Справа № 815/6809/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6809/15
УХВАЛА

29 січня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення коштів у сумі 1669,91 грн., -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси до ОСОБА_1, в якому позивач просить стягнути з позивача кошти у сумі 1669,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 зареєструвався у Центрі зайнятості Суворовського району м. Одеси та отримав статус безробітного. 15.07.2015р. між відповідачем та Центром зайнятості Суворовського району м.Одеси укладено договір № 226/15/1537 про направлення на професійне навчання за професією «слюсар-сантехнік», зі строком навчання з 15.07.2015р. по 17.09.2015р. (на базі договору Одеського обласного центру зайнятості з державним навчальним закладом «Одеський центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості» № 228/15 від 08.07.2015р.). В зв'язку з тим, що відповідачем пропущено теоретичні та практичні заняття без поважних причин, останнього 03.08.2015р. відраховано з числа слухачів. Позивач звертає увагу, що за умовами договору № 226/15/1537 від 15.07.2015р. у разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує суму витрат на професійне навчання центру зайнятості, який уклав з ним договір на професійне навчання. Позивач зазначає, що відповідачу в процесі досудового врегулювання спору пропонувалось добровільно повернути кошти, витрачені службою зайнятості, також на адресу відповідача направлялась претензія. Проте на час подання позовної заяви вказана сума коштів відповідачем не сплачена.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у зв'язку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених ст.128 КАС України та відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі за позовом ОСОБА_1, в якому позивач просить стягнути з позивача кошти у сумі 1669,91 грн., повинно бути закрито з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.07.2015р. ОСОБА_1 зареєстрований в Центрі зайнятості Суворовського району як громадянин, який шукає роботу (а.с.7-8).

Наказом Центру зайнятості Суворовського району № НТ150714 від 14.07.2015 р. ОСОБА_1 надано статус безробітного відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», що підтверджується витягом із наказів (а.с. 9).

Особистим підписом відповідач підтвердив достовірність внесених даних до картки персонального обліку громадянина, який шукає роботу (безробітного). У заяві вказав на те, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається (а.с. 8).

Наказом Центру зайнятості Суворовського району № НТ150717 від 17.07.2015 р. ОСОБА_1 призначено виплату допомоги по безробіттю з 17.07.2015 р. по 10.07.2016 р. відповідно до ст.ст.22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. 2.7, 2.9 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності».

15.07.2015р. між Центром зайнятості Суворовського району м. Одеси (територіальний орган) та ОСОБА_1 (безробітний) укладено договір № 226/15/1537 про направлення на професійне навчання безробітного, відповідно до п.1 якого територіальний орган направляє безробітного ОСОБА_1 в державний навчальний заклад «Одеський центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості» на професійне навчання за професією (спеціальністю, напрямом або галуззю знань) слюсар-сантехнік, для проходження повного курсу підготовки, за індивідуальними планами та програмами, під конкретне замовлення роботодавця відповідно до робочого навчального плану та робочих навчальних програм зі строком навчання 480 годин з 15.07.2015р. по 17.09.2015р. (а.с. 11-13).

Відповідно до п.п.3.1.1, 3.1.2 вищезазначеного договору у разі припинення професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує територіальному органу суму витрат на професійне навчання центру зайнятості, який уклав з ним договір на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. Якщо безробітний відмовляється добровільно повернути зазначені у п.3.1.1 договору кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до ч.4 ст.50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пп. 1-4 ч. 4 ст. 50 КАС України свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

За пунктом 4 ч.4 ст.50 КАС України суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

Виходячи з системного аналізу наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що в позивача немає передбачених законом підстав звертатись до адміністративного суду з позовами до фізичних осіб про стягнення виплачених за професійне навчання коштів, оскільки такі вимоги є вимогами про відшкодування шкоди і відносяться до компетенції судів цивільної юрисдикції

Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги мають розглядатися місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 20 січня 2016 року К/800/4187/15, від 20 січня 2016 року К/800/8960/15, від 19 січня 2016 К/800/39004/13 та Верховним Судом України у постановах від 28 листопада 2011 року № 21-251а11, від 22 вересня 2015 року №21-2209а15, від 22 вересня 2015 року у справі № 21-1884а15.

Таким чином, розглянувши справу за позовом Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси, в якому позивач просить стягнути суму вартості витрат на професійну підготовку ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст.36 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000р., суд дійшов висновку про наявність підстав вважати, що в органів Державної служби зайнятості немає передбачених законом підстав звертатись до адміністративного суду з позовами до фізичних осіб про стягнення невірно нарахованих чи виплачених коштів, оскільки такі вимоги є вимогами про відшкодування шкоди і відносяться до компетенції судів цивільної юрисдикції.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за

результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені спірні правовідносини повинні розглядатися в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 4, 17, 128, п.1 ч.1 ст. 157, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення коштів у сумі 1669,91 грн.,- закрити.

Роз'яснити позивачу, що він може звернутись з позовними вимогами до місцевого загального суду в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції порядку ст.186 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.