Справа № 2а-/0470/5492/11
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2016 рокусправа № 2а-/0470/5492/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Кругового О.О. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції

Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду

від 06 жовтня 2011 року

у справі № 2а/0470/5492/11

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності

Фізичної особи ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 49126;

до відповідача Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції

Головного управління ДФС у Дніпропетровській області,

пр. Газети Правда, 95-А, м. Дніпропетровськ, 49026;

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановили: Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 подано позов до Лівобережної міжрайонної Державної податкової інспекції міста Дніпропетровська про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№

/0 та /0 від 01 листопада 2010 року;

/1, /1 та /1 від 24 грудня 2010 року;

та від 18 лютого 2011 року.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд (суддя Боженко Н.В.) своєю постановою від 06 жовтня 2011 року позов задовольнив.

Постанова суду мотивована тим, що Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 протягом 2007 - 2010 років перебував на спрощеній системі оподаткування.

Зробивши висновок про перевищення граничного розміру виручки у платника єдиного податку, контролюючим органом до виручки Позивача помилково включені витрати на виконання договорів транспортного експедирування.

З огляду на відомий факт реорганізації, та в силу приписів статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне здійснити заміну відповідної сторони - Лівобережної міжрайонної Державної податкової інспекції міста Дніпропетровська, Відповідача у справі, його правонаступником - Лівобережна об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Лівобережна об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Відповідач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), у відповідності з абзацом п'ятим статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 3 липня 1998 року N 727/98, вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Позивач, після перевищення обсягу виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) в ІV кварталі 2007 року, що дозволяє перебувати на спрощеній системі оподаткування, повинен був самостійно перейти на загальну систему оподаткування з наступного податкового періоду - з 1 кварталу 2008 року, нараховувати і сплачувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності.

Крім того, позивач не зареєструвався платником податку на додану вартість у відповідності до вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР (168/97-ВР).

Просить постанову окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення. У позові відмовити.

Обставини справи: в жовтні 2010 року уповноваженими фахівцями держподаткінспекції проведена виїзна планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2, ід. н. , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2007 року по 30 червня 2010 року.

За результатами складений Акт № 8481/17-3- від 20 жовтня 2010 року.

В акті перевірки вчинено записи про порушення:

статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26 грудня 1992 року N 13-92;

підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, пункту 9.4 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР (168/97-ВР).

Так, перевіркою встановлено, що Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 протягом 2007 - 2010 років здійснював діяльність транспортного агента, перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, і не являвся платником податку на додану вартість.

Обсяг виручки наростаючим підсумком за IV квартал 2007 року визначено у розмірі 121.937,0 грн.

В той же час, перевіркою, на підставі банківських даних, було встановлено, що обсяг виручки за IV квартал 2007 року становить 603.779,92грн., що перевищує граничний обсяг виручки (500 тис. грн..). Документально підтверджені витрати, безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за IV квартал 2007 року становлять 63.946,0грн.

За позицією фахівців контролюючого органу, у зв'язку з перевищенням граничного обсягу виручки за 2007 рік, у 2008 році Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 безпідставно застосовував спрощену систему оподаткування.

Протягом 2008 року Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 отримав дохід у розмірі 2.922.273,35грн. Документально підтверджені витрати, безпосередньо пов'язані з отриманням доходу, становлять 2.379.527,13грн.

У І півріччі 2009 року підприємцем отримано валовий дохід у розмірі 92.384,0грн., документально підтверджені витрати становлять 77.763,79грн.

Таким чином, за позицією фахівців контролюючого органу, перевищення в ІV кварталі 2007 року граничного обсягу виручки від реалізації продукції зобов'язувало платника єдиного податку перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності; з реєстрацією платником ПДВ, відповідно.

ПДФО, донарахований за результатами перевірки, склав -

5.975,09 грн. - перевищення за ІV квартал 2007 року;

81.411,93 грн. - за 2008 рік;

2.193,03 грн. - І - ІІ квартали 2009 року.

Відповідно до руху грошових коштів, в період з лютого 2008 року по червень 2010 року Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 отримав дохід в сумі 2.889.781,16 грн., який є об'єктом оподаткування ПДВ.

Крім того, в порушення статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26 грудня 1992 року N 13-92 Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 не включив до Декларації про доходи грошові кошти в сумі 8.950,00 грн. відсотків банку, які надійшли на розрахунковий рахунок.

На підставі акту перевірки, 01 листопада 2010 року керівником контролюючого органу прийнято податкові повідомлення-рішення №№ /0 та /0.

Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_2 збільшено суми грошових зобов'язань -

за платежем 53 11010200 - податок з доходів фізичних осіб, у розмірі 89.742,09 грн. за основним платежем;

за платежем 30 14010100 - податок на додану вартість, у розмірі 577. 956,72 грн. за основним платежем та 288.693,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В результаті апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання, в порядку, визначеному пунктом 5.2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року N 2181-III (2181-14), 24 грудня 2010 року керівником контролюючого органу прийнято податкові повідомлення-рішення №№ /1, /1 та /1.

Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_2 збільшено суми грошових зобов'язань -

за платежем 53 11010200 - податок з доходів фізичних осіб, у розмірі 89.742,09 грн. за основним платежем;

за платежем 30 14010100 - податок на додану вартість, у розмірі 577. 956,72 грн. за основним платежем та 288.693,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

за платежем 30 14010100 - податок на додану вартість, у розмірі 2.325,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В подальшій процедурі адміністративного узгодження, 18 лютого 2011 року контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення №№ та .

Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_2 збільшено суми грошових зобов'язань -

за платежем 51 11010200 - податок з доходів фізичних осіб, у розмірі 89.655,54 грн. за основним платежем;

за платежем 30 14010100 - податок на додану вартість, у розмірі 577. 956,72 грн. за основним платежем та 288.693,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

(ППР № /1 скасовано в частині податку в сумі 86,55 грн.)

За результатами розгляду скарг, Державна податкова адміністрація України рішенням про результати розгляду повторної скарги № 4264/К/25-0315 від 27 квітня 2011 року залишила без змін податкові повідомлення - рішення Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська, а скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 без задоволення.

Скасування податкових повідомлень-рішень було предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

За позицією контролюючого органу, перевищення з IV кварталу 2007 року граничного обсягу виручки від реалізації продукції зобов'язувало платника єдиного податку перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності; з реєстрацією платником ПДВ, відповідно.

Проте, порушення вимог, установлених статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 3 липня 1998 року N 727/98 зобов'язує платника єдиного податку перейти на загальну систему оподаткування, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Оподаткування перевищення граничного обсягу виручки від реалізації продукції звітного періоду не передбачено ані Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 3 липня 1998 року N 727/98, ані Декретом Кабінету Міністрів України N 13-92.

Крім того, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Тобто, застосовується касовий метод обчислення виручки, при якому враховуються всі надходження коштів, отримані на розрахунковий рахунок або (та) в касу суб'єкта малого підприємництва.

Проте, виручка від реалізації продукції, як фінансова категорія, є сумою коштів, які надійшли на рахунок підприємства за реалізовану продукцію (послуги).

Слід зазначити, загальні вимоги до змісту акта документальної перевірки, рівноцінно і до розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, встановлено Порядком оформлення результатів перевірок:

- чітке викладення сутності порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів;

- вказівку на період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому це порушення вчинено;

- письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень;

- вказівку на первинний документ, на підставі якого здійснено записи в податковому та бухгалтерському обліку, та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Наведеним вимогам акт перевірки не відповідає.

Суб'єкту підприємницької діяльності визначено обсяг виручки від реалізації товарів на підставі інформації щодо руху грошових коштів на розрахунковому рахунку. Отже, позиція органу стягнення щодо походження цих коштів є лише припущенням про те, що зазначені кошти є виручкою від реалізації.

Крім того, підприємець-(спрощенець) надавав послуги за договорами транспортного експедирування.

Згідно із Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 1 липня 2004 року N 1955-IV враховуючи суть договору транспортної експедиції, кошти, що надходять СПД, який за дорученням клієнта і за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, не є його власністю. Відповідно, не включаються до загального оподатковуваного доходу.

Тому доходом такого платника є плата за виконання договору транспортної експедиції, тобто винагорода.

Вже в силу прямих вимог пункту 292.4 статті 292 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI доходом підприємця-«спрощенця» є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

Слід зауважити, що у цьому пункті йдеться, по-перше, про договори доручення, транспортного експедирування і агентські договори, а не взагалі про всі посередницькі договори.

Отже, якщо підприємці надають послуги за договорами комісії, до підприємницького доходу слід відносити всю суму виручки, а не тільки суму винагороди, як на це і вказав Верховний суд України у справі № 21-34а12.

По-друге, йдеться лише про послуги і роботи, тому при продажу підприємцем товарів за будь-якими посередницькими договорами уся продажна вартість товарів включається до підприємницького доходу.

Щодо оподаткування податком на додану вартість.

Так, з огляду на приписи Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР (168/97-ВР), якщо особа (на яку не поширюється дія пункту 2.3 статті 2 цього Закону), несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Проте, в силу підпункту 2.3.1 Закону (168/97-ВР) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Слід вказати, що терміни «виручка від реалізації продукції», що встановлено актом перевірки, та який вживається статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 3 липня 1998 року N 727/98, та «операції з поставки товарів», про які йде мова в підпункті 2.3.1 Закону (168/97-ВР), є, безумовно, пов'язаними, та не є тотожними.

Отже, базовими для аналітичних дій, застосовне до спірного випадку, слід було б відбирати інші суттєві показники.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу Адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2011 року у справі № 2а/0470/5492/11 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна