Справа № 826/25230/15
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року у справі за клопотанням ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправними дій щодо видачі наказу з особового складу «Про звільнення ОСОБА_2» від 05.11.2015 року № 164-п.

Крім того, 03.11.2015 року позивачем подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задоволено. Зупинено дію наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 164-п від 05.11.2015 року «Про звільнення ОСОБА_2».

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити позивачу в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При винесенні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що захист прав позивача неможливий без вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Приписи ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства визначають, що подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.08.2015 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видано наказ №132-п «Про звільнення ОСОБА_2».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.10.2015 року по справі №757/32347/15-ц визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 132-п від 27.08.2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади директора державного підприємства завод «Електроважмаш» та вирішено поновити його на вказаній посаді з 27.08.2015 року.

На виконання судового рішення по справі № 757/32347/15-ц Міністром Міністерства економічного розвитку і торгівлі України видано наказ № 163-п від 05.11.2015 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_2» з 27.08.2015 року.

При цьому, 05.11.2015 року Міністром Міністерства економічного розвитку і торгівлі України також видано наказ № 164-п «Про звільнення ОСОБА_2 з посади директора ДП «Завод «Електроважмаш» на підставі п.п.Б) та п.п.З) п. 26 Контракту від 27.03.2013 року, доповідної записки заступника Міністра Коржа Р.А., матеріалів Державної фіскальної служби України (вх. від 18.09.2015 року № 03/56055/3-15, від 25.09.2015 року № 03/61538-15), довідка від 04.11.2015 року та пункту 8 ст. 36 Кодексу законів про працю України «у зв'язку з одноразовим грубим порушенням директором законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки»; у зв'язку з порушенням порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, оскаржує незаконні дії суб'єкта владних повноважень пов'язані, зокрема, із фактичним невиконанням судового рішення про поновлення його на роботі.

Так, судом першої інстанції встановлено, що після винесення наказу про поновлення на посаді позивача до роботи допущено не було, а одразу винесено новий наказ про звільнення його з посади.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, акти перевірок Державної фіскальної служби України від 18.09.2015 року та 25.09.2015 року, що зазначені відповідачем в переліку підстав для звільнення позивача, складені під час коли позивача вперше було звільнено з посади директора державного підприємства завод «Електроважмаш».

Отже, встановивши на час подачі клопотання очевидність, на думку суду першої інстанції, ознаки протиправності дій та рішення суб'єкта владних повноважень, а саме наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.11.2015 року № 164-п «Про звільнення ОСОБА_2» з посади директора ДП «Завод «Електроважмаш» та дій щодо його видачі, колегія суддів вважає, що в Окружного адміністративного суду м. Києва були наявні підстави для задоволення клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно положень постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відтак, постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що існує ризик завдання шкоди правам та інтересам позивача, а рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у формі наказу від 05.11.2015 року № 164-п про звільнення ОСОБА_2 з посади та дії щодо його видачі містять ознаки очевидної протиправності.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 117 КАС України, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням Окружного адміністративного суду м. Києва про необхідність забезпечення захисту прав та інтересів позивача шляхом вжиття заходів забезпечення позову.

Стосовно посилань апелянта на те, що судом першої інстанції не було дотримано принципу гласності і змагальності сторін, оскільки відповідач не знав про існування заяви про забезпечення позову, не був повідомлений про її розгляд, в результаті чого був позбавлений можливості спростувати викладені в клопотанні доводи, колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку представник відповідача був присутній, що не перешкоджало йому надати докази на спростування викладених в клопотанні доводів, які не були представлені ним в суді першої інстанції.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстав для його скасування не вбачається.

Викладені в апеляційній скарзі позивачем доводи є безпідставними і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 117, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С