Справа № 826/10487/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року м. Київ К/800/65083/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року у справі за позовом відкритого недержавного пенсійного фонду "Столичний Резерв" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Відкритий недержавний пенсійний фонд «Столичний Резерв» звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Фонду щодо неповернення пенсійних активів у розмірі 32000,00 грн., розміщених у публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» згідно з генеральним договором банківського вкладного (депозитного) рахунку №211 від 28 березня 2013 року та договору банківського вкладу (депозиту) «Строковий» №211/1 від 28 березня 2013 року та зобов'язати Фонд повернути зазначені грошові кошти.

Позовні вимоги мотивовано протиправною бездіяльністю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка виявилася у не вчиненні дій щодо повернення пенсійних активів, розміщених у публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» згідно з договором банківського вкладного (депозитного), за заявою відкритого недержавного пенсійного фонду "Столичний Резерв" у зв'язку з прийняттям Національним банком України 13 червня 2014 року постанови №355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2014 року скасовано; прийнято нову, якою позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення пенсійних активів у розмірі 32000 (тридцяти двох тисяч) грн. 00 коп., розміщених у публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» згідно генерального договору банківського вкладного (депозитного) рахунку № 211 від 28 березня 2013 року та договору банківського вкладу (депозиту) «Строковий» №211/1 від 28 березня 2013 року; зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути Відкритому недержавному пенсійному фонду «Столичний Резерв» пенсійні активи у розмірі 32000 (тридцяти двох тисяч) грн. 00 коп., розміщених у публічному акціонерному товаристві «Банк Форум» згідно генерального договору банківського вкладного (депозитного) рахунку № 211 від 28 березня 2013 року та договору банківського вкладу (депозиту) «Строковий» №211/1 від 28 березня 2013 року.

У поданій касаційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.03.2013 між ПАТ «Банк Форум» та Непідриємницьким товариством «Відкритий недержавний пенсійний фонд «Столичний Резерв», від імені та за рахунок якого на підставі договору про управління активами недержавного пенсійного фонду від 21.09.2007 № 8-КУА виступило ПАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв», укладено генеральний договір банківського вкладного (депозитного) рахунку №211.

Відповідно до умов названого договору його предметом є відкриття банком вкладнику вкладного (депозитного) рахунку і розміщення на платній основі тимчасово вільних коштів/банківських металів.

Розмір залучених коштів/банківських металів вкладника, процентна ставка, строк користування залученими банком коштами/банківськими металами вкладника (строк вкладу (депозиту) обумовлюється в договорах банківського вкладу (депозиту), які є невід'ємними частинами цього генерального договору.

Пунктом 3.1. договору закріплено, що банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 0744 (980).

На підставі зазначеного договору 28.03.2013 між зазначеними суб'єктами підписано договір банківського вкладу (депозиту) «Строковий» № 211/1, відповідно до п. 1 якого вкладник розміщує на депозитному рахунку тимчасово вільні грошові кошти в сумі 32 000,00 грн. строком до 27.03.2014. На суму вкладу банк нараховує і виплачує проценти у розмірі 20,00 % (двадцять процентів) річних.

У зв'язку з прийняттям Національним банком України 13.06.2014 постанови №355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум», 17.06.2014 ПАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв», яка діє від імені позивача на підставі договорів про управління активами недержавного пенсійного фонду від 21.09.2007 № 8-КУА та від 02.06.2014 №3-КУА, із посиланням на положення частини другої статті 48 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення", відповідно до яких пенсійні активи не можуть включатися до ліквідаційної маси зберігача пенсійного фонду та інших банків, звернулось до ПАТ «Банк Форум» Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію Соловйової Н.А. із заявою № 229 про повернення грошових коштів.

Листом від 01.07.2014 №3570-1/31 ПАТ «Банк Форум» повідомило «Компанія з управління активами «Національний резерв» про відсутність підстав для не включення до ліквідаційної маси банку активів недержавного пенсійного фонду, оскільки банк не здійснює управління активами недержавного пенсійного фонду та не виконує функції зберігача вказаного фонду.

Вказуючи на протиправну бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як органу управління банку щодо повернення пенсійних активів, відкритий недержавний пенсійний фонд «Столичний Резерв» звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності з боку позивача належності йому як активів пенсійного фонду грошових коштів у сумі 32 000,00 грн., зарахованих на депозитний рахунок банку.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, вказав на недотримання судом при розгляді переданого на вирішення спору, принципу офіційного з'ясування обставин справи, вставленого статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Так, судом апеляційної інстанції зазначено, що суд першої інстанції не пропонував позивачеві надати докази та не витребував від позивача жодних реєстрів вкладників (на які йде посилання в мотивувальній частині постанови) для повного з'ясування обставин справи.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що активи, розміщені позивачем у банку згідно з договором банківського вкладу (депозиту), є пенсійними активами, у зв'язку з чим відповідно до частини другої статті 48 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" вони не можуть включатися до ліквідаційної маси зберігача пенсійного фонду та інших банків. Також, посилаючись на відсутність у відповідача повноважень на використання пенсійних активів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача можливості вчинити будь-які інші дії, аніж повернення зазначених активів позивачеві.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" недержавний пенсійний фонд - це юридична особа, створена відповідно до цього Закону, яка має статус неприбуткової організації (непідприємницького товариства), функціонує та провадить діяльність виключно з метою накопичення пенсійних внесків на користь учасників пенсійного фонду з подальшим управлінням пенсійними активами, а також здійснює пенсійні виплати учасникам зазначеного фонду у визначеному цим Законом порядку; пенсійні активи - це активи пенсійного фонду, страхової організації, банківської установи, сформовані відповідно до цього Закону, за рахунок яких здійснюються пенсійні виплати; пенсійна виплати - це грошова виплата учасникові недержавного пенсійного забезпечення або його спадкоємцям, що здійснюється за рахунок накопичених у недержавному пенсійному фонді та облікованих на індивідуальному пенсійному рахунку грошових коштів у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною третьою статті 7 Закону України "Про недержавне пенсійне страхування" встановлено, що пенсійні кошти, що обліковуються на індивідуальному пенсійному рахунку учасника фонду, є власністю такого учасника та використовуються на цілі, визначені цим Законом.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 51 Закону України "Про недержавне пенсійне страхування" сума пенсійних коштів, що належить кожному учаснику фонду, визначається шляхом множення кількості одиниць пенсійних активів фонду, облікованих на індивідуальному пенсійному рахунку учасника фонду, на чисту вартість одиниці пенсійних активів фонду та відображається на індивідуальному пенсійному рахунку учасника фонду.

Сума пенсійних коштів усіх учасників пенсійного фонду дорівнює чистій вартості активів пенсійного фонду.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" пенсійні активи, що накопичуються у пенсійному фонді, можуть бути використані виключно для цілей інвестиційної діяльності фонду, виконання зобов'язань фонду перед його учасниками та оплати витрат, пов'язаних із здійсненням недержавного пенсійного забезпечення.

Використання пенсійних активів для інших цілей забороняється.

Виходячи з аналізу наведених положень, колегія суддів погоджується із позицією суду апеляційної інстанції в частині того, що позивач, розміщуючи на депозитному рахунку кошти у розмірі 32 000,00 грн., діяв не в власних інтересах, а в інтересах фізичних осіб - учасників недержавного пенсійного фонду, при цьому активи, що використовувалися, не є активами фонду як юридичної особи, а є пенсійними активами у розумінні Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення".

Частиною другою статті 48 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" встановлено, що пенсійні активи не можуть включатися до ліквідаційної маси зберігача пенсійного фонду та інших банків.

Відповідно до частини п'ятої статті 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, активи недержавних пенсійних фондів, іпотечні активи, що перебувають в управлінні банку або є забезпеченням виконання зобов'язань за сертифікатами з фіксованою дохідністю, емітентом яких є банк, активи банку, включені до складу іпотечного покриття іпотечних облігацій, а також кошти на рахунку фонду фінансування будівництва або майно фонду операцій з нерухомістю, в тому числі кошти на його рахунку, що перебувають в управлінні банку, не включаються до ліквідаційної маси банку. Розпорядження цими активами здійснюється відповідно до законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" та "Про іпотечні облігації".

Колегія суддів, виходячи з положень частини першої статті 40 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення", за змістом яких забороняється використання пенсійних активів пенсійного фонду для забезпечення виконання будь-яких зобов'язань, виникнення яких не пов'язане з функціонуванням цього пенсійного фонду, в тому числі власних, а також положень частини першої статті 34 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення", відповідно до яких бак може здійснювати управління активами недержавного пенсійного фонду лише стосовно створеного ним корпоративного пенсійного фонду, погоджується із висновком суду апеляційної інстанції в частині того, що вираз "що перебувають в управлінні банку або ж забезпеченням виконання зобов'язань за сертифікатами з фіксованою дохідністю" в контексті частини п'ятої статті 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" стосуються лише іпотечних активів.

Виходячи з системного аналізу положень Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" та частини п'ятої статті 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", колегія суддів вказує на обґрунтованість позиції суду апеляційної інстанції в частині того, що імперативна заборона на включення пенсійних активів до ліквідаційної маси банків встановлює пряму заборону виконувати будь-які зобов'язання фінансової установи (банку) за рахунок цих пенсійних активів.

За вказаних обставин, зважаючи на відсутність у відповідача як у особи, яка в силу вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконує спеціальні функції з виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, повноважень на використання пенсійних активів недержавного пенсійного фонду, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про відсутність у відповідача можливості вчинити будь-які інші дії, аніж повернення активів позивачеві.

Враховуючи викладене, позиція суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову є обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відхилити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: