Справа № 804/10007/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 Підгородне" про стягнення заборгованості, -
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав обов'язку щодо сплати ним узгодженого зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств, згідно декларації та пені, тому позивач звернувся до суду.
У судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві та заявах про зменшення розміру позовних вимог.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає нарахування податкового боргу необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, подав до суду заперечення проти позову.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_5 Підгородне зареєстроване реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та перебуває на обліку в Лівобережній об'єднаній державній податковій інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, як платник податку.
Так, основним видом діяльності відповідача є виробництво електроенергії - код Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010 «35.11 Виробництво електроенергії».
Виробництво електричної енергії - господарська діяльність, пов'язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на електричну енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору (ст. 1 ЗУ «Про електроенергетику» від 16.10.97 №575/97-ВР).
Альтернативні джерела енергії - відновлювані джерела енергії, до яких належать енергія сонячна, вітрова, геотермальна, енергія хвиль та припливів, гідроенергія, енергія біомаси, газу з органічних відходів, газу каналізаційно-очисних станцій, біогазів, та вторинні енергетичні ресурси, до яких належать доменний та коксівний гази, газ метан дегазації вугільних родовищ, перетворення скидного енергопотенціалу технологічних процесів (пп. 1 ст. 1 ЗУ «Про альтернативні джерела енергії» від 20.02.03 №555-ІУ)
Згідно пояснень представника відповідача, оскільки виробництво електроенергії товариством здійснюється шляхом перетворення сонячної енергії, то вироблена електроенергія отримується з відновлювальних джерел.
Відповідно до абзацу «в» пункту 17 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тимчасово строком на 10 років починаючи з 01.01.11, звільняється від оподаткування прибуток, отриманий від основної діяльності підприємств галузі електроенергетики (клас 40.11 група 40 КВЕД ДК 009:2005 або клас 35.11 за ДК 009:2010), які виробляють електричну енергію виключно з відновлювальних джерел енергії.
Судом встановлено, що протягом 2013 року підприємство одночасно провадило діяльність, що звільнена від оподаткування податком на прибуток, та діяльність, що оподатковується в загальному порядку. При цьому, сукупний дохід від господарської діяльності становив більше 10 мільйонів гривень та підприємством була розрахована сума авансових платежів на 2014 рік.
В першому півріччі 2014 року підприємство не здійснювало діяльності, яка оподатковується в загальному порядку, а займалось виключно виробництвом електроенергії з відновлюваних (альтернативних) джерел енергії, що звільнена від оподаткування податком на прибуток згідно абз. «в» п. 17 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010, № 2755-УІ (далі - ПК України).
У першому кварталі 2014 року відповідачем, відповідно до річної податкової звітності за 2013 рік, було сплачено щомісячні авансові внески: 28.03.14 р. в сумі 89 413,00 грн., 24.04.14 р. в сумі 89 413,00грн..
Відповідно до абз. 7 п. 57.1 ст. 57 ПК України у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За підсумками першого кварталу 2014 року ТОВ ОСОБА_5 Підгородне не отримувало оподатковуваного прибутку від ведення фінансово-господарської діяльності, а тому згідно з абз. 7 п. 57.1. ст. 57 ПК України отримало право подати податкову декларацію та фінансову звітність за І квартал та не повинно здійснювати авансові внески за ІІ ІV квартал звітного (податкового) року.
Судовим розглядом справи встановлено, що 29.04.2014 року підприємством, в електронному вигляді було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за І квартал 2014 року на адресу Лівобережної ОДПІ (реєстраційний номер документа НОМЕР_1). На підтвердження отримання та прийняття звітності були отримані наступні квитанції № 1 та № 2.
В поданій декларації було відкориговані авансові внески з податку на прибуток на 2014 рік сума авансових внесків з податку на прибуток за період з квітня 2014 року по лютий 2015 року щомісячно складає 0,00 гривень.
Так, за умови дотримання вимог, встановлених статями 48, 49 ПК України, податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11. ст 49 не надає платнику податків повідомлення про відмову в прийнятті податкової декларації або у визначених цим пунктом не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк (пп.49.9.2. п. 49.9. ст. 49 ПК України).
У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, заповненої з порушенням вимог пунктів 8.3. та 48.4.ст. 48 Податкового кодексу України, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови протягом п'яти робочих днів з дня її прийняття.
До матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження відмови в прийнятті поданої в електронному вигляді податкової декларації, а отже вказану податкову декларацію можна вважати поданою, а податкові зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток такими, що відкориговані.
Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення податкового боргу у розмірі 357 652 грн., який нарахований відповідно до податкової декларації № НОМЕР_2 від 03.03.2014 року, не відповідають реальному відображенню податкової звітності. Податкову декларацію № НОМЕР_2 від 03.03.2014 було відкориговано податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за І квартал 2014 року, яка подана в електронному вигляді 29.04.2015 року. Тобто, сума авансових внесків з податку на прибуток період з квітня 2014 року по лютий 2015 року щомісячно складає 0,00 грн., в податкове зобов'язання в сумі 0,00 гривень - узгоджене.
Підпунктами 16.1.2, 16.1.3, пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Відповідно до 46.1 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до пункту 49.1, пункту 49.2, пункту 49.3, пункту 49.4 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 передбачено, що дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Відповідно до абзацу 7 пункту 57.1 статті 57 ПК України платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 20 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.
Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Так, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо наявності податкового боргу у відповідача, адже податковим органом, приймаючи податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2014 року, що була направлена відповідачем в електронному вигляді 29.04.2014 та містила відомості про відкориговані авансові внески з податку на прибуток за період з квітня 2014 року по лютий 2015 року в сумі 0,00 грн., не було направлено на адресу ТОВ ОСОБА_5 Підгородне відмови у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2014 року. Отже, податкові зобовязання з авансових внесків з податку на прибуток були відкориговані, а коригування прийняті податковим органом.
Даною постановою встановлено, що декларацією з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2014 року були відкориговані авансові внески з податку на прибуток за 2014 рік - сума авансових внесків з податку на прибуток за період квітня 2014 року по лютий 2015 року щомісячно складає суму 0,00 гривень, сума авансових внесків з податку на прибуток в період з квітня 2014р. по лютий щомісячно складає суму 0,00 грн., а податкове зобовязання в сумі 0,00 грн. є узгодженим.
Постанова по справі №804/19382/14 від 25.12.2014 року набрала законної сили 17.09.2015 року, відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015 року, згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, оскільки позивачем сума заборгованості відповідача належними доказами не підтверджена, та не доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, натомість матеріали справи свідчать про відсутність узгодженого грошового зобов'язання, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 Підгородне" про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено згідно з ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя ОСОБА_1