Справа № 2а-33/11
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 р. Справа № 2а-33/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С. , Філатова Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання - Афнансьєва О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Державної пенітенціарної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України про визнання рішення незаконним та стягнення коштів, -

В с т а н о в и л а:

19.10.2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати незаконним рішення відповідача від 05.03.2010 року № 2-1, яким відмовлено в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги та стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу, виплата якої встановлена ст. 23 Закону України «Про міліцію» та постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Рішення Державного департаменту з питань виконання покарань від 05.03.2010 року за № 2-1 визнано незаконним. З відповідача стягнуто одноразову допомогу відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі Державна пенітенціарна служба України, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення з підстав, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), підлягає частковому скасуванню.

За положеннями ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1). Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань (ч. 2).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 202 КАС України встановлено, що підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що майор внутрішньої служби ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника Фрунзенського МРВ КВІ управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області.

Постановою військово-лікарської комісії ГУ УМВС України в Харківській області від 23.12.2009 року ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час (т. 1, а.с. 6-8), у зв'язку з чим останній був звільнений зі служби.

Із Довідки до акта огляду МСЕК серії ХАР-08 № 014756 убачається, що 30.12.2009 року позивачу встановлена III група інвалідності. Причиною захворювання визначено: захворювання та поранення, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та захворювання, що пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Дата чергового переогляду - 30.12.2010 року. Ступень втрати професійної працездатності у відсотках: 50 відсотків одноразово з 29.12.2009 року (т. 1, а.с. 5).

Маючи на меті отримати одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням інвалідності, отриманої під час несення служби, позивач 14.01.2014 року звернувся до Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області із заявою про виплату такої допомоги. До заяви позивачем додано документи, що визначені пунктами 5 та 6 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707 (далі - Порядок, т. 2, а.с. 15).

Рішенням комісії Державного департаменту України з питань виконання покарань для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби від 05.03.2010 року (протокол № 2-10) у виплаті одноразової допомоги відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_1 у грудні 2009 року встановлено інвалідність в зв'язку із захворюваннями та пораненнями, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (т. 1, а.с. 6).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того. що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в отриманні одноразової грошової. Тому суд першої інстанції визнав таку відмову протиправною та стягнув з відповідача одноразову грошеву допомогу.

Колегія частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 5 ст. 23 Закону України від 23.06.2005 року № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Згідно із ч. 6 ст. 23 Закону України 20.12.1990 року № 565-XII «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Особливості та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції врегульовано Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007 року (надалі - Порядок).

Підпунктом 2 п. 1 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися у період проходження служби, - у відсотках до розміру річного грошового забезпечення, встановленого відповідно до ступеня втрати працездатності, що визначається медико-соціальною експертною комісією.

Пунктом 11 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» в редакції, що була чинною на час огляду комісією позивача у 2010 році, встановлено, що міські, міжрайонні, районні комісії, зокрема, визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків.

Погоджуючись з висновком суду про незаконність рішення Державного департаменту України з питань виконання покарань від 05.03.2010 року (протокол № 2-10), колегія суддів зазначає, що 30.12.2009 року Медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) позивачу встановлена III група інвалідності та встановлена причина захворювання: захворювання та поранення, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та захворювання, що пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

Відповідно до пункту 7 Порядку орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Не погоджуючись з постановою суду в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги, виплата якої встановлена ст. 23 Закону України «Про міліцію» та постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 70, колегія суддів зазначає, що, суд першої інстанції фактично зобов'язав відповідача прийняти рішення певного змісту, хоча відповідач як суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур приймає рішення на основі адміністративного розсуду. При цьому, розмір такої одноразової грошової допомоги в грошовому еквіваленті судом не визначений.

Колегія суддів вважає такою, що не підлягає задоволенню позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги, виплата якої встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 70, оскільки ця вимога заявлена на майбутнє, так як відповідачем ще не прийнято рішення про призначення певної виплати.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовним вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 та прийняти рішення про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2010 року.

Зазначені норми матеріального та процесуального права залишені судом першої інстанції поза увагою, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення в зазначеній частині з прийняттям нового рішення про відмову в їх задоволенні та про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2010 року.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст.ст. 11, 184, 195, 196, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року - скасувати в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Державної пенітенціарної служби України одноразову допомогу відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707 з прийняттям нового судового рішення про відмову в її задоволені.

Зобов'язати Державну пенітенціарну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 січня 2010 року про виплату грошової допомоги.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Ю.М. Філатов

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01 лютого 2016 року.