Справа № 361/5885/15-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/5885/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Шинкар А.О. Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Межевича М.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Гуменюк Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2015 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2015 року. Позовні вимоги про визнання незаконною відмови щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною з дня її народження - 30.04.2014 року по 03.07.2014 року - термін закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами; зобов'язання нарахувати і виплатити несплачену суму допомоги за період з 30.04.2014 р. по 03.07.2014 р., відповідно до ст. 15 Закону № 2811-ХІІ, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років у сумі 1032 грн.; визнання незаконною відмови щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною з 04.07.2014 року по 19.02.2015 року; зобов'язання нарахувати та виплатити несплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною за період з 04.07.2014 р. по 19.02.2015 р., виходячи з розміру прожиткового мінімуму в сумі 1032 грн.; визнання незаконною методики розрахунку державної допомоги при народженні дитини в частині виплат рівними частинами впродовж 24 місяців - залишено без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду. У задоволенні позовних вимог про визнання незаконною відмови Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною з 19.02.2015 року по теперішній час; зобов'язання нарахувати та виплатити несплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною за період з 04.07.2014 року по 19.02.2015 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму в сумі 1032 грн.; зобов'язання в подальшому розраховувати щомісячні платежі державної допомоги при народженні дитини відповідно до ст. 12 Закону № 2811-ХІІ, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на момент платежу - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог позивача.

Щодо правомірності оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині залишення позовних вимог без розгляду колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 квітня 2014 року позивач народила дочку ОСОБА_3.

Позивач 21 березня 2014 року звернулась до відповідача із заявою про призначення державної допомоги в зв'язку з вагітністю та пологами, яка призначена їй згідно лікарняного листка від 28.02.2014 року № 179, за період з 28.02.2014 року по 04.07.2014 року, в сумі 1258,34 грн..

Позивач 12 травня 2014 року звернулась до відповідача із заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішенням відповідача 13 травня 2014 року позивачу призначено допомогу при народженні першої дитини у сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, установленого на день народження дитини та призначено до виплати одноразово 10 320 грн. і щомісячно протягом 24 місяців по 860 грн..

Рішенням відповідача від 13 травня 2014 року позивачу призначено допомогу по догляду за дитиною з 04.07.2014 року по 30.04.2017 року в сумі 130 грн. щомісячно, виплату якої припинено відповідно до вимог прийнятого 27 березня 2014 року Закону України № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, а також те, що позивачем ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи не зазначено причин поважності пропуску строку звернення до суду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду в частині: визнання незаконною відмови відповідача щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною з дня її народження - 30.04.2014 року по 03.07.2014 року - термін закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами; зобов'язання нарахувати і виплатити несплачену суму допомоги за вказаний період, відповідно до ст. 15 Закону № 2811-ХІІ, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років у сумі 1032 грн.; визнання незаконною відмову відповідача щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною з 04.07.2014 року по 19.02.2015 року; зобов'язання нарахувати та виплатити несплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною за вказаний період, виходячи з розміру прожиткового мінімуму в сумі 1032 грн.; визнання незаконною методики розрахунку державної допомоги при народженні дитини в частині виплат рівними частинами впродовж 24 місяців.

Щодо відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконною відмови відповідача щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною з 19.02.2015 року по теперішній час (в межах строку звернення до суду), зобов'язання нарахувати та виплатити несплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною за цей період, виходячи з розміру прожиткового мінімуму в сумі 1032 грн., та зобов'язання відповідача в подальшому розраховувати щомісячні платежі державної допомоги при народженні дитини відповідно до ст. 12 Закону № 2811-ХІІ, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на момент платежу, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 7 розділу ІІ Закону України №1166-VII від 27 березня 2014 року «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та виключено розділ IV «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку».

Вказані зміни згідно із п. 2 Прикінцевих положень зазначеного Закону набрали чинності з 01 липня 2014 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №208, що набрала чинності 04 липня 2014 року, виключено розділ «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» із Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року, яким визначалися умови призначення і виплати даного виду державної допомоги сім'ям з дітьми.

З огляду на наведене та враховуючи, що на підставі зазначених нормативних актів, з 01 липня 2014 року виключено розділ IV «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку», який передбачав виплату цього виду державної допомоги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що правові підстави для виплати такого виду допомоги позивачу після 01 липня 2014 року відсутні.

Також, слід зазначити, що згідно зі ст. 12 Закону № 2811-XII (у редакції чинній на час народження позивачем дитини), п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, допомога при народженні першої дитини надаєтьсяу сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, установленого на день народження дитини. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом наступних 24 місяців, рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом першої інстанції встановлено, що допомога при народженні першої дитини позивачу нарахована та виплачується відповідно до зазначених вимог закону.

Враховуючи фактичні обставини справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідній частині.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено 28.01.2016 року.

Головуючий суддя: Бистрик Г.М.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.

.

Головуючий суддя Бистрик Г.М.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.