Справа № 352/3136/13а, 2а/352/182/13
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2015-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2015 року Справа № 876/1255/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

прокурора Цинайко Н.І.

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2013р. по справі № 352/3136/13а, 2а/352/182/13 за позовом Першого заступнику прокурора Івано-Франківської області, ФГ "Нива" до Угринівської сільської ради, третя особа ОСОБА_4 про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

29.07.2008 року позивачі звернулись в суд з адміністративним позовом до Угринівської сільської ради Тисменицького району, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 про скасування рішень Угринівської сільської ради від 22.02.2005 року «Про відміну рішень», від 26.05.2005 року «Про виділення земельних ділянок», від 20.07.2007 року «Про розгляд протесту прокурора від 12.06.2007 року № 651 на рішення сесії Угринівської сільської ради «Про виділення земельних ділянок від 26.05.2005 року».

В обгрунтування заявлених позовних вимог Перший заступник прокурора Івано-Франківської області покликався на те, що перевіркою проведеною прокуратурою Тисменицького району, в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в Угринівській сільській раді, виявлено порушення вимог земельного законодавства при прийнятті рішень в галузі регулювання земельних відносин. Зокрема, було встановлено, що 20.07.2007 року Х сесія ІV скликання Угринівської сільської ради розглянувши протест прокурора від 12.06.2007 року № 651 на рішення ХVІ сесії ІV скликання Угринівської сільської ради Тисменицького району від 26.05.2005 року «Про виділення земельних ділянок» і виходячи з Генплану забудови с. Угринів та враховуючи, що на даний час вже розроблено проект детального планування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків площею 3,9 га із загальної площі 13,8 га в масиві «За малинівкою» с. Угринів пунктом 1 рішення надала дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель запасу Угринівської сільської ради громадянам та жителям с. Угринів площею від 0,08 га до 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в масиві «За малинівкою» згідно поданих заяв, відразу передавши земельні ділянки у власність 37-м громадянам. 02.06.2007 року вказане рішення прокуратурою Тисменицького району було опротестоване, як незаконне. ХІХ сесією V демократичного скликання Угринівської сільської ради в задоволенні протесту було відмовлено. Тому, прокурор просив скасувати вищевказане рішення. В той же час, в обгрунтування позовних вимог ФГ «Нива» покликається на те, що 28.03.2002 року рішенням Угринівської сільської ради ФГ «Нива» було надано 13,6 га земельної ділянки у довгострокове користування та вирішено укласти договір оренди на вказану земельну ділянку. Проте, договір оренди земельної ділянки площею 13,6 га Угринівською сільською радою укладений не був через безпідставне ухиляння відповідача від його укладання. Всупереч наведеному, своїм же рішенням 26.05.2005 року Угринівська сільська рада вирішила виділити та передати у власність 93-м громадянам та жителям с. Угринів земельні ділянки в масиві «За малинівкою», які в загальному складають 13,6 га. На протест прокуратури Тисменицького району від 12.06.2007 року №651, Угринівська сільська рада прийняла рішення від 20.07.2007 року, яким частково задоволила протест прокурора та надала дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок 37-м жителям с. Угринів в масиві «За малинівкою» із загальної площі земельної ділянки 13,6 га. 22 лютого 2005 року Угринівська сільська рада відмінила своє рішення від 28.03.2002 року про надання у довгострокове користування ФГ «Нива» земельною ділянки площею 13,6 га., без згоди користувача ФГ «Нива». Вважає, що вищенаведені рішення Угринівської сільської ради не відповідають вимогам законодавства та прийняті з перевищенням наданих їй законом повноважень, а тому просить їх скасувати.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2013 року адміністративний позов задоволено, визнано незаконними і скасовано рішення Угринівської сільської ради від 22.02.2005 року «Про відміну рішень», від 26.05.2005 року «Про виділення земельних ділянок», від 20.07.2007 року «Про розгляд протесту прокурора від 12.06.2007 року № 651 на рішення сесії Угринівської сільської ради «Про виділення земельних ділянок від 26.05.2005 року».

Не погодившись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, які за своїм змістом відповідають одна одній. Так, в обгрунтування апеляційних скарг апелянти покликаються на те, що позовні вимоги першого заступника прокурора Івано-Франківської області та ФГ «Нива» до Угринівської сільської ради щодо визнання незаконним рішення сесії Угринівської сільської ради від 20.07.2007 року «Про розгляд протесту прокурора №651 від 12.06.2007 р. на рішення 14-ї сесії 4-го скликання Угринівської сільської ради Тисменицького району «Про виділення земельних ділянок» від 26.05.2005 року», незважаючи на визнання цих вимог Угринівською сільською радою, не підлягали задоволенню з наступних обставин.

Як зазначають скаржники Тисменицьким районним судом уже проведено розгляд адміністративної справи №2-а-42/2007 р. за позовом прокурора Тисменицького району до Угринівської сільської ради про визнання незаконними рішення ради від 20.07.2007 р. «Про розгляд протесту прокурора № 651 від 12.06.2007 р. на рішення сесії Угринівської сільської ради «Про виділення земельних ділянок» від 26 травня 2005 року». Тисменицьким районним судом 3 жовтня 2007 року прийнято постанову у справі і в задоволенні адміністративного позову прокурора Тисменицького району відмовлено. Постанова суду набрала законної сили 23.10.2007 року. Вважають, що позовні вимоги позивачів не можуть бути задоволені з обставин, що відповідно вимог ч.2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Стосовно позовних вимог ФГ «Нива» до Угринівської сільської ради в частині скасування рішень ради від 22.05.2005 р. «Про відміну рішення» та від 06.05.2005 року апелянти зазначають, що Тисменицьким районним судом давалася оцінка у справі №2-а-42/2007 р. при розгляді питання щодо не визнання недійсним рішення сесії від 20.07.2007 р. «Про розгляд протесту прокурора № 651 від 12.06.2007 р. на рішення сесії Угринівської сільської ради «Про виділення земельних ділянок» від 26 травня 2005 року». Постановою Тисменицького районного суду від 03.10.2007 р. у задоволенні позовних вимог прокурора відмовлено. Судом встановлено, що рішення Угринівської сільської ради були прийняті від 22.02.2005 р. «Про відміну рішення», від 26.05.2005 р. «Про виділення земельних ділянок», а до суду з позовом ФГ Нива» звернулося тільки 29.07.2008 року, тобто відповідно через 3 роки 5 місяців та через 3 роки 2 місяці. На момент звернення до суду діяла ст. 99 КАС України, згідно якої про порушення своїх прав і свобод фермерське господарство «Нива» мало право оскаржити у строк 1 рік, обчислюваний з дня коли дізналося або повинно було дізнатися про порушення прав і свобод.

З врахуванням наведеного абзацом вище, скаржники вважають, що підстав для поновлення строку звернення до суду ФГ «Нива» з адміністративним позовом немає і таке клопотання не порушувалося. Про те, що фермерському господарству «Нива» було відомо про прийняті рішення в 2005 році та без причин пропущений строк звернення до адміністративного суду доведено матеріалами справи, дане підтверджено ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 25.11.2010 р. у справі №9/106-12/41-20/30-6/123, яка відкрита 11.04.2007 р. за позовом ФГ «Нива» до Угринівської сільської ради про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки площею 13,6 га в урочищі «За малинівкою с. Угринів.

Крім переліченого вище, скаржники покликаються на порушення судом процесуальних норм, що призвело до порушення їх процесуальних прав.

Просять суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представники відповідача, позивача та прокурор у судовому засіданні доводи апеляційних скарг заперечують та просять їх відхилити через їх необґрунтованість.

Апелянти в судове засідання не з'явились, поштовим зв'язком направили заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено із матеріалів справи 28.03.2002 року рішенням Угринівської сільської ради рішення Угринівської сільської ради, ФГ «Нива» отримало 13,6 га земельної ділянки у довгострокове користування. Крім того, згідно тексту рішення було вирішено укласти договір оренди на вказану земельну ділянку, який втім, укладений не був через безпідставне ухиляння відповідача від його укладання.

Рішенням 22 лютого 2005 року Угринівська сільська рада відмінила своє рішення від 28.03.2002 року про надання у довгострокове користування ФГ «Нива» земельною ділянки площею 13,6 га., без згоди користувача ФГ «Нива».

26.05.2005 року Угринівська сільська рада виділила та передала у власність 93-м громадянам та жителям с. Угринів земельні ділянки в масиві «За малинівкою», які в загальному складають 13,6 га. На протест прокуратури Тисменицького району від 12.06.2007 року №651, Угринівська сільська рада відреагувала прийняттям рішення від 20.07.2007 року, яким частково задоволила частково протест прокурора, виходячи з Генплану забудови с. Угринів та враховуючи, що на даний час вже розроблено проект детального планування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків площею 3,9 га із загальної площі 13,8 га в масиві «За малинівкою» с. Угринів пунктом 1 рішення надала дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель запасу Угринівської сільської ради громадянам та жителям с. Угринів площею від 0,08 га до 0,16 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в масиві «За малинівкою» згідно поданих заяв, відразу передавши земельні ділянки у власність 37-м громадянам.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що прийняті рішення Угринівської сільської ради від 22.02.2005р., 26.05.2005 р. та 20.07.2007 року не відповідають вимогам чинного законодавства України, зокрема п.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та рішенню Конституційного суду України від 16.04.2009 року у справі № 1-9/2009р., грубо порушують права, свободи та інтереси позивача фермерського господарства «Нива». Крім того, суд першої інстанції зазначає той факт, що відповідачем повністю визнано позовні вимоги.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи із наступних обставин.

Як вже зазначалось вище, 28.03.2002 року рішенням Угринівської сільської ради, ФГ «Нива» отримало у довгострокове користування земельну ділянку площею 13,6 га земельної ділянки у довгострокове користування. Крім того, згідно тексту рішення, було вирішено укласти договір оренди на вказану земельну ділянку, який втім, укладений не був через безпідставне ухиляння відповідача від його укладання.

Рішенням 22 лютого 2005 року Угринівська сільська рада відмінила своє рішення від 28.03.2002 року про надання у довгострокове користування ФГ «Нива» земельною ділянки площею 13,6 га., без згоди користувача ФГ «Нива», покликаючись на те, що ФГ «Нива» не використовує земельну ділянку взагалі.

Відповідно до пункту 5 рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року у справі №1-9/2009р. за поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, ч.ч.1,10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». У Конституції України зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду (частина друга статті 144). Цьому конституційному положенню відповідають Закон, у частині десятій статті 59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку, та інші закони України, зокрема "Про столицю України - місто-герой Київ", згідно з частиною третьою статті 8 якого рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України зупиняються в установленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Системний аналіз цих конституційних і законодавчих положень та положень пункту 5 статті 121, пункту 9 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України свідчить, що на прокуратуру України покладено нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами місцевого самоврядування. Закон України "Про прокуратуру", прийнятий до набуття чинності Конституцією України, є чинним у частині, що не суперечить Основному Закону України, і передбачає порядок зупинення рішень органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України. Цим законом установлено, що при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право опротестовувати акти виконавчих органів місцевих рад та вносити подання або протести на рішення місцевих рад залежно від характеру порушень. Протест прокурора приноситься до органу, який видав цей акт і зупиняє його дію, прокурору надається право звернутися із заявою до суду про визнання акта незаконним, і подача такої заяви зупиняє дію правового акта (частини перша, третя, четверта статті 21 Закону України "Про прокуратуру").

У зв'язку з наведеним Конституційний Суд України дійшов висновку, що за змістом частини другої статті 144 Конституції України, частини десятої статті 59 Закону рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються прокурором у встановленому Законом України "Про прокуратуру" порядку з одночасним зверненням до суду. При цьому Конституційний Суд України зазначає, що право прокурора оскаржувати до суду рішення органів місцевого самоврядування не є абсолютним, оскільки у Конституції України закріплено, що її норми є нормами прямої дії, а отже, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, як і право на оскарження в суді рішень органів місцевого самоврядування гарантується безпосередньо на підставі Конституції України кожному (частина третя статті 8, частина друга статті 55).

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначає, що прийняті рішення Угринівської сільської ради від 22.02.2005р., 26.05.2005 р. та 20.07.2007 року не відповідають вимогам чинного законодавства України

Крім того, суд зазначає, що в обгрунтування підстави скасування свого попереднього рішення від 28.03.2002 року у рішенні від 22 лютого 2005 року Угринівська сільська рада покликається на невикористання ФГ «Нива» земельної ділянки, що спростовується матеріалами справи, зокрема довідкою ДПІ в Тисменицькому районі Івано-Франківської області №006 від 27.02.2007 року, якій зазначається, що з 2003 року ФГ «Нива» є платником фіксованого сільськогосподарського податку, який справляється з земельної площі 63,8 га, та заборгованості по фіксованому податку станом на 27.02.2007 року не мало.

Апеляційним судом в ході розгляду справи також з'ясовано, що рішенням Угринівської сільської ради від 16.12.2010р. II сесії VI скликання вирішено затвердити зазначену технічну документацію по земельно-кадастровій інвентаризації земельної ділянки для ведення фермерського господарства в урочищі "За Малинівкою" площею 13, 8227 га та заключити договір оренди між Угринівською сільською радою та ФГ "Нива" терміном на 49 років з 3% від нормативної грошової оцінки. 23.12.2010р. на підставі зазначеного рішення Угринівської сільської ради від 16.12.2010р. між Угринівською сільською радою орендодавець) та ФГ "Нива" (орендар) укладено договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, які знаходиться в с. Угринів, масив "За малинівкою" загальною площею 3, 7546 га. та 10, 0681 га. Зазначені обставини викладені у постанові Вищого господарського суду України від 10.04.2012 року у справі №5010/239/2011-Пз-16/10.

Разом з тим, своїм клопотанням від 03.03.2011 року Угринівська сільська рада визнала обгрунтованими заявлені до неї адміністративні позови, покликаючись на те, що земля, яка розташована на масиві «За малинівкою» на території Угринівської сільської ради за цільовим призначенням відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, при цьому, в супереч ст. 20 Земельного кодексу України, яка передбачає порядок зміни цільового призначення земель, рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок на масиві «За малинівкою» про переведення їх із земель сільськогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови не приймалося. Крім того, земельні ділянки по яких прийнято рішення стосовно передачі їх громадянам на масиві «За Малинівкою» перебувають у користуванні ФГ «Нива» і відповідно до форми 2-зем та 6-зем обліковується за ФГ «Нива», яке і сплачує за них земельний податок. Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Однак всупереч вимогам ст. 116 Земельного кодексу вилучення чи викупу земельної ділянки у ФГ «Нива» не проводилося (акт вилучення відсутній), а одразу розпочато процедуру надання їх іншим громадянам. Водночас, відповідач зазначив, що відповідно до Генерального плану с. Угринів на масиві «За малинівкою» не передбачено будівництво житлових будинків чи будь-яких інших споруд, а як уже зазначалося вище, ця земельна ділянка є землею сільськогосподарського призначення. Будь-яких змін в генеральний план стосовно забудови даного масиву не вносилося.

Покликання апелянтів на статтю 100 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду) в частині пропуску позивачами строків на звернення до суду, суд оцінює критично з врахуванням того, що вказані строки не є абсолютними та за наявності обґрунтованих підстав можуть бути поновлені. Крім цього, покликання апелянтів на процесуальні порушення в ході розгляду справи не знаходять свого підтвердження та є голослівними. Так, зокрема апелянти в своїх апеляційних скаргах наголошують на тому, що ОСОБА_4 протиправно не залучено до розгляду справи, в якості позивача, так як останній сплатив судовий збір та подав, як вони вважають, позов. В тім, з тексту цього документа вбачається лише одна вимога, а саме відмова у позові ФГ «Нива» та Першому заступнику прокурора Івано-Франківської області, що за своєю суттю не є позовною вимогою.

В цілому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апелянти вимагають скасування рішення суду першої інстанції покликаючись на формальні підстави, що не допускається Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2013р. по справі № 352/3136/13а, 2а/352/182/13 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.