Справа № 826/17668/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2016 року № 826/17668/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі : головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в м. Києві до Публічного акціонерного товариства «Центренерго», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю «Котлотурбопром», про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна фінансова інспекція в м. Києві (далі - позивач, ДФІ в м. Києві) до публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі - відповідач, ПАТ «Центренерго»), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

перевірити правильність обчислення збитків нанесених відповідачу з подальшим їх поверненням останньому на суму 3 672 603,50 грн.;

перевірити правильність обчислення збитків нанесених відповідачу з подальшим їх поверненням останньому на суму 153 853 886,30 грн.;

перевірити правильність обчислення збитків нанесених відповідачу з подальшим їх поверненням останньому на суму 16 562 500,00 грн.

Водночас, у судовому засіданні 21.09.2015 суд протокольною ухвалою залучив Товариство з обмеженою відповідальністю «Котлотурбопром» (далі - ТОВ «Котлотурбопром») до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14.04.2015 за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «Центренерго» за період з 01.07.2011 по 31.12.2014 відповідачем складено Акт ревізії № 08-30/632 (далі - Акт ревізії), в якому встановлено, що:

в порушення абз. «в» пп. 2 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 № 1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів», абз. «в» пп. 1.1.1 п. 1.1 Порядку складання, затвердження/погодження фінансових планів державних підприємств, господарських товариств, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, та інших суб'єктів господарювання, що належать до сфери управління Міненерговугілля, та контролю за їх виконанням, затвердженого наказом Міненерговугілля України від 19.07.2011 № 307, відповідачем за період з 06.07.2011 по 26.08.2014 здійснено витрат на безповоротну фінансову допомогу у загальній сумі 3672603,50 грн. понад визначені обсяги витрат, з урахуванням витрат на благодійну допомогу, відображену в окремому рядку звіту про виконання фінансового плану, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) ПАТ «Центренерго» на вказану сум;

в порушення п. 4.50 Концептуальної основи фінансової звітності Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку, застосування яких регламентовано ст. 121 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», та в порушення вимог п. 6.8 ДСТУ 4083-2012 «Вугілля кам'яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях. Технічні умови», затвердженого наказом Держстандарту від 19.03.2002 № 163, за умовами договору постачання від 16.10.2014 № 44/1-96, укладеного між ПАТ «Центренерго» (Покупець) та ДПЗД «Укрінтеренерго», Зміївською ТЕС ПАТ «Центренерго» прийнято та оплачено вугілля у кількості 136619,54 тон, що призвело до викривлення фінансової звітності в частині завищення витрат та нанесення матеріальної шкоди (збитків) ПАТ «Центренерго» на суму 153853886,30 грн.;

ревізією витрат на капітальне будівництво, реконструкцію та ремонт встановлено, що внаслідок включення ТОВ «Котлотурбопром» до актів приймання-передачі робіт по договору від 24.01.2012 № 14/1 витрат в сумі 16562500,00 грн. на виготовлення субпідрядним проектувальником ТОВ «Техметпроект» проектної документації, товарність операцій з яким в ході ревізії документально та фактично не підтверджено, в порушення вимог ДСТУ БА.2.4-4:2009 та ДБН А.2.2-3 «Проектування. Склад, порядок розробки, узгодження і затвердження проектної документації для будівництва», ТОВ «Котлотурбопром» завищено вартість виконаних робіт на суму 16562500,00 грн., які оплачено Трипільською ТЕС у повному обсязі, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Трипільській ТЕС на вказану суму.

В подальшому, на підставі Акта ревізії відповідачу надіслано вимогу про усунення порушень, виявлених ревізією від 27.05.2015 № 26-08-14-14/5135 (далі - Вимога), в якій викладено зміст не усунутих порушень та вимогу:

відобразити дебіторську заборгованість перед НАК «ЕКУ» та відшкодувати матеріальну шкоду (збитки) у відповідності до вимог чинного законодавства на суму 3672603,50 грн.;

стягнути з постачальника вугілля ДПЗД «Укрінтеренерго» збитки у сумі 153853886,30 грн., завдані внаслідок завищення вартості вугілля, поставленого у кількості 136619,54 тон за умовами договору постачання від 16.10.2014 № 44/1-96;

відобразити в обліку дебіторську заборгованість перед ТОВ «Котлотурбопром» та відшкодувати в порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 16562500,00 грн. або скоригувати вартість робіт чи надання послуг, що будуть виконані відповідно до договору у майбутньому, на відповідну суму.

У зв'язку з невиконанням відповідачем Вимоги у вказаній частині щодо відшкодування (стягнення) матеріальної шкоди (збитків) в порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У зв'язку з цим визначений законом предмет позову, з яким суб'єкт владних повноважень може звернутися до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню.

При цьому, згідно з Положенням Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <...> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-XII, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Аналогічна правова викладена у постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 у справі № 21-40а14, від 13.05.2014 у справі № 21-89а14, від 20.05.2014 у справі № 21-93а14 та від 24.03.2015 у справі № 21-100а15.

Згідно з ч. 2 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, відповідно до п. 23.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» за змістом статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю, серед іншого, надається право:

вимагати від керівників підконтрольних установ проведення інвентаризацій основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів і розрахунків, у разі відмови у проведенні таких інвентаризацій - звернутися до суду щодо спонукання до проведення таких інвентаризацій;

при проведенні ревізій вилучати у підприємств, установ і організацій копії фінансово-господарських та бухгалтерських документів, які свідчать про порушення, а на підставі рішення суду - вилучати до закінчення ревізії оригінали первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів;

вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі;

у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства;

звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до частини шостої статті 11 цього Закону позапланова виїзна ревізія може здійснюватися лише за наявності підстав для її проведення на підставі рішення суду.

Суди повинні враховувати, що органи державної фінансової інспекції як суб'єкти владних повноважень мають право, зобов'язані звернутися до адміністративного суду лише в разі, коли таке право чи обов'язок прямо передбачено законом.

Отже, Законом, в контексті вимог ч. 3 ст. 6 КАС України, передбачено вичерпний перелік випадків, відповідно до яких органи державного фінансового контролю можуть звертатися до адміністративного суду, зокрема, у разі необхідності стягнення у дохід держави коштів, отриманих підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства, суб'єкт владних повноважень (орган державного фінансового контролю) має право звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення у дохід держави таких коштів.

Поряд з цим, суд зауважує, що представник позивача у судовому засіданні наполягав на розгляді судом позовної заяви у редакції позовних вимог, саме з урахуванням їх уточнення.

В той же час, Законом не передбачено випадків, відповідно до яких органи державного фінансового контролю можуть звернутися до адміністративного суду з вимогами про перевірку правильності обчислення збитків нанесених підконтрольній установі з подальшим їх поверненням останній.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ДФІ в м. Києві не має належних правових підстав для звернення до адміністративного суду з позовом про перевірку правильності обчислення збитків нанесених ПАТ «Центренерго» з подальшим їх поверненням останньому, у зв'язку з чим позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та безпідставними.

Керуючись статтями 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Державної фінансової інспекції в м. Києві відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко