінансування будівництва виду А від 21.07.2014, укладеного між ПрАТ "КВП" (забудовник) та ПАТ "Полтава-Банк" (управитель) (том 2 а.с. 223-228).

За умовами зазначеного договору управитель замовляє забудовнику збудувати об'єкт будівництва, а саме: багатоквартирний житловий будинок № 4 по вул. Перспективна в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, ввести його в експлуатацію та передати об'єкт будівництва довірителям або самому управителю.

Згідно з належним чином затвердженими деклараціями про готовність об'єкта до експлуатації від 19.08.2015, від 25.09.2015, від 03.12.2015 закінчений будівництвом об'єкт (перший, другий та третій пускові комплекси будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Перспективній, 4 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області) готовий до експлуатації (том 2 а.с. 204-222).

Таким чином, у ході судового розгляду справи в повному обсязі доведено реальність господарських операцій з виконання ПП "Лір" будівельних робіт, з метою їх подальшого використання у господарській діяльності, встановлено факт понесення позивачем витрат та сплати у ціні придбаних робіт податку на додану вартість, а також використання таких робіт у подальшій господарській діяльності позивача.

Заперечуючи реальність господарських операцій позивача з його контрагентами, контролюючий орган посилається на податкову інформацію, наявну в податковому органі, а саме: чисельність працюючих на ТОВ "Альфа-Гермес" складає 3 особи; балансова вартість основних засобів згідно з фінансовим звітом суб'єкта малого підприємництва відсутня; ПП "Лір" сформувало податковий кредит за грудень 2014 року по взаємовідносинам з ТОВ "Стейпл Стандарт" та ТОВ "Ергана", які значаться як ризикові контрагенти.

Доводи відповідача, які ґрунтуються на податковій інформації, наявній у податковому органі, суд визнає безпідставними, оскільки формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов'язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, не встановлені.

За правовим висновком Верховного Суду України, викладеному в постановах, зокрема від 01.06.2010 у справі № 21-573во10 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10528520), від 31.01.2011 у справі № 21-47а10 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14222198), якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 у пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. Такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України").

Суд, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знайшов у діях платника податків (позивача) порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, і дійшов висновку, що твердження контролюючого органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача суперечать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Отже, відповідачем неправомірно застосовані норми Податкового кодексу України, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 28.09.2015 № прийняте Полтавською ОДПІ необґрунтовано та не на підставі закону, у зв'язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Комбінат виробничих підприємств" до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 28.09.2015 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Приватного акціонерного товариства "Комбінат виробничих підприємств" () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 171,08 грн (чотири тисячі сто сімдесят одна гривня вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна