Справа № 815/6819/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6819/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Андрухіва В.В.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомленнярішення ДПІ у Приморському районні м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 3034-17 від 11.06.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спірного рішення відповідача № 3034-17 від 11.06.2015 року, згідно якого їй нараховано грошове зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн., вона не отримувала. Про існування такого рішення їй стало відомо лише після отримання нею податкової вимоги відповідача від 02.10.2015 року №8604-23. Також позивач пояснила, що, оскільки рішення Одеської міської ради «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» від 02.01.2015 № 6257/VI прийняте 21 січня 2015 року, тобто після 15 липня 2014 року, то застосування контролюючим органом його положень з метою оподаткування, відповідно до п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 1 січня 2016 року. Внаслідок цього позивач вважає, що зазначене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладенні в адміністративному позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволені позову відмовити з тих підстав, що статтею 276 Податкового кодексу України передбачено обовязок власників транспортних засобів, які використовують легковий автомобіль до 5 років, що має обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см., сплачувати транспортний податок у розмірі 25000 грн. За таких обставин, на думку відповідача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11.06.2015 № 3034-17 є правомірним та прийнятим відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки LEXUS моделі RX 350, 2012 року випуску, обємом двигуна 3456 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

21.01.2015 року Одеською міською радою прийнято рішення № 6257-VI, яким встановлено з 01.01.2015 року на території міста Одеси податок на майно в частині транспортного податку.

Вищевказане рішення Одеської міської ради № 6257-VI від 21.01.2015 року оприлюднено в газеті «Одесский вестник» №3 від 31.01.2015 року.

11.06.2015 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 3034-17, яким ОСОБА_1 нараховано грошове зобовязання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн.

Згідно списку №1455 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих 19.06.2015 року ДПІ в Приморському районні м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області відправлено позивачу повідомлення-рішення № 3034-17 від 11.06.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи повідомлення-рішення № 3034-17 від 11.06.2015 року позивачу вручено не було (а.с. 42).

21.10.2015 року ДПІ в Приморському районні м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області винесена податкова вимога № 8604-23 форми «Ф» про сплату позивачем боргу за узгодженим податковим зобовязанням у розмірі 25000 грн. на підставі п.п. 267.6.2. п. 262.6 ст. 267 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 4 Податкового кодексу України визначено основні засади, на яких ґрунтуються податкове законодавство України. Зокрема, до основоположних принципів податкового законодавства належать, зокрема: визначений в п.п.4.1.4. п.4.1. ст.4 Кодексу принцип презумпції правомірності рішень платника податку, згідно якого в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу; визначений в п.п. 4.1.9. п. 4.1. ст.4 Кодексу принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, тощо.

Будь-які нормативні акти в сфері оподаткування та зміни до них мають ґрунтуватись на вказаних вище принципах та не суперечити їм.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року, внесено зміни до Податкового кодексу України, які набрали чинності з 01.01.2015 року, зокрема, введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до п 267.1.1 п. 267.1. ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Кодексу).

Відповідно до п.п.10.1.1 п.10.1 ст.10 та ст.265 Податкового кодексу України транспортний податок у складі податку на майно віднесений до місцевих податків.

Питання щодо встановлення податку на майно відповідно до вимог цього Кодексу вирішують місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Особливістю місцевих податків та зборів є те, що вони установлюються конкретною сільською, селищною, міською радою, але в межах тих податків та зборів, що передбачені Податковим кодексом України (п.п. 4.2 , 4.4, 10.4 Кодексу).

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктами 12.3.1. - 12.3.4. п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України визначено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів визначені в п.12.4 Податкового кодексу України.

Зокрема, до повноважень місцевих рад належить до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду (п. 12.4.3. Кодексу).

Відповідно до п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

В ч.5 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» зазначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Рішенням Одеської міської ради «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» від 21.01.2015 року № 6257-VI відповідно до норм Податкового кодексу України встановлено на території міста Одеси з 01.01.2015 року податок на майно в частині транспортного податку згідно з Положенням .

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, вказане вище рішення, було опубліковане на офіційному веб-сайті Одеської міської ради 26.01.2015 року в якому було вказано, що рішення Одеської міської ради № 6257-VI від 21.01.2015 року оприлюднено в газеті « Одесский вестник» № 3 від 31.01.2015 року.

Отже, рішення, яким введено транспортний податок на території міста Одеса, набирає законної сили та застосовується з початку бюджетного періоду, що настає після його оприлюднення, що відбулось 31.01.2015 року.

Відтак, враховуючи закріплений в Податковому кодексі України принцип стабільності податкового законодавства, визначені в п. 12.4.3. п. 12.4. ст. 12 Кодексу межі повноважень міських рад щодо податків та зборів, визначений п.п. 12.3.4 п.12.3 ст.12 Кодексу порядок застосування рішення про встановлення місцевих податків і зборів, а також з огляду на норму ч.2 ст.19 Конституції України, рішення Одеської міської ради, яким установлений новий місцевий податок, може бути застосоване не раніше 2016 року. При цьому, норми п.п. 4.1.4 п.4.1 ст.4 та п.п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України зобов'язують суд, у разі коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, приймати рішення на користь платника податків.

Крім вищевикладеного суд зазначає, що відповідно до Податкового кодексу України та Положення про транспортний податок, транспортний податок сплачується за базовий період (рік), але пропорційно кількості місяців, на протязі яких особа володіє легковим автомобілем, що є об'єктом оподаткування.

Оскільки нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ст.58 Конституції України), то визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку за повний 2015 рік, враховуючи, що рішення Одеської міської ради про введення на території міста цього податку було оприлюднене лише 31.01.2015 року, також свідчить про протиправність оскаржуваного повідомлення-рішення.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідач не довів суду правомірність прийнятого рішення. Судом встановлено протиправність податкового повідомлення-рішення відповідача від 11.06.2015 року № 3034-17, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд згідно ч.1 ст.94 КАС України присуджує всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 11.06.2015 року № 3034-17.

Стягнути судові витрати у сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок) з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлено 01.02.2016 року

Суддя: В.В.Андрухів

.