Справа № 825/234/16
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 лютого 2016 року м. Чернігів Справа № 825/234/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ОСОБА_1 до Заступника начальника відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ОСОБА_2, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ОСОБА_1 звернулось до суду з адміністративним позовом до Заступника начальника відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ОСОБА_2, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить суд: визнати протиправними дії Заступника начальника відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ОСОБА_2 в частині винесення постанови про порушення кримінального провадження № 0000036 та занесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань і зобовязати Заступника начальника відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ОСОБА_2 прийняти рішення про закриття кримінального провадження № 0000036 за фактом вчинення службовими особами Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України, у відповідності до вимог статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до пункту 6 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму; юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас суд зазначає, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час вчинення дій стосовно винесення постанов про порушення кримінальних проваджень або про закриття кримінальних проваджень, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 зазначено, що «кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів».

Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною першою статті 24 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з адміністративного позову, предметом оскарження у даній справі є процесуальні дії Заступника начальника відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про порушення кримінального провадження № 0000036 та не закриття кримінального провадження, шляхом винесення відповідної постанови.

Таким чином, спірні відносини, які виникли між позивачем та Заступником начальника відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ОСОБА_2 не є управлінськими, а порядок оскарження дій чи бездіяльності відповідача, у даному випадку, регламентований приписами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне відмовити Публічному акціонерному товариству «Банк «Демарк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно частини пятої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до вимог частини шостої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд розяснює позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загального суду в порядку кримінального судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ОСОБА_1 - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Порядок апеляційного оскарження ухвали суду, передбачений статтями 185-186 КАС України.

Суддя В.В. Падій