Справа № 826/11877/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Київ К/800/19506/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Національного музею народної архітектури та побуту України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року у справі за позовом Національного музею народної архітектури та побуту України до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про визнання незаконними та скасування припису і постанови,

в с т а н о в и л а:

Національний музей народної архітектури та побуту України звернувся з позовом про визнання незаконними та скасувати припису про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності від 10 липня 2013 року і постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 283/13 від 12 липня 2013 року про накладення штрафу в розмірі 51615,00 грн.

Позов мотивовано тим, що зазначені припис та постанова є незаконними, оскільки позивачем не було допущено порушень у сфері містобудування.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року у задоволенні позову відмовлено. Суди вказали на правомірність дій інспекції при винесенні оскаржуваного припису та постанови.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Національний музей народної архітектури та побуту України звернувся з касаційною скаргою у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу на новий розгляд.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що на підставі листа прокуратури Голосіївського району м. Києва № 38-1333с-13 від 07 червня 2013 року, направлення на проведення позапланової перевірки від 04 липня 2013 року працівниками Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві проведено позапланову перевірку позивача на предмет дотримання ним вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, про що складено акт від 10 липня 2013 року.

Відповідно до вищезазначеного акту встановлено, що позивач, в порушення ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" експлуатує караульні приміщення музею під офіс без прийняття в експлуатацію після виконання будівельних робіт із капітального ремонту вказаних приміщень, а саме: влаштування віконного прорізу біля санітарного приміщення, демонтаж існуючих та встановлення нових стін.

10 липня 2013 року Інспекцією, на підставі вищезазначеного акту винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно якого, з 10 липня 2013 року заборонено експлуатацію караульних приміщень музею в с. Пирогово у Голосіївському районі м. Києва до усунення правопорушень встановленого законодавством порядку; зобов'язано усунути допущені порушення в термін до 12 серпня 2013 року.

12 липня 2013 року Інспекцією, згідно з абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", винесено постанову № 283/13 від 12.07.13 року про накладення штрафу у розмірі 51615,00 грн.

Позивач, вважаючи припис від 10 липня 2013 року та постанову від 12 липня 2013 року незаконними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів не вбачає порушень судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт, та вважає, що судами надана їм правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

Введенню в експлуатацію підлягають новозбудовані, добудовані, вбудовані, реконструйовані, переобладнанні, реставровані об'єкти нерухомого майна.

Введення в експлуатацію - комплекс заходів, які направлені на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів нерухомого майна.

Прийняття об'єктів в експлуатацію регулюється Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності», ч. 1 статті 39 якого передбачає введення в експлуатацію об'єктів нерухомого майна в залежності від їх категорії складності для об'єктів І-ІІІ категорії складності, введення в експлуатацію здійснюється шляхом реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Категорія складності визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва та в даному випадку об'єкту присвоєно ІІ категорію складності.

Згідно з ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Оскільки, предметом перевірки було введення в експлуатацію об'єкта за наслідками виконання будівельних робіт відповідно до договору підряду № 37/12 від 03 грудня 2013 року із ТОВ "Віайті", то наявність первісного введення в експлуатацію караульного приміщення (1976 рік), на яке посилається позивач, не має значення для розгляду справи.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки оскаржувані рішення Інспекції прийняті у відповідності до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розмір накладеного штрафу відповідає розміру, визначеному абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", а встановленими у справі обставинами підтверджується правомірність прийнятих Інспекцією рішень.

Доводи касаційної скарги його не спростовують та не свідчать про допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національного музею народної архітектури та побуту України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

А.О. Логвиненко