Справа № 804/16236/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріЗоідзе Т. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Адвоката ОСОБА_3 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії, -
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, в якому просив:
- визнати протиправною та незаконною бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації на адвокатський запит №153 від 23.11.2015 року;
- визнати порушення відповідачем ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- зобов'язати Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти робочих днів надати повну та достовірну інформацію на адвокатський запит №153 від 23.11.2015 року;
- зобов'язати відповідача у десятиденний строк з дня набрання законної сили подати звіт про виконання постанови суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було розглянуто та надано правову оцінку обставинам, викладеним у поданому позивачем адвокатському запиті, проте по суті поставлених питань відповідачем інформації надано не було.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що в оскаржуваних правовідносинах Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні. Відповідач у судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.
Заслухавши пояснення, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_3 здійснює адвокатську діяльність, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №738 від 24 грудня 2011 року.
Окрім того адвокатський запит містив вимогу про надання належним чином посвідчених копій ухвал Індустріального районного суду м. Дніпропетровська щодо приватного виробничо-комерційного підприємства «Дніпропетровський центр технічного сервісу» у справах згідно переліку.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У пункті 1 частини 1 статті 20 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI) закріплено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Згідно частини 1 статті 24 вказаного Закону адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
У відповідності до частини 2 статті 24 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Як вбачається з адвокатського запиту від 23.11.2015 року, отримання запитуваної в ньому інформації зумовлено виконанням позивачем функцій адвоката у кримінальному провадженні та наданням правової допомоги приватному виробничо-комерційному підприємству «Дніпропетровський центр технічного сервісу» та ОСОБА_4. Матеріалами справи підтверджено, що до запиту були долучені копія свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю та копії ордерів, що в повному обсязі підтверджує повноваження позивача звертатися з адвокатськими запитами.
Також відповідачем правомірно відмовлено у наданні посвідчених копій ухвал суду по клопотанням слідчого, оскільки відповідно до частин 3 та 4 статті 165 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка пред'являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, зобов'язана залишити володільцю речей і документів опис речей і документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду. На вимогу володільця особою, яка пред'являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених документів. Копії вилучених документів виготовляються з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред'являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів.
Крім того, матеріали клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів та їх вилучення (виїмку) та про накладення арешту містять відомості досудового розслідування, розголошення яких недопустимо у відповідності до приписів статті 222 Кримінального процесуального кодексу України.
Судом також не приймаються до уваги посилання позивача, що відповідь на адвокатський запит було надано із порушенням встановленого строку, а також те, що відповідь не була направлена на адресу електронної пошти.
Так, 23 листопада 2015 року адвокатський запит надійшов до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
Згідно із абзацом 23 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки, у зв'язку з чим суд вважає, що реєстр вихідної кореспонденції є належним доказом своєчасного направлення відповіді позивачу. Отримання ж відповіді на запит не залежить від відповідача, який не несе відповідальності за роботу підприємства поштового зв'язку.
Також суд вважає обґрунтованою позицію відповідача, що обов'язкове надсилання будь-яких процесуальних документів на особисту електронну пошту заявника не передбачено чинним законодавством.
В той же час з наданої Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська відповіді судом встановлено, що відповідачем не зазначено жодної інформації про запитувані справи, учасником яких є приватне виробничо-комерційне підприємство «Дніпропетровський центр технічного сервісу» та ОСОБА_4.
При цьому відповідачем ніяким чином не відображено, з яких підстав він не може надати вищевказану інформацію або що запитувана інформація має обмежуваний доступ.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
В силу частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Суд звертає увагу, що у позовній вимозі про визнання порушення відповідачем ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивачем обрано неналежний спосіб захисту.
Також суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача у десятиденний строк з дня набрання законної сили подати звіт про виконання постанови суду, оскільки за приписами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду.
Зважаючи, що стаття 267 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання, а частиною 2 статті 24 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI встановлено термін, протягом якого повинна бути надана відповідь на адвокатський запит, то відповідач зобов'язаний буде надати відповідь на запит позивача не пізніше п'яти робочих днів з дня набрання рішенням у даній справі законної сили.
При цьому позивач наділений правом звернутися до органів виконавчої служби з метою примусового виконання відповідачем рішення суду у даній справі в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
За таких обставин, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду у даній справі.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи, що відповідачем надано позивачу неповну відповідь, відповідач володіє запитуваною інформацією, але у встановлений законом порядок її не наддав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає компенсації за користь бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Адвоката ОСОБА_3 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Індустріального районного суду м. Дніпропетровська щодо ненадання інформації на адвокатський запит №153 від 23.11.2015 року в частині повідомлення, які справи розглядались Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, учасником яких є приватне виробниче-комерційне підприємство «Дніпропетровський центр технічного сервісу» та ОСОБА_4.
Зобов'язати Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом п'яти робочих днів надати інформацію на адвокатський запит №153 від 23.11.2015 року в частині повідомлення, які справи розглядались Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, учасником яких є приватне виробниче-комерційне підприємство «Дніпропетровський центр технічного сервісу» та ОСОБА_4.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на користь Адвоката ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 27 січня 2016 року.

Суддя В.В. Степаненко