Справа № 826/19723/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

27 січня 2016 року м. Київ№ 826/19723/15
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Київського міського центру зайнятості
доОСОБА_1
про стягнення заборгованості 1278,07 грн. ,
ВСТАНОВИВ:

Київський міський центр зайнятості звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі1278,07 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/19723/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на порушення позивачем частини 2, 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття ".

У судовому засіданні 25.11.2015 року за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи приписи постанови Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року (справа № 21-1884а15), суд прийшов до висновку, що провадження в адміністративній справі №826/19723/15 за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 1278,07 грн. підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Предметом оскарження у справі є стягнення з фізичної особи незаконно отриманих коштів з допомоги по безробіттю.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Положеннями ст.50 КАС України визначено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень. В даному випадку заявлено позов про стягнення грошових коштів, що стали власністю відповідача , а тому не підпадає під дію пункту 4 частини четвертої статті 50 КАС.

Відповідно до ч. 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Тобто, перелічені у пунктах 1 - 4 ст. 50 КАС України випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Спірні правовідносини в даному випадку виникли щодо стягнення з фізичної особи зайво виплачених сум допомоги по безробіттю. Тобто, має місце вирішення питання щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачену центром зайнятості допомоги по безробіттю.

Отже, фактично, предметом розгляду у даній справі є спір про право, публічно-правовий спір відсутній.

Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року (справа № 21-1884а15). Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, в силу положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відтак, зазначені позовні вимоги, за відсутності публічно-правового спору, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а провадження в справі підлягає закриттю згідно п.1ч.1ст.157 КАС України.

Також, слід роз'яснити позивачу, що даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства судом загальної юрисдикції.

Керуючись положеннями статей 157, 158, 160, 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №826/19723/15 за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 1278,07 грн. - закрити.

2. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів за правилами, встановленими статей 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.С. Мазур