Справа № 802/4120/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 січня 2016 р. Справа № 802/4120/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Василюка О.С., Цимбал В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Вінницької об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, позивач) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, податковий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1600-17 від 17.06.2015 р.

На обґрунтування позову зазначено, що 10.12.2015 р. ОСОБА_4 отримано рішення податкового органу, яким визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. З цим рішенням позивач не погоджується та просить його скасувати, вказуючи, що автомобіль не є об'єктом оподаткування в розумінні статті 267 Податкового кодексу України. Так, відповідно до положень підпункту 267.2.1 пункту 267.2 зазначеної норми, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Разом з тим, на думку позивача, його автомобіль не відповідає всім наведеним критеріям, адже використовується більше ніж 5 років. Відтак, нарахування податку є безпідставним та неправомірним, а саме податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовільнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях. Зокрема, зазначила, що п'ятирічний строк користування автомобілем, який є об'єктом оподаткування відповідно до статті 267 Податкового кодексу України, відраховується з моменту його реєстрації саме на території України. Автомобіль позивача вперше зареєстрований 19.02.2013 р., тобто використовувався менше ніж 5 років, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного НОМЕР_2 ОСОБА_4 є власником легкового автомобіля ACURA ZDX, 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, об'єм двигуна 3664 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

На виконання статті 267 розділу XII Податкового кодексу України, з метою недопущення втрат бюджету та повного залучення до сплати транспортного податку власників легкових автомобілів з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 см. куб., які використовувалися до 5 років та згідно інформації, яка надана управлінням ДАІ УМВС України у Вінницькій області від 03.02.2015 р. №9/1318, Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області 17.06.2015 р. прийнято податкове повідомлення-рішення №1600-17, яким ОСОБА_4 нараховано транспортний податок в сумі 25000 грн.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Стаття 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає платників та об'єкт транспортного податку.

Так, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 вказаної статті, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

В свою чергу, об'єктом оподаткування, в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Тобто, законодавець визначив критерії, за яких транспортний засіб вважається об'єктом оподаткування, при цьому, такі застосовуються одночасно та невідповідність автомобіля хоча б одному з них виключає його статус об'єкта оподаткування.

Як вказує позивач, його автомобіль використовувався більше ніж п'ять років, а отже відсутні підстави для нарахування та сплати транспортного податку.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно визначення, наведеного у підпункті 14.1.251 пункту 14.1 статті 14 ПК України, транспортні засоби, що використовувалися - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Відповідно до підпункту 14.1.220 ПК України, рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

З аналізу наведених норм видно, якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. При цьому, датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах. У разі ж відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Так, на виконання вимог ухвали суду про витребування додаткових доказів, територіальним сервісним центром № 0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області надано копії матеріалів, що стали підставою для проведення реєстраційних операцій відносно транспортного засобу марки Acura ZDХ, кузов № НОМЕР_3. Одночасно повідомлено, що термін архівного зберігання документів, що стали підставою для реєстрації автомобіля становить 3 роки, а тому відсутня можливість надати матеріали попередніх реєстраційних дій.

Так, як видно з заяви НОМЕР_5 від 7.02.2013 р. «про зняття з обліку для реалізації», датою первинної реєстрації автомобіля марки Acura ZDХ, кузов № НОМЕР_3 є 22.03.2011 р., рік випуску 2010 р. Разом з тим, в обліковій картці НОМЕР_5 від 7.02.2013 р., щодо даного ТЗ, датою первинної реєстрації зазначено 19.02.2013 р., рік випуску 2010 р. Одночасно, у заяві «про проведення НОМЕР_4 від 7.02.2013 р. щодо цього ж автомобіля датою первинної реєстрації вказано 7.02.2013 р., рік випуску 2010 р.

Отже, позиція податкового органу, яка полягає у тому, що датою першої реєстрації транспортного засобу є саме 19.02.2013 р. спростовується наведеним., адже перелічені дати підтверджують лише проведення у ці дні реєстраційних дій (зняття з обліку, реєстрація нового власника тощо) .

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пункту 1.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 379 від 11.08.2010 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2011 р. за № 123/18861, першою реєстрацією транспортного засобу - є реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Як зазначено вище, в зв'язку з відсутністю документів що підтверджують першу реєстрацію саме в Україні, таку обставину встановити не є можливим, а перелічені вище документи не свідчать, що саме перша реєстрація в Україні відбулась у вказані у них дати.

Разом з тим, при вирішені цього спору суд враховує наступне.

Згідно з підпунктом 267.5.1. пункту 267.5 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Річний обсяг повинен обчислюватись за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України №21-94а13 від 16.04.2013.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача виготовлений у 2010 році, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років, та факт того, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, то у 2015 році автомобіль позивача вже не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 267 ПК України, адже рахуються календарні роки наступним чином: з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2014 по 31.12.2014.

З огляду на викладене та враховуючи, що автомобіль позивача використовувався більше 5 років та не є об'єктом оподаткування, суд доходить висновку, що контролюючим органом неправомірно нараховано транспортний податок.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення, відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову та, відповідно, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1600-17 від 17.06.2015 р.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовільнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № 1600-17 від 17.06.2015 р.

Стягнути з Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (вул. зо-річчя Перемоги, 21, м. Вінниця, ) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна