Справа № 820/11237/15
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 січня 2016 р. № 820/11237/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Деус Прайм"), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі по тексту - відповідач -1, Ужгородська ОДПІ), Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - відповідач -2, ДПІ у Московському районі), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2015 року;

- зобов'язати відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Деус Прайм" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 666/07-14-22-0/39521963 від 30.09.2015 року.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що висновки податкового органу про вчинення ним порушень є помилковими, не доведеними належними доказами, вважає висновки акта перевірки, щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу необґрунтованими, а винесене податкове повідомлення - рішення таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач-1, Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області, до суду подав письмові заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування яких зазначив про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, прийнятим у повній відповідності до вимог Податкового кодексу України та у відповідності з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм" у липні - червні 2015 року було здійснено господарські операції з контрагентами, щодо яких надійшла податкова інформація про не подання до податкового органу звітів по єдиному соціальному внеску, щодо яких податковим органом прийняті рішення про скасування платника податку на додану вартість; у яких встановлено відсутність найманих працівників - фізичних осіб, які б реально в часі могли вчиняти дії з придбання нафтопродуктів; крім того, до перевірки не представлено договорів купівлі-продажу від 31.07.2015 б/н на реалізацію ПММ покупцям - контрагентам, зазначених у податкових накладних, виписаних вказаним контрагентам; позивачем не зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних накладні, які виписані на адресу контрагентів.

Як стверджує відповідач, все це свідчить про відсутність факту постачання товарно - матеріальних цінностей контрагентам позивача у червні та липні 2015 року. Отже, перевіркою встановлено не правомірність формування податкових зобов'язань ТОВ "Деус Прайм", пов'язаних з фактичним здійсненням господарських операцій з постачання ПММ за червень-липень 2015 року контрагентам, що надає можливість формування податкового кредиту з податку на додану вартість контрагентам позивача по операціях проведених у червні-липні 2015 року.

При цьому відповідач-1 вказує, що позивач податкові декларації з ПДВ за червень - липень 2015 року до Ужгородської ОДПІ не подав.

За таких обставин, відповідач вказує на відсутність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач-2 до суду надав листа «Про надання інформації», в якому зазначив про те, що оскільки позивач перебуває на обліку з 2016 року, то ним не вносилися коригування до АІС «Податковий блок» за актом № 666/07-14-22-0/39521963 від 30.09.2015 року та документи щодо підстав призначення і проведення перевірки не передавалися.

Позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи до суду не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як встановлено судом Товариство з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм" зареєстроване юридичною особою 01.12.2014 р., станом на дату проведення перевірки перебував на обліку в Ужгородській ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області з 02.12.2014 р. та 18.08.2015 р. подало заяву про зміну місця реєстрації - до ДПІ у Московському р-ні м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, код 2034 (основне місце обліку), є платником податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України, зокрема ПДВ, відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість - №200199917 від 01.01.2015 р.

З матеріалів справи вбачається, що з 03.09.2015 року по 23.09.2015 року на підставі наказу Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області від 03.09.2015 року № 363, наказу Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області від 16.09.2015 року № 379, направлення на проведення перевірки від 03.09.2015 року № 261, виданого головному державному ревізору інспектору Ужгородської ОДПІ Яворському І.Ф., направлення на проведення перевірки від 16.09.2015 року № 279/22-00, виданого начальнику відділу погашення заборгованостей Ужгородської ОДПІ Шніцеру Є.І., направлення на проведення перевірки від 16.09.2015 року № 278/22-00, виданого головному державному ревізору інспектору ГУ ДФС у Закарпатській області Самчук Т.М., на підставі пп. 78.1.2. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами і доповненнями, проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм" з питань правильності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за червень-липень 2015 року.

За наслідками перевірки був складений акт № 666/07-14-22-0/39521963 від 30.09.2015 року «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Деус Прайм" () з питань правильності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за червень-липень 2015 року» (далі по тексту - акт перевірки).

Відповідно до висновку акта перевірки, встановлено порушення з боку позивача вимог:

-п.185.1. ст.185, п.187.1. ст187, п.198.1. ст.198, п.198.2. ст.198, пп.192.1.1, пп.192.1.2, п.192.1. ст.192 Податкового кодексу України, в зв'язку з чим нараховано податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (ряд.25) декларацій з ПДВ на загальну суму 3 391 140,0 грн., в т.ч. за червень 2015 року в сумі 1 366 750,0 грн., за липень 2015 року в сумі 2 024 390,0 грн. та зменшення від'ємного значення попереднього звітного періоду (ряд.20.1) декларації за червень 2015 року в сумі 1 304 037,0 грн.;

- п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року N 996-XIV, п.185.1. ст.185, п.187.1. ст187, п.201.4, п.201.7, п.201.10. ст. 201 Податкового кодексу України, в порушення яких виписано податкові накладні за червень 2015 року ТОВ "Гастония" () №331 від 30.06.2015 р. на суму ПДВ 161 222,51 грн., ТОВ "Дентон Альянс" () №332 від 30.06.2015 на суму ПДВ 162 715,16 грн., ТОВ "Дотан" () №333 від 30.06.2015 на суму ПДВ 164 236,00 грн., ТОВ "Кеннер Груп" () №334 від 30.06.2015 на суму ПДВ 175 732,49 грн., ТОВ "Марреро" () №335 від 30.06.2015 на суму ПДВ 162 865,99 грн., ТОВ "Ньюнен" () №336 від 30.06.2015 на суму ПДВ 175 732,49 грн., ТОВ "Оберн" () №337 від 30.06.2015 на суму ПДВ 159 756,82 грн., ТОВ "Огаста Сервіс" () №338 від 30.06.2015 на суму ПДВ 156 903,98 грн., ТОВ "Олбани" () №339 від 30.06.2015 р. на суму ПДВ 148 925,83 грн., ТОВ "Самтер Груп" () №340 від 30.06.2015 на суму ПДВ 147 674,33 грн., ТОВ "Чаттануга" () №341 від 30.06.2015 на суму ПДВ 141 559,18 грн., що надає можливість формування податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ "Гастония" (), ТОВ "Дентон Альянс" (), ТОВ "Дотан" (), ТОВ "Кеннер Груп" (), ТОВ "Марреро" (), ТОВ "Ньюнен" (), ТОВ "Оберн" (), ТОВ "Огаста Сервіс" (), ТОВ "Олбани" (), ТОВ "Самтер Груп" (), ТОВ "Чаттануга" () по операціях проведених за червень 2015 року. Перевіркою спростовано правомірність формування податкових зобов'язань ТОВ "Деус Прайм" пов'язаних з фактичним здійсненням гоподарських операцій з постачання ПММ за червень 2015 року на користь ТОВ "Гастония" (), ТОВ "Дентон Альянс" (), ТОВ "Дотан" (), ТОВ "Кеннер Груп" (), ТОВ "Марреро" (), ТОВ "Ньюнен" (), ТОВ "Оберн" (), ТОВ "Огаста Сервіс" (), ТОВ "Олбани" (), ТОВ "Самтер Груп" (), ТОВ "Чаттануга" ();

- п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.185.1. ст.185, п.187.1, ст. 187, п.201.4, п.201.7, п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України, в порушення яких виписано податкові накладні за липень 2015 року ТОВ "Визалия ЛТД" () від 31.07.2015 р. №41 на суму ПДВ 49 884, 02 грн., TOB "Хесперия" () від 31.07.2015 № 42 на суму ПДВ 74 829, 30 грн., що надасть можливість формування податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ "Визалия ЛТД" (), TOB "Хесперия" () по операціях за липень 2015 року після їх реєстрації в ЄРПН. Перевіркою спростовано правомірність формування податкових зобов'язань ТОВ "Деус Прайм" пов'язаних з фактичним здійсненням господарських операцій з постачання ПММ за липень 2015 року на користь ТОВ "Визалия ЛТД" (), ТОВ "Хесперия" ().

На підставі висновків акта перевірки було винесено податкове повідомлення рішення № від 21.10.2015 року про збільшення Товариству суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5086710, 00 грн., в тому числі 3391140, 00 грн. за основним платежем та 1695570, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

При судовому розгляді справи встановлено, що однією з підстав для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення є висновок відповідача про неправомірність формування податкових зобов'язань ТОВ "Деус Прайм", пов'язаних з фактичним здійсненням господарських операцій з постачання паливо - мастильних матеріалів за червень-липень 2015 року на користь контрагентів позивача ТОВ "Гастония" (), ТОВ "Дентон Альянс" (), ТОВ "Дотан" (), ТОВ "Кеннер Груп" (),ТОВ "Марреро" (), ТОВ "Ньюнен" (), ТОВ "Оберн" (), ТОВ "Огаста Сервіс" (), ТОВ "Олбани" (), ТОВ "Самтер Груп" (), ТОВ "Чаттануга" (), ТОВ "Визалия ЛТД" (), ТОВ "Хесперия" (), враховуючи податкову інформацію, щодо вказаних контрагентів.

Так, в акті перевірки відповідач-1 зазначив, що згідно вказаної податкової інформації контрагентами позивача: ТОВ "Гастония" ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Дотан", ТОВ "Кеннер Груп" , ТОВ "Марреро", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Оберн", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Олбани", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Чаттануга", ТОВ "Визалия ЛТД", ТОВ "Хесперия" не подавались до податкового органу звіти по єдиному соціальному внеску за перевіряємий період, що свідчить про відсутність найманих працівників.

Суд не погоджується із зазначеним твердженням відповідача-1 про те, що неподання суб'єктом підприємницької діяльності - платником єдиного соціального внеску звітів, свідчить про відсутність найманих працівників.

Зазначений висновок податкового органу є припущенням та ґрунтується на неналежних доказах, оскільки доказами про наявність чи відсутність у підприємства найманих працівників можуть свідчити, наприклад: штатний розклад, заяви про прийняття на роботу та звільнення, накази про призначення та звільнення працівників, відомості про нарахування заробітної плати і т.п., що не було предметом дослідження податковими органами. Підприємство може не подавати звіти по єдиному соціальному внеску з будь-яких інших причин навіть за наявності працівників у штаті.

Відповідальність за неподання платником податків податкової звітності встановлена главою 11 розділу ІІ Податкового кодексу України, а відтак суд не приймає до уваги вищевказане твердження Ужгородської ОДПІ.

Кім того, в акті перевірки відповідач-1, вказав, що у відношенні ТОВ "Гастония" ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Дотан", ТОВ "Кеннер Груп" , ТОВ "Марреро", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Оберн", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Олбани", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Чаттануга" податковим органом прийняті рішення про скасування платника податку на додану вартість.

Як вказано в акті перевірки:

- ТОВ «Гастонія» було платником ПДВ з 01.03.2015 р. Податковим органом 07.08.2015р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ;

- ТОВ «Дентон Альянс» було платником ПДВ з 01.03.2015 р. Податковим органом 28.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ;

- ТОВ «Дотан» було платником ПДВ з 01.03.2015 р. Податковим органом 22.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ;

- ТОВ "Кеннер Груп" було платником ПДВ з 01.03.2015 р. Податковим органом 22.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ;

- ТОВ "Марреро" було платником ПДВ з 01.03.2015 р. Податковим органом 16.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ;

- ТОВ «Ньюнен» було платником ПДВ з 01.03.2015 р. Податковим органом 22.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ;

- ТОВ «Оберн» було платником ПДВ з 01.03.2015 р. Податковим органом 29.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ;

- ТОВ «Огаста Сервіс» було платником ПДВ з 01.03.2015 р. Податковим органом 14.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ;

- ТОВ «Олбани» було платником ПДВ з 01.03.2015 р. Податковим органом 19.08.2015 р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ;

- ТОВ Самтер Груп було платником ПДВ з 05.03.2015 р. Податковим органом 22.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ;

- ТОВ "Чаттануга" було платником ПДВ з 01.03.2015р. Податковим органом 16.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано платника ПДВ.

Таким чином, Ужгородська ОДПІ помилково донараховано податкових зобов'язань позивачу через те, що вказаним вище контрагентам скасовано свідоцтва платників ПДВ, оскільки у червні та липні 2015 року ТОВ "Гастония" ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Дотан", ТОВ "Кеннер Груп" , ТОВ "Марреро", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Оберн", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Олбани", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Чаттануга" були зареєстровані належним чином платниками податку на додану вартість.

Також, податковим органом в представленому до перевірки реєстрі чеків підраховано, що за відповідні періоди кількість чеків РРО, згідно яких контрагентами позивача ТОВ «Гастония" ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Дотан", ТОВ "Кеннер Груп" , ТОВ "Марреро", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Оберн", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Олбани", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Чаттануга", ТОВ "Визалия ЛТД", ТОВ "Хесперия" придбано нафтопродукти складає таку кількість, яка свідчить про нереальність здійснення придбання нафтопродуктів за готівку представниками контрагентів від ТОВ "Деус Прайм", враховуючи відсутність найманих працівників - фізичних осіб у контрагентів, які реально в часі могли вчиняти дії з придбання нафтопродуктів на території Закарпатської області. Таким чином, вказані контрагенти реально в часі не могли здійснювати придбання нафтопродуктів через мережу АЗС у постачальника ТОВ "Деус Прайм" на території Закарпатської області.

Дане твердження відповідача-1 не приймається судом до уваги, оскільки податковим органом не надано належних доказів, що контрагенти позивача не мали можливості отримувати товар та здійснювати його подальшу реалізацію. Податковий кодекс України та інші нормативно-правові акти податкового законодавства України регламентують порядок отримання посадовими особами ДПІ інформації на предмет документального підтвердження реальності здійснення господарських відносин між суб'єктами господарювання.

Так, згідно Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27 грудня 2010 р. № 1232 зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Згідно п. 2.2. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом державної податкової адміністрації від 22 квітня 2011 року № 236 (далі - Методичні рекомендації), необхідність проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання визначається посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби (далі - органи ДПС) за результатами проведеного аналізу даних та встановлених розбіжностей в податкових деклараціях, автоматизованих інформаційних системах органів державної податкової служби України (АІС ДПА України, Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, Єдиний реєстр податкових накладних тощо), а також аналізу податкової інформації та документів, отриманих із внутрішніх (у т. ч. від підрозділів податкової міліції тощо) або зовнішніх джерел (у т. ч. від платників податків), які свідчать (можуть свідчити) про порушення такими платниками податків податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС. Згідно п. 4.6. Методичних рекомендацій за результатами проведення зустрічної звірки складається Довідка про результати проведення зустрічної звірки (далі - Довідка) у двох примірниках та реєструється в Журналі реєстрації довідок/актів не пізніше останнього робочого дня терміну, відведеного для проведення зустрічної звірки відповідно до пункту 3.2 або 4.5 Методичних рекомендацій. У п. 4.7. Методичних рекомендацій зазначено, що довідка підписується та вручається суб'єкту господарювання у порядку, передбаченому пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1232 "Про затвердження Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок", не пізніше наступного робочого дня від дати її складання.

Доказів проведення зустрічних звірок контрагентів та складання за їх результатами актів або довідок до справи не надано, посилання на їх наявність в акті перевірки ТОВ «Деус Прайм» відсутні.

Щодо посилання відповідача -1 на відсутність контрагентів позивача за місцезнаходженням, суд зазначає наступне.

Правова підстава для податкового обліку відповідної операції передбачена ст. 44 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

З наведеного випливає, що будь-які господарські операції мають бути здійснюваними саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями, та підтверджені відповідними первинними документами.

Водночас дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні або нереальності господарської операції, або відсутності в ній ділової мети, яка зі змісту положень ст. 14 Податкового кодексу України передбачає обов'язкову спрямованість будь - якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Також податкове законодавство не ставить у залежність виникнення права на віднесення сум ПДВ до податкових зобов'язань у платника податків від наявності чи відсутності контрагента платника податків за місцем реєстрації або місцезнаходження.

Щодо твердження відповідача-1 про те, що у податкових накладних, виписаних позивачем на адресу контрагентів ТОВ "Гастония" ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Дотан", ТОВ "Кеннер Груп" , ТОВ "Марреро", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Оберн", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Олбани", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Чаттануга" містяться посилання на договори від 30.06.2015 року № б/н, в той час, як реалізація палива здійснювалася з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, а у податкових накладних, виписних на адресу ТОВ «Визалія ЛТД» та ТОВ «Хесперія» - договори від 31.07.2015 р. № б/н, в той час коли відпуск ПММ здійснювався з 01.07.2015 року по 07.07.2015 року, суд зазначає наступне.

Так, у частині 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст. 640 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відвантаживши ПММ відповідно до чеків РРО та податкових накладних ТОВ «Деус Прайм» здійснило пропозицію укласти договір купівлі-продажу на умовах у них запропонованих. В свою чергу, прийнявши та оплативши відпущені позивачем через мережу АЗС ПММ контрагенти прийняли пропозицію ТОВ «Дейс Прайм» укласти договори на запропонованих умовах.

Крім того, суд зазначає, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором, як зазначалося вище є договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не фактичне їх виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Викладена позиція підтверджується також практикою Верховного Суду України, зокрема у постанові № 21-1539а15 від 27.10.2015 року по справі № 826/661/14 за позовом ТОВ «Комфортзон» до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Таким чином, позивачем правомірно відпускалися ПММ на адресу контрагентів без договорів, в тому числі й в період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року та з 01.07.2015 року по 07.07.2015 року.

Щодо невіднесення до податкового кредиту контрагентами сум ПДВ по податкових накладних, виписаних позивачем, зокрема, як вказується у акті перевірки, ТОВ «Визалия ЛТД» згідно податкової інформації не задекларовано податковий кредит в сумі 49884,02 грн. в податковій декларації з ПДВ за липень 2015 року та ТОВ «Хесперия» не задекларовано податковий кредит в сумі 74829, 30 грн. по податковій накладній від 31.07.2015 року № 42 за липень 2015 року, суд зазначає.

Так, статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер. Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

З аналізу вищезазначених норм, суд дійшов висновку, що ТОВ «Деус Прайм» не може нести відповідальність за невключення контрагентами до податкового кредиту сум ПДВ за виписаними ним податковими накладними, а також віднесення ТОВ «Деус Прайм» сум ПДВ до податкових зобов'язань не залежить від відображення таких сум у податковому кредиті контрагента.

Щодо неправомірності віднесення до податкових зобов'язань ТОВ "Деус Прайм" сум ПДВ за податковими накладними, що не зареєстрованих в єдиному реєстрі податкових накладних, які виписані на адресу покупців ТОВ "Визалия ЛТД" та ТОВ "Хесперия", то суд зазначає, що згідно з абзацом 15 п. 201.10 ст. 201 ПКУ відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Абзацом 11 п. 201.10 ст. 201 ПКУ встановлено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

За таких обставин відповідачем-1 незаконно донараховано суму податкового зобов'язання через відсутність реєстрації вказаних податкових накладних.

Щодо неподання ТОВ «Деус Прайм» податкових декларацій за червень та липень 2015 року до податкового органу суд зазначає, що пунктом 47.1. ст.. 47 ПКУ встановлено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи. Відповідальність за порушення податкового законодавства відокремленим підрозділом юридичної особи несе юридична особа, до складу якої він входить; фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом та податкові агенти.

Так, згідно п. 120.1. ст. 120 ПКУ неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Тобто, обставина неподання податкових декларацій до податкового органу не може бути підставою для донарахування позивачу сум податкових зобов'язань по податку на додану вартість.

Щодо посилання контролюючого органу на висновки в акті перевірки щодо неможливості здійснення контрагентами господарських операцій з придбання ПММ у позивача, то суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов'язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем-1 не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платників податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб'єктом владних повноважень до суду також не подано.

Окрім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Слушність наведеного висновку підтверджується правозастосовчою практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також правозастосовчою практикою Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 р. у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст. 244-2 КАС України.

Суд зазначає, що виходячи зі змісту п. 1.1. ст.1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства з 01.01.2011 року врегульовано положеннями Податкового кодексу України.

Згідно ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Статтею 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п. 4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну , від 20.08.2015, № 727 (далі по тексту - Порядок), в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У п. 5 Порядку зазначено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Суд зазначає, що в акті перевірки позивача податковий орган не вказав первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку позивача, що підтверджують наявність фактів порушень ним норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а лише посилається на податкову інформацію інших податкових органів стосовно контрагентів, яка не є первинними документами або іншими документами, які б свідчили про факти порушення позивачем податкового законодавства та були підставою для донарахування позивачу сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Крім того, зважаючи, що акти перевірки є одним із джерел податкової інформації, суд зазначає, що інформація, що міститься в актах перевірок, використовується контролюючими органами виключно в порядку ст. 74 ПК України.

Згідно статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

У п.п. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до п.п. 3.1.3.7 п. 3.1.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013, № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення (наказ N 85) даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, ЄРПН, баз МД (по мірі впровадження відповідного програмного забезпечення).

Таким чином, існує взаємодія податкових органів при опрацюванні розшифровок інформаційних баз даних та їх використання при проведенні перевірок та прийняття за їх результатами рішень.

Пунктом 1.1. Методичних рекомендацій № 165 визначено, що ці Методичні рекомендації запроваджуються в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

Відповідно до п.п.2.5.6. Методичних рекомендацій № 165, до впровадження у промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" за результатами проведеного аналізу та зіставлення даних автоматизованого контролю податкової звітності, інформації з інших джерел формується Висновок про наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки, які будуть підставою для прийняття рішення про проведення планової/позапланової документальної виїзної/невиїзної перевірки (далі - Висновок). Після впровадження в промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" Висновок формується в електронному вигляді разом з актом/довідкою про результати електронної камеральної перевірки.

З наведених положень Методичних рекомендацій № 165 випливає, що вони стосується порядку організації та проведення камеральних перевірок платників податків, і наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки будуть підставою для прийняття рішення про проведення саме документальної перевірки платника податків (планової чи позапланової, виїзної чи невиїзної).

Наведене свідчить про те, що відповідач змінив дані щодо позивача з податку на додану вартість, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Сама по собі здійснена ДФС податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку ст. 54 ПК України та його узгодження.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Отже, інформація, викладена у електронних базах даних стосовно позивача може бути використана податковим органом при перевірці контрагентів, що може призвести до погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмови його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

За правилами пункту 86.1 статті 86 названого Кодексу результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Інформаційна система "Податковий блок", що включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит було створено з метою удосконалення процесу адміністрування податків .

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, як-от: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

З урахуванням того, що в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, приходимо до висновку, про протиправність дій податкового органу у вказаній частині.

З урахуванням того, що самі лише висновки акту перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість та враховуючи помилковість висновків акта, суд приходить до висновку, що ДФС зобов'язана вилучити з інформаційної системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі акта перевірки, та відновити в зазначених базах показники щодо позивача та відповідно про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині.

Зважаючи, зо позовні вимоги в цій частині позивачем пред'явлено як до Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, так одночасно і до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, враховуючи, що позивачем було змінено юридичну адресу та відповідно перебування позивача на обліку в Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, проте повне обслуговування платника податків ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області тільки з 01.01.2016 року, тобто контролюючим органом на час розгляду справи є як Ужгородська ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, так і ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, а тому обидва відповідача відповідають за інформацію, що внесена до інформаційних баз даних щодо позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими , прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2015 року підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням ч. 3 ст. 2 КАС України, та позовні вимоги щодо його скасування підлягають задоволенню.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 162 КАСУ встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Таму, оскільки висновки податкового органу викладені в акті перевірки, на підставі якого було винесено податкове повідомлення - рішення щодо виявлених у позивача порушень, є помилковими, то внесена інформація до інформаційних баз податкового органу на підставі акта перевірки має бути виправленою, а відтак задоволенню підлягає й позовна вимога про зобов'язання відповідачів вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2015 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5086710, 00 грн., в тому числі 3391140, 00 грн. за основним платежем та 1695570, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Зобов'язати Ужгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Деус Прайм" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 666/07-14-22-0/39521963 від 30.09.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бадюков Ю.В.