Справа № 534/2502/15-а
Суддя: Таранкова І. М.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 534/2502/15-а
Провадження № 2-а/534/5 /16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Таранкової І. М.

при секретарі Васютченко О.О., Смірновій М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Поривая М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області про зобов'язання призначити пенсію за вислугу років,

в с т а н о в и в :

27.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області про зобов'язання призначити пенсію за вислугу років, передбачену законодавством, з дня подання заяви.

В своїй позовній заяві від 16.11.2015 року на виконання ухвали Комсомольського міського суду від 02.11.2015 року про усунення недоліків він уточнив свої позовні вимоги і просив зобов»язати УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області призначити йому пенсію за вислугу років, передбачену законодавством, з 02.01.2014 року.

В своїй додатковій позовній заяві від 25.12.2015 року ОСОБА_1 доповнив та уточнив свої позовні вимоги і просив зобов»язати УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області зарахувати в медичний стаж період роботи з 01.06.2012 року по 20.10.2013 року в якості лікаря приймального відділення Комсомольської міської лікарні. Визнати рішення УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області № 140 від 22.04.2014 року незаконним та скасувати його. Зобов»язати УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області призначити йому пенсію за вислугу років, передбачену законодавством, з дня подання заяви з 02.01.2014 року. Судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.01.2014 року він звернувся до УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, надавши всі необхідні документи, але йому було відмовлено з причин відсутності достатнього медичного стажу (рішення № 140 від 22.04.2014 року), оскільки не була зарахована робота в якості лікаря приймального відділення Комсомольської міської лікарні з посиланням на те, що він уклав з Комсомольською міською лікарнею договори підряду, тобто була врахована назва, а не зміст договорів.

11.06.2014 року він звернувся до Комсомольського міського суду, який своїм рішенням від 07.04.2015 року по цивільній справі № 534/1202/14-ц за його позовом до УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області, Комсомольської міської лікарні про визнання роботи в приймальному відділенні медичною діяльністю, що підлягає зарахуванню до медичного стажу, визнання договорів підряду трудовими позов задовольнив частково. Визнав договори підряду № 51 від 01 червня 2012 року, № 90 від 01 жовтня 2012 року, № 18 від 01 січня 2013 року, № 63 від 01 лютого 2013 року, № 43 від 01 квітня 2013 року, № 71 від 01 липня 2013 року, укладені між позивачем та Комсомольською міською лікарнею - трудовими договорами, згідно яких позивач виконував роботу чергового лікаря приймального відділення Комсомольської міської лікарні, що підлягає зарахуванню до медичного стажу.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 серпня 2015 року у справі № 534/1583/14-ц було апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську задоволено частково. Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року було скасовано в частині позовних вимог до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Комсомольську про визнання роботи в приймальному відділенні медичною діяльністю, що підлягає зарахуванню до медичного стажу, визнання договорів підряду трудовими було закрито. В іншій частині рішення суду було залишено без змін. Проте, не дивлячись на підтвердження наявності у нього медичного стажу достатнього для призначення пенсії за вислугу років та надання всіх необхідних документів, йому відмовляють в призначенні пенсії.

Рішення УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області від 22.04.2014 року він знайшов в під»їзді свого будинку без відміток пошти в червні 2014 року. З 11.06.2014 року його позов до УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області знаходився на розгляді в судах різних інстанцій і він не міг звернутися до адміністративного суду до вступу рішення апеляційного суду Полтавської області від 26.08.2015 року в закону силу, а тому вважає, що строк звернення до адміністративного суду ним не пропущений.

Позивач в судовому засіданні від 22.12.2015 року свої позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на їх необгунтованість.

Позивач та представник відповідача в судове засідання від 21.01.2016 року не з»явились. Про час і місце судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивач надіслав до суду заяву, в якій просив судове засідання від 21.01.2016 року провести в його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, свідка, дослідивши докази надані сторонами, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справ керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлено, що згідно рішення з призначення пенсії управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську № 140 від 22.04.2014 р. позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, в зв»язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, а саме 25 років, який дає право для призначення пенсії за вислугу років медичному працівнику.

Згідно ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів.

З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що він дізнався про порушення своїх прав в червні 2014 року, коли отримав зазначене рішення УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області № 140 від 22.04.2014 року з відмовою в призначенні пенсії за вислугу років в конверті на його адресу без поштових штемпелів, який він знайшов в присутності ОСОБА_3 на підлозі біля поштових скриньок в під»їзді свого будинку № 67 по вул. Леніна в м. Комсомольську, що підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3

11.06.2014 року у встановлений законом строк ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комсомольського міського суду про визнання роботи в приймальному відділенні медичною діяльністю, що підлягає зарахуванню до медичного стажу, який був зареєстрований та розглядався в порядку ЦПК України, що підтверджується копією позовної заяви зі штампом Комсомольського міського суду № 8310/14-вх. від 11.06.2014 року (справа № 534/1202/14-ц).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року у справі №534/1202/14-ц було визнано договори підряду № 51 від 01 червня 2012 року, № 90 від 01 жовтня 2012 року, № 18 від 01 січня 2013 року, № 63 від 01 лютого 2013 року, № 43 від 01 квітня 2013 року, № 71 від 01 липня 2013 року, укладені між позивачем та Комсомольською міською лікарнею - трудовими договорами, згідно яких позивач виконував роботу чергового лікаря приймального відділення Комсомольської міської лікарні, що підлягає зарахуванню до медичного стажу.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 серпня 2015 року у справі №534/1583/14-ц було апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську задоволено частково. Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року було скасовано в частині позовних вимог до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Комсомольську про визнання роботи в приймальному відділенні медичною діяльністю, що підлягає зарахуванню до медичного стажу, визнання договорів підряду трудовими було закрито. В іншій частині рішення суду було залишено без змін. Ухвала Апеляційного суду Полтавської області набрала законної сили з моменту її проголошення - 26.08.2015 року.

Позивач посилався на те, що до розгляду цієї справи в різних судових інстанціях та вступу рішення апеляційного суду Полтавської області від 26.08.2015 року по цій справі в закону силу він не міг звернутися з позовом до адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

15.10.2015 р. позивач звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області з проханням зарахувати спеціальний стаж. Позивачу було відмовлено і у відповіді за № 5578/06-06 від 15.10.2014 року було повідомлено, що оскільки вищевказаними рішеннями судів на органи Пенсійного фонду не покладено жодних зобов'язань, то питання зарахування спеціального стажу необхідно вирішувати згідно з вимогами чинного законодавства та рекомендовано звернутись до суду у порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Комсомольського міського суду 27.10.2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду за № 10346/15 вх. від 27.10.2015 року. Суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на грошову допомогу мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не менш ніж мінімальний страховий внесок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» встановлено, що до переліку закладів охорони здоров'я робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідемслужби та територіальні органи Держсанепідемслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичні центри.

У п. 2 «Охорона здоров'я» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, передбачені лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні або неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи,організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

В оскаржуваному рішенні УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області № 140 від 22.04.2014 року зазначено, що аналіз поданих документів ОСОБА_1 свідчить про недостатність спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працював в якості лікаря-інтерна в « МСЧ ЗАК», дільничого лікаря терапевта в 4 міській лікарні Запоріжжя, лікаря терапевта в пологовому будинку № 6 м. Запоріжжя, лікаря виїздних бригад в 5 міській лікарні м. Запоріжжя та на Комсомольській міській станції швидкої медичної допомоги, лікаря педіатра в Комсомольській міській лікарні, лікаря приймального відділення Комсомольської міської лікарні, лікаря станції швидкої допомоги Кременчуцької міської станції швидкої та невідкладної медичної допомоги та набув спеціального стажу роботи 23 роки 8 місяців 26 днів.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що робота ОСОБА_1 за договорами підряду, які укладалися ним з Комсомольською міською лікарнею не передбачає перебування особи на відповідній посаді, тому для зарахування періоду виконання певних робіт стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років - підстав немає.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач будь-яких письмових заперечень та доказів на спростування позовних вимог ОСОБА_1 суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 26 серпня 2015 року зазначено, що матеріалами цивільної справи (№534/1202/14-ц) підтверджується та не заперечувалось сторонами, що позивач працював у Комсомольській міській лікарні на підставі договорів підряду : № 63 від 01 липня 2012 року, строк дії якого з 01 липня 2012 року по 30 вересня 2012 року; № 90 від 01 жовтня 2012 року, строк дії якого з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року; № 18 від 01 січня 2013 року, строк дії з 01 січня 2013 року по 31 березня 2013 року; № 43 від 01 квітня 2013 року, строк дії - з 01 липня 2013року по 31 грудня 2013 року.

Згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 26 серпня 2015 року відповідно до змісту вказаних вище договорів підряду Комсомольська міська лікарня, діюча в якості замовника з однієї сторони, доручила ОСОБА_1, який діяв на підставі диплому лікаря Запорізького медичного інституту № 295620 з іншої сторони, як виконавцю робіт - виконувати роботу чергового лікаря приймального відділення. Виконавцю, тобто ОСОБА_1 встановлювався посадовий оклад на повну місячну норму робочого часу для цієї категорії працівників.

В ухвалі зазначено, що з матеріалів справи встановлено, що при виконанні робіт за договорами підряду ОСОБА_1 керувався також посадовою інструкцією лікаря-терапевта приймального відділення Комсомольської міської лікарні, затвердженою головою профспілки медичних працівників та головним лікарем Комсомольської міської лікарні від 20 серпня 2013 року, з якою ознайомлений під підпис.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області погодилась, що, місцевий суд, , надавши аналіз правовій природі договору підряду та трудового договору, дійшов обґрунтованому висновку щодо наявності підстав для визнання договорів трудовими.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області також вважає вірним висновок місцевого суду про наявність правових підстав для визнання діяльності позивача за вказаними договорами медичним стажем, оскільки при їх укладенні сторони керувалися наказами МОЗ України, а саме : наказом МОЗ України від 05 жовтня 2005 року № 308/519 « Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров»я та установ соціального захисту населення», який стосується оплати праці саме медичних працівників, а також нормами Трудового кодексу України.

Відповідно до постанови КМУ № 1418 від 29 грудня 2009 року « Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров»я», положення якої можуть бути взяти до уваги за аналогією як такі, що врегульовують подібні правовідносини, у п.5 вказано, що документом для визначення стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, є трудова книжка або інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують наявність стажу роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржуване рішення №140 від 22 квітня 2014 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за вислугу роківє протиправним і підлягає скасуванню.

Позовні вимоги про зобов'язання включити до стажу роботи позивача час роботи лікарем приймального відділення Комсомольської міської лікарні з 01.06.2012 року по 20.10.2013 року та призначити пенсію за вислугу років з урахуванням зазначеного стажу з 02 січня 2014 року обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення повністю, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн.20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1,3, ч.2 ст.6, ст.8, ч.2 ст.19,ст.ст.46,92 Конституції України,ст.13,55,62 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", ст.11,14,15,17,24,106,113 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст.2,8,9,10,19,69-71,79,86,87,94,98,99,104,105,158-163,185,186,254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити - повністю.

Рішення управління Пенсійного фонду України в місті Комсомольську Полтавської області №140 від 22 квітня 2014 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років визнати незаконним та скасувати.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Комсомольську Полтавської області зарахувати в медичний стаж час роботи ОСОБА_1 лікарем приймального відділення Комсомольської міської лікарні з 01.06.2012 року по 20.10.2013 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Комсомольську Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням зазначеного стажу з 02 січня 2014 року.

Стягнути з УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 487 грн.20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Суддя підпис І. М. Таранкова

Згідно з оригіналом :

Суддя І. М. Таранкова