Справа № 2-3819/2010
Суддя: Мартинов Є. О.
Дата ухвалення: 2011-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2 а-3819/2010 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2011 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мартинова Є.О.,

при секретарі - Кравчук М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни та встановлення пропущеного строку звернення до суду,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2010 року до Бориспільського міськрайонного суду від позивача надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить : 1) визнати дії відповідача щодо виплати щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, з порушенням вимог ЗУ «Про соціальний статус дітей війни» неправомірними; 2) зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01.09.2007 року по 01.09.2010 року в сумі 4128 гривень 60 копійок; 5) зобов»язати відповідача призначити йому щомісячне підвищення до пенсії, як дитині війни. Відповідно до положення ст. 6 ЗУ « Про соціальний статус дітей війни; 4) стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 120 гривень.

Обгрунтувавши наступним. Він відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни та згідно зі ст. 6 зазначеного закону з 1 січня 2006 року відповідач повинен був виплачувати щомісячно соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Разом з тим, в 2006-2007 роках позивач не отримував соціальної допомоги взагалі, а з 2008-2010 роках отримує лише 10 % затвердженого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не 30 %, як передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». На його звернення відповідач відмовив в перерахунку соціальної допомоги. Позивач вважає, що його права на отримання соціальної допомоги у визначеному законом розмірі були обмежені внаслідок прийняття неконституційних нормативних актів.

У судове засідання позивач не з»явився, просив розглядати справу належним чином на підставі наявних документів.

Представник відповідача у судове засідання також не з»явився, надав заяву з проханням слухати справу без його участі, а також надав заперечення на позовні вимоги, згідно яких просив відмовити в задоволенні позову обгрунтувавши тим, що згідно з чинним законодавством не був визначений механізм проведення відповідних виплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Вони також вважають суттєвим, що відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до цього Закону, а також, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а не з бюджету Пенсійного фонду України.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, письмове заперечення відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та отримує пенсію за віком, має статус дитини війни відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.07.2004 року, який набув чинності з 01.01.2006 року, що підтверджується даними його паспорта та посвідченням з відміткою «Дитина війни» (а.с. 6-10).

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На підставі наведеного суд не вбачає підстав для задоволення позову за період невиплати йому підвищення до пенсії, шо перевищує шість місяців до часу його звернення до суду, оскільки позивачеві було відомо надання йому статусу дитини війни, про що свідчить відмітка у пенсійному посвідченні. Він щомісячно отримує пенсію, був повідомлений про його розмір, тому повинний був знати про порушення своїх прав та інтересів в частині невиплати підвищення пенсії, але не звертався до відповідача за роз»ясненнями та не подав протягом строку позов до суду.

За період з 1 березня 2010 року по 01 вересня 2010 року позов підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги грунтуються на законі та знайшли своє підтвердження наявними у справі доказами.

Крім того, щодо позовних вимог в частині стягнення суми, суд не встановлює розмір цієї суми, адже таким повноваженням наділене лише місцеве управління Пенсійного фонду України.

Доводи відповідача про відсутність належного фінансування підвищення до пенсії, зупинення дії законів про виплату підвищення законами України «Про державний бюджет», регулювання цього питання постановою уряду України є безпідставними, оскільки вони не відповідають змісту ст. 22 Конституції України, за приписами якої прийнятті інших або нових законів, внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, про що вказано і у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6- рп.

Відповідач відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» зобов»язаний виплачувати позивачеві підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, що встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 28 ч. 1 ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», тому його рішення та дії щодо виплати підвищення у нижчому розмірі 10 % є протиправними і він повинен здійснити відповідний перерахунок та виплати підвищення до пенсії у визначеному законом розмірі, тобто 30 % зарахувавши виплати у розмірі 10 %.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 69, 71, 86, 99, 100, 159-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни та встановлення пропущеного строку звернення до суду - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області щодо виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни з порушенням вимог Закону України «Про соціальний статус дітей війни» - неправомірними.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 недоплачену йому як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01 березня 2010 року по 01 березня 2010 року, зарахувавши виплати у розмірі 10%.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області призначити йому щомісячне підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до положення ст. 6 Закону України «Про соціальний статус дітей війни».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мартинов Є.О.