Справа № 826/1478/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24 листопада 2015 року 12 год. 30 хв. № 826/1478/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Білтіко" до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання відсутності компетенції та скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року відмовлено повністю у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Білтіко" (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач) про визнання відсутності компетенції та скасування рішення.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для нового розгляду та вирішення визначено суддю Данилишина В.М., ухвалою якого справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні, а також, згідно зі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), допущено заміну відповідача його процесуальним правонаступником - державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач).

Під час переходу до нового розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю, а представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.06.2015 року вбачається, що рішення судів попередніх інстанцій скасовано у зв'язку з тим, що судами попередніх інстанцій не було встановлено всіх важливих обставин справи, що призвело до необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі.

Зокрема, Вищий адміністративний суд України зазначив, що в акті перевірки не міститься жодного зауваження про порушення вимог ведення бухгалтерського та податкового обліку щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Білдальянс", але у висновку акту зазначається про нікчемність укладеної угоди між ТОВ "Білтіко" та ТОВ "Білдальянс" без зазначення про яку конкретно угоду вирішено питання та підстави або факти для такого висновку, та яка сума податкового кредиту відображена в податковому обліку. Суди попередніх інстанції погодились з такими висновками податкового органу, і самостійно зазначили про наявність порушення, але не навели мотиви, з яких прийшли до такого висновку і не зазначили в чому суть порушення.

Також, Вищий адміністративний суд України акцентував увагу на тому, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2013 року залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2012 року (справа №2а-14029/12/2670), якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі міста Києва від 04.07.2012 року № про визначення ТОВ "Білтіко" суми ПДВ. Вказане податкове повідомлення-рішення прийнято за результати перевірки позивача по взаємовідносинам з ТОВ "Білдальянс" за грудень 2011 року - січень 2012 року. Разом з тим, суди не перевірили належним чином, на підставі яких угод та які господарські операції здійснювались позивачем з цим контрагентом в грудні 2011 року, січні-лютому 2012 року. Не перевірено також, чи є ці правовідносини (в грудні 2011 року, січні-лютому 2012 року) подібними, триваючими, або різними.

При цьому, Вищий адміністративний суд України вказав, що під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Врахувавши позицію, викладену в ухвалі суду касаційної інстанції від 13.06.2015 року, у ході нового розгляду справи судом, у тому числі додатково, з'ясовано наступні обставини.

Відповідачем у період із 15 по 21 серпня 2013 року, на підставі п.п.75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.п.78.1.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та наказів від 09.08.2013 року №882, №883, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в результаті взаємовідносин з ТОВ "БК Підземшляхбуд" (2) за листопад 2012 року, з ТОВ "БК Підземшляхбуд" (2) за грудень 2012 року, з ТОВ "Престиж Строй 2012" () за серпень 2012 року, з ТОВ "Білдальянс" () за лютий 2012 року, за результатами якої 29.08.2013 року складено акт №292/26-55-22-01/37241512 (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п.п. "а" п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження суми податку на додану вартість у сумі 881828,00 грн., в тому числі за лютий 2012 року на суму 140712,00 грн., за серпень 2012 року на суму 181254,00 грн., за листопад 2012 року на суму 447134,00 грн., за грудень 2012 року на суму 112728,00 грн.

На підставі акту перевірки, 16.09.2013 року відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 881828,00 грн. за основним платежем та у розмірі 440914,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В контексті викладеного суд зазначає наступне.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій та правомірності формування сум податкового кредиту позивач зазначив, що надав усі первинні документи, які, на його думку, свідчать про правомірність ведення податкового та бухгалтерського обліку, що давало йому право формувати податковий кредит. При цьому, зазначив, що він не може нести відповідальність за невиконання іншими платниками податку норм податкового законодавства.

В запереченні проти позову відповідач зазначив, що матеріалами справи підтверджується фіктивна діяльність контрагентів позивача - ТОВ "БК Підземшляхбуд", ТОВ "Престиж Строй 2012", ТОВ "Білдальянс", оскільки, на думку відповідача, вказані контрагенти позивача здійснювали фінансово-господарську діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, та взаємовідносини з іншими контрагентами були вчиненні без наміру настання реальних наслідків, а тому є фіктивними, внаслідок чого в даному випадку не можуть виникати як податкові зобов'язання, так і податковий кредит.

До таких висновків відповідач дійшов на підставі Акту Броварської ОДПІ Київської області від 27.05.2013 року №72/221/37892442 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Будівельна компанія "Підземшляхбуд" (код за ) при фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за період з 01.08.2012 по 30.04.2013" та акту ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області від 22.03.2013 року №164/22-2/38182778 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Престиж Строй 2012" (код за ) при фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами постачальникам та контрагентами покупцями за період з 01.05.2012 по 31.12.2012".

Зокрема, вказаними актами податкових інспекцій встановлено відсутність у ТОВ "БК Підземшляхбуд" та у ТОВ "Престиж Строй 2012" об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг), які підпадають під визначення ст.ст. 185, 187, 188, 198 ПК України, а також відсутність вказаних товариств за юридичними адресами.

У зв'язку з чим, податковий орган дійшов висновку, що господарські операції між ТОВ "БК Підземшляхбуд", ТОВ "Престиж Строй 2012" та контрагентами-постачальниками та покупцями не підтверджуються виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, що в свою чергу порушують ст. 185 ПК України в частині оподаткування податком на додану вартість безтоварних операцій по ланцюгу постачання.

З приводу господарських операцій між позивачем та ТОВ "Білдальянс", то податковою інспекцією були дослідженні первинні документи по вказаним взаємовідносинам, однак, було встановлено, що у ТОВ "Білдальянс" відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість операцій з підприємствами-постачальниками в розумінні ст. 188 ПК України.

У зв'язку зазначеними обставинами, відповідач дійшов висновку про заниження позивачем суми податку на додану вартість у розмірі 881828,00 грн. по господарським операціям з ТОВ "БК Підземшляхбуд", ТОВ "Престиж Строй 2012", ТОВ "Білдальянс".

Разом з тим, досліджуючи правомірність формування позивачем сум податкового кредиту, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в перевіряємому періоді позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ "БК Підземшляхбуд", ТОВ "Престиж Строй 2012", ТОВ "Білдальянс".

Так, 01.08.2012 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Престиж Строй 2012" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №0108-12, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе зобов'язання з виконання будівельно-монтажних робіт: облицювання, утеплення та енергопостачання у встановлені договором терміни, на території об'єкта "Комплекс побутового обслуговування", що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лисогірська, 6.

06.08.2012 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Престиж Строй 2012" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №0608-12, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується прийняти та оплатити, а субпідрядник зобов'язується на свій ризик за замовленням підрядника виконати поточний ремонт будівель Чернігівської льононасінницької станції за адресою: м. Чернігів, вул. Кільцева, 5А.

08.08.2012 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Престиж Строй 2012" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №0808-12, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується прийняти та оплатити, а субпідрядник зобов'язується на свій ризик за замовленням підрядника виконати реконструкцію нежитлової будівлі під Центр надання адміністративних послуг за адресою: м. Чернігів, вул. Рокосовського, 20-А.

16.08.2012 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Престиж Строй 2012" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду на виконання ремонтно-будівельних робіт №1508-12, відповідно до умов якого підрядник доручає і оплачує, а субпідрядник приймає на себе зобов'язання виконати роботи з поточного ремонту покрівлі за адресою: Чернігівський квартал, будинок 12, м. Славутич.

25.08.2012 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Престиж Строй 2012" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №2508-12, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе зобов'язання з виконання будівельно-монтажних робіт: загальнобудівельні роботи з будівництва цеху хлібобулочних виробів, підготовчі роботи у встановлені договором терміни на території об'єкта "Комплекс побутового обслуговування", що розташований за адресою: м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра.

На підтвердження реальності здійснення вказаних господарських операцій позивач надав суду копії первинних документів, а саме: договори, акти приймання виконаних будівельних робіт, підсумкову відомість ресурсів витрат підрядчика, локальні кошториси, відомість ресурсів до локального кошторису, договірні ціни, податкові накладні (т. ІІ а.с. 5-147), банківські виписки (т. IV а.с. 153-154, 161-165).

Суму податку на додану вартість у розмірі 181254,00 грн. на підставі податкових накладних, виданих ТОВ "Престиж Строй 2012", позивачем включено до складу податкового кредиту за період із 01.08.2012 року по 31.08.2012 року.

Судом встановлено, що перелічені вище первинні документи містять усі необхідні реквізити, для надання їм юридичної сили, доказовості та містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги вищевказаних господарських операцій.

Також з матеріалів справи вбачається, що 11.06.2012 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "БК Підземшляхбуд" (Субпідрядник) укладено Договір про надання послуг №1106/2012, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на умовах, що передбачені цим договором, виконувати роботи: навантаження, розвантаження, сортування і фрагментації майна в обсягах, згідно додатків.

15.09.2012 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "БК Підземшляхбуд" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №1509/2012, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе зобов'язання з виконання будівельно-монтажних робіт: оздоблювальних робіт, утеплення, енергозбереження та вентиляції у встановлені договором терміни, на території об'єкта "Комплекс побутового обслуговування", що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лисогірська, 6.

01.10.2012 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "БК Підземшляхбуд" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №110/2012, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе зобов'язання по виконанню робіт з поточного ремонту басейну Виробничого кооперативу "ГАЛІТ", що розташований за адресою: с. Прибережне, ст. Прибережна, 50 км.

24.10.2012 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "БК Підземшляхбуд" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №2410/2012, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе виконання у повному обсязі на умовах, передбачених цим договором, будівельно-монтажних робіт на об'єкті ВП "Атомремонтсервіс", що знаходиться за адресою: Київська область, м. Славутич, вул. Ентузіастів, буд. 7.

03.12.2012 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "БК Підземшляхбуд" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду на виконання ремонтно-будівельних робіт №0312/2012, відповідно до умов якого підрядник доручає та оплачує, а субпідрядник приймає на себе зобов'язання виконати роботи з ремонту під'їзду Московський кв-л, будинок 1, під. 1.

На підтвердження реальності здійснення вказаних господарських операцій позивач надав суду копії первинних документів, а саме: договори, додатки до договору, акти приймання виконаних будівельних робіт, локальні кошториси, загальновиробничі видатки на будівництво, відомість ресурсів до локального кошторису, договірну ціну, довідку про вартість виконаних робіт, податкові накладні (т. ІІ а.с. 148-251, т. ІІІ а.с.1-75), банківські виписки (т. IV а.с. 166, 168, 169, 171, 173, 174, 176-181).

Суму податку на додану вартість у розмірі 537972,30 грн. на підставі податкових накладних, виданих ТОВ "БК Підземшляхбуд", позивачем включено до складу податкового кредиту за період із 01.11.2012 року по 31.12.2012 року.

Судом встановлено, що перелічені вище первинні документи містять усі необхідні реквізити, для надання їм юридичної сили, доказовості та містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги вищевказаних господарських операцій.

З матеріалів справи також вбачається, що 27.09.2011 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Білдальянс" (Субпідрядник) укладено Договір про надання послуг №27/12, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на умовах, що передбачені цим договором, виконувати роботи: навантаження, розвантаження, сортування і фрагментації майна в обсягах, згідно додатків.

28.10.2011 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Білдальянс" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №01/12Е, відповідно до умов якого підрядник доручає й вчасно фінансує й оплачує, а субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати на умовах цього договору й ввести в погоджений між сторонами строк - Електромонтажні роботи з дообладнання існуючих приміщень будівлі головного Банку АТ "Укрексімбанк" по вулиці Горького 127 у місті Києві.

07.12.2011 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Білдальянс" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №07/12/11, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе зобов'язання з виконання будівельно-монтажних робіт у встановлені договором терміни, на території об'єкта "Норкова ферма на 30000 самок", розташованому за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. В. Каратуль.

12.12.2011 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Білдальянс" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду №77-11, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується прийняти та оплатити, а субпідрядник зобов'язується на свій ризик за замовленням підрядника виконати реконструкцію адміністративної будівлі спецзв'язку під розміщення готельно-офісного комплексу за адресою: Київська область, м. Славутич, пр-т. Дружби Народів, буд. 3-А.

12.12.2011 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Білдальянс" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду на виконання будівельно-монтажних робіт №43/12, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе виконання будівельно-монтажних робіт на робочій платформі для збірки Арки НБК на території Проммайданчику ОУ.

20.12.2011 року між позивачем (Підрядник) та ТОВ "Білдальянс" (Субпідрядник) укладено Договір субпідряду на виконання будівельно-монтажних робіт №44/12, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе виконання робіт в рамках підготовчої роботи з організації робочої платформи для збірки Арки НБК на території Проммайданчику ОУ.

24.02.2012 року між позивачем (Покупець) та ТОВ "Білдальянс" (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу №302, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця приналежну йому партію товару (металопрокат), а покупець зобов'язується прийняти цей товар і оплатити його.

На підтвердження реальності здійснення вказаних господарських операцій позивач надав суду копії первинних документів, а саме: договори, додатки до договорів, рахунки-фактури, акти приймання виконаних робіт, кошториси, довідки про вартість виконаних робіт, видаткову накладну, податкові накладні (т. ІІІ а.с. 76-146, т. V а.с. 92-180), банківські виписки (т. IV а.с. 157-159, т. V а.с. 181-186).

Суму податку на додану вартість у розмірі 140712,00 грн. на підставі податкових накладних, виданих ТОВ "Білдальянс", позивачем включено до складу податкового кредиту за період із 01.02.2012 року по 29.02.2012 року.

Так, із наданих копій податкових накладних вбачається, що господарські операції між позивачем та ТОВ "Білдальянс" в лютому 2012 року відбувались за договорами від 27.09.2011 року №27/12, від 28.10.2011 року №01/12е, від 07.12.2011 року №07/12/11, від 12.12.2011 року №77/11, від 12.12.2011 року №43/12, від 20.12.2011 року №44/12.

Судом встановлено, що перелічені вище первинні документи містять усі необхідні реквізити, для надання їм юридичної сили, доказовості та містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги вищевказаних господарських операцій.

При цьому, судом встановлено, що вказані роботи (послуги) були придбані позивачем для виконання договорів, укладених між ТОВ "Білтіко" та ТОВ "Лисогірка", ТОВ "Монтаж-Енергобуд", ТОВ "Метресурс", ТОВ "Омега-Си", ЗАТ "Сервісний центр вентиляції та кондиціювання повітря", ТОВ "Діоро".

На підтвердження зазначеного позивачем надано суду належним чином завірені копії договорів, актів приймання виконаних будівельних робіт, договірних цін, локальних кошторисів, підсумкових відомостей ресурсів, розрахунків загальновиробничих витрат, тощо (т. І а.с. 116-283).

Тобто, позивач підтвердив доводи про реальність господарських операцій вказаними вище документами та поясненнями, тому не визнання податковим органом права на податковий кредит є безпідставним.

За наслідками зазначених правовідносин із контрагентами - ТОВ "БК Підземшляхбуд", ТОВ "Престиж Строй 2012", ТОВ "Білдальянс", на підставі виписаних податкових накладних, позивачем у перевіряємому періоді включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в загальному розмірі 881828,00 грн.

Відповідно до ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.п. 198. 198.2, 198.3 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, законодавцем визначено підставу виникнення права у платника податку на отримання податкового кредиту, пов'язану з отриманням таким платником податку податкової накладної, оформленої належним чином із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів, визначених чинним законодавством України та видану суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим платником ПДВ.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 02.06.11 року №742/11/13-11 конкретизував позицію Верховного Суду України та зазначив, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ мають бути:

- фактично здійснені;

- підтверджені належним чином складеними первинними документами;

- документи повинні відображати реальність господарської операції, що є підставою для формування податкового обліку платника.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з ПДВ за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано всі первинні документи, що належним чином оформлені, та які підтверджують реальність здійснення господарських операцій. Також суд зауважує, що відповідач не мав жодних зауважень щодо складених позивачем первинних документів.

Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться докази того, що контрагенти позивача на момент укладення договорів були зареєстровані як платники ПДВ, та мали свідоцтво платника ПДВ, яке видано у встановленому законом порядку.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази наявності судових рішень, які б набрали законної сили, з приводу незаконних дій посадових осіб ТОВ "БК Підземшляхбуд", ТОВ "Престиж Строй 2012", ТОВ "Білдальянс" пов'язаних із знищенням, пошкодженням майна, незаконним його заволодінням або пов'язаних із порушенням податкового законодавства.

За таких обставин суд вважає, що у позивача правомірно виникло право на формування податкового кредиту.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на Акти Броварської ОДПІ Київської області від 27.05.2013 року №72/221/37892442 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Будівельна компанія "Підземшляхбуд" (код за ) при фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за період з 01.08.2012 по 30.04.2013" та ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області від 22.03.2013 року №164/22-2/38182778 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Престиж Строй 2012" (код за ) при фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами постачальникам та контрагентами покупцями за період з 01.05.2012 по 31.12.2012", з огляду на наступне.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, які містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірними.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо контролюючий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, які містяться у таких документах.

Доводи контролюючого органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Неможливість проведення зустрічної звірки контрагента платника не є імперативною ознакою протиправності діяльності такого суб'єкта господарювання та не може розцінюватись як беззаперечне свідчення фіктивності усіх господарських операцій, здійснюваних таким суб'єктом.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо формування відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Відсутність у розпорядженні контролюючого органу документів суб'єкта господарювання або необізнаність контролюючого органу про його діяльність не є безумовною підставою для висновку про нікчемність всіх угод, укладених таким суб'єктом господарювання, а тим більше для висновку про настання у зв'язку з цим несприятливих наслідків для його контрагентів. Норми чинного законодавства не містять положень про те, що незнаходження суб'єкта господарювання за місцезнаходженням на момент проведення перевірки контролюючим органом, а також факт ненадання таким суб'єктом документів для перевірки є прямим та достатнім свідченням про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Сам по собі факт допущення, за переконанням контролюючого органу, суб'єктом господарювання порушень певних встановлених законом правил господарської діяльності, здійснюваної на підставі певного договору, не є безумовною підставою для висновку про укладення такого договору з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Юридична відповідальність має здійснюватися на принципі законності, який полягає у тому, що така відповідальність настає за діяння, передбачені законом, та застосовується у спосіб, визначений законом.

Крім того, суд звертає увагу на принцип індивідуальної юридичної відповідальності, що закріплений ст. 61 Конституції України.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, в п. 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" ЄСПЛ дійшов такого висновку, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом з пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Вище наведений висновок ЄСПЛ повторно був зазначений у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії". У п. 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 року є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського Суду від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України"). Вказане узгоджується з конституційним принципом індивідуальності юридичної відповідальності.

Також, при прийнятті рішення у даній справі судом враховано, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2013 року у справі №810/5264/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 року, визнано протиправними дії Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області щодо складання акту від 27.05.2013 року №72/221/37892442 та формування в даному акті висновків про відсутність реальності здійснення господарських операцій за період 01.08.2012 року - 20.04.2013 року, дії щодо коригування показників податкової звітності з податку на додану вартість за період 01.08.2012 року - 20.04.2013 року. Зобов'язано Броварську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області поновити показники податкової звітності товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Підземшляхбуд" з податку на додану вартість за період 01.08.2012 року - 20.04.2013 року.

Відтак, з наведеного слідує, що посилання в Акті перевірки на Акт Броварської ОДПІ Київської області від 27.05.2013 року №72/221/37892442 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Будівельна компанія "Підземшляхбуд" (код за ) при фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за період з 01.08.2012 по 30.04.2013" є неправомірним, оскільки дії щодо складання вказаного акту Броварської ОДПІ від 27.05.2013 року №72/221/37892442 визнані в судовому порядку протиправними.

Крім того, судом також прийнято до уваги і постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2012 року у справі №2а-14029/12/2670, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2013 року.

Так, вказаним судовим рішенням досліджувались господарські операції між позивачем та ТОВ "Білдальянс" за січень 2012 року, які виникли на підставі договорів від 05.12.2011 року №05/12, договору підряду від 05.12.2011 року №ЕМР05/12/11 та договору на виконання будівельно-монтажних робіт від 12.12.2011 року №43.

Зокрема, судовим рішенням було встановлено, що під час перевірки відповідачем не перевірявся зміст правочинів, укладених між позивачем та його контрагентом, а також рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Білдальянс", жодних доказів нікчемності правочинів, вчинених ними, суду не надано.

У зв'язку з встановленими обставинами, суд прийшов до висновку, що позивач правомірно сформував податковий кредит за січень 2012 року по господарським операціям із ТОВ "Білдальянс", оскільки відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між товариством з обмеженою відповідальністю "Білтіко" та товариством з обмеженою відповідальністю "Білдальянс" не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

При цьому, як було встановлено судом у даній справі, позивачем, зокрема, включалось до складу податкового кредиту за лютий 2012 року суму ПДВ по господарським операціям із ТОВ "Білдальянс" на підставі договору від 12.12.2011 року №43.

Отже, враховуючи те, що господарські операції між позивачем та ТОВ "Білдальянс" є триваючими, а також постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2012 року у справі №2а-14029/12/2670, яка набрала законної сили, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено правомірність віднесення позивачем відповідних сум до складу податкового кредиту по господарським операціям із ТОВ "Білдальянс" відповідно до первинних документів, які складені на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог КАС України суд при вирішенні справи серед іншого керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права (відповідно до ст. 1 у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: Конвенція - Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України; практика Суду - практика Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини).

Відповідно до параграфа 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року (рішення чинне із 06.112002 року) у справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України" у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (аналогічний висновок мається також і в рішенні Суду по справі "Брумареску проти Румунії", параграф 61).

Враховуючи вище викладене, суд не може ставити під сумнів постанову Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2013 року у справі №810/5264/13-а та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2012 року у справі №2а-14029/12/2670.

Отже, враховуючи вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд вважає, що викладені відповідачем в акті перевірки висновки є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що фінансово-господарські операції між позивачем та ТОВ "БК Підземшляхбуд", ТОВ "Престиж Строй 2012", ТОВ "Білдальянс" не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а тому прийняте відповідачем оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про встановлення відсутності компетенції відповідача робити в акті податкової перевірки висновки про нікчемність правочинів та господарських операцій, вчинених ТОВ "Білтіко", суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб'єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

Під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Завданням суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, є розв'язання законодавчих колізій, а також, усунення наслідків дублювання повноважень суб'єктів владних повноважень.

Як наслідок, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Отже, спори, визначені п. 3 ч. 2 ст. 17 КАС України, можуть виникати внаслідок різного тлумачення суб'єктами владних повноважень законодавства щодо їхньої компетенції на вирішення певних питань у сфері управління.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 105 КАС України визначено, що адміністративний позов може містити вимогу про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що адміністративний позов може містити вимогу про встановлення компетенції, однак, така вимога може мати місце лише у спорі між близькими за функціями суб'єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Оскільки, у даній позовній вимозі відсутній спір про розподіл повноважень між суб'єктами владних повноважень, позовна вимога ТОВ "Білтіко" про визнання відсутності компетенції, як спосіб захисту порушеного права (інтересу), не відповідає змісту цього права (інтересу), а отже, вищевказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Білтіко" до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання відсутності компетенції та скасування рішення є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 16 вересня 2013 року №1.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин