Справа № 216/4473/14-а(2-а/216/4/15)
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2016 року справа № 216/4473/14-а(2-а/216/4/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка О.В. Кругового О.О.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 09 листопада 2015 року у справі 216/4473/14-а(2-а/216/4/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення одноразової компенсації сім'ї, яка втратила годувальника та щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

встановив:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради (далі - Відповідач), в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила:

визнати неправомірними дії Відповідача щодо залишення без задоволення її заяви про призначення компенсації за шкоду, заподіяну смертю годувальника, яка пов'язана з Чорнобильською катастрофою;

зобов'язати УПСЗН вчинити певні дії, а саме - виплатити їй одноразову компенсацію як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у сумі 60 мінімальних заробітних плат, що складає 68820гривень за мінусом виплачених сум у розмірі 7586 гривень, що становить 61234 гривні;

зобов'язати УПСЗН вчинити певні дії, а саме - виплачувати їй щомісячну компенсацію як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність по життєво, але до змін розміру прожиткового мінімуму.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у листопаді 2013 року вона зверталась до Відповідача із заявою про призначення їй відповідних виплат, але їй направлено роз'яснення про необхідність подання експертного висновку про встановлення причинного зв'язку смерті чоловіка із наслідками захворювання, отриманого ним внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС. Після отримання такого висновку вона повторно 14.04.2014 року звернулась до Відповідача із вказаною заявою, за результатами розгляду якої у травні 2014 року їй було призначено одноразову компенсацію, як вдові померлого ліквідатора ЧАЕС першої категорії у розмірі 7586.00 грн., з яких 230.47 грн. їй виплачено 26.05.2014р., а решту - 7355.53 грн. -16.09.2015р. Вважає, що Відповідач неправомірно не нарахував їй вказану компенсацію у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, що має складати 68820 грн., Крім того, даний Відповідач мав би нарахувати їй щомісячну компенсацію в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що передбачено статтею 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796), однак таке питання Відповідачем взагалі не було вирішено, що свідчить про їх протиправну бездіяльність. (а.с. 63-65)

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. (а.с.68-69 )

Постанова суду обґрунтована тим, що положеннями Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році положення статей 48,52 Закону № 796 застосовуються у порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Однак у 2013 році відповідні постанови Кабінетом Міністрів України не приймались, а тому застосування положень постанови Кабінету Міністрів України (якої саме, судом не зазначено) суперечить приписам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому розмір соціальних виплат має дорівнювати розмірам, визначеним статтями 48 та 52 вищевказаного Закону. (а.с. 68-69 )

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу подало апеляційну скаргу, в якій , посилаючись на порушення норм матеріального права, просило скасувати постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2015 року та винести нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалися на те, що при нарахуванні та виплаті Позивачу сум одноразової компенсації, як вдові померлого ліквідатора ЧАЕС першої категорії, УПСЗН діяло в межах наданих їм повноважень та у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007р. № 649 « Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Щодо виплати щомісячної компенсації у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченої статтею 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вказували, що такі виплати призначаються та проводяться Управліннями пенсійного фонду України, більш того ОСОБА_1 уже отримує в УПФУ пенсію по втраті годувальника та вищевказану виплату. За таких обставин просили визнати їх дії правомірними (а.с. 72)

Заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є особою, яка втратила годувальника (чоловіка) із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою (а.с.7,10,11).

06.11.2013 року ОСОБА_1 зверталась із заявою до УПСЗН і прохала нарахувати та виплатити їй компенсацію як вдові померлого ліквідатора ЧАЕС, відповідно до статті 48 Закону № 796 та надати роз'яснення, чому їй така виплата не проводиться з серпня 2013 року. (а.с.12)

Листом від 18.11.2013 року Позивачу надано роз'яснення на її звернення, у якому, зокрема, зазначено, що для отримання виплати необхідно належне звернення до УПСЗН з відповідною заявою та необхідними документами відповідно до зазначеного переліку (а.с.13)

04 березня 2014 року Позивачем подана до УПСЗН відповідна заява про виплату одноразової компенсації компенсацію як вдові померлого ліквідатора ЧАЕС, відповідно до статті 48 Закону № 796 з усіма необхідними документами. (а.с.14-16)

За результатами розгляду заяви Позивачу у травні 2014 року нарахована вказана компенсація у загальному розмірі 7586.00 грн. (а.с.27)

Сторонами визнано, що вказана компенсація у повному обсязі виплачена, у тому числі: 230.47 грн. - виплачено 26.05.2014р., 7355.53 грн. -16.09.2015р., про що Позивач підтвердила у позовній заяві. (а.с. 65)

Крім того, згідно інформації з Управління пенсійного фонду в Центрально-Міському районі, ОСОБА_1, відповідно до статті 52 Закону № 796, з 04 березня 2014 року отримує щомісячну компенсацію у розмірі 12% прожиткового для осіб, які втратили працездатність. (а.с.41)

Щодо фактичних обставин справи, встановлених судом, заперечень у сторін не виникало.

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році положення статей 48,52 Закону № 796 застосовуються у порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Однак у 2013 році відповідні постанови Кабінетом Міністрів України не приймались, а тому застосування положень постанови Кабінету Міністрів України суперечить приписам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому є підстави для задоволення вимог згідно з приписами статей 48 та 52 вищевказаного Закону.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (заява подана та компенсація призначена у березні 2014 року), одноразова компенсація сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується у розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

При цьому колегія суддів враховує, що у Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України, треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі і щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах.

За змістом статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплати, передбачені статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Метою і особливістю Закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

Як зазначалось вище, Позивач із належно оформленою заявою та усіма необхідними документами, у тому числі і Експертним висновком від 11 лютого 2014 року щодо захворювання, яке привело до смерті чоловіка Позивача, звернулась до УПСЗН лише у березні 2014 року і саме тоді в УПСЗН виник обов'язок на вчинення дій про призначенню Позивачу компенсації відповідно до статті 48 Закону № 796, з дотриманням при цьому приписів Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», та статті 19 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів справи, одноразова допомога по втраті годувальника Позивачу була нарахована у березні 2014 року у загальній сумі 7586.00 грн. 9 а.с.60) та виплачувалась частинами, а саме: 230.47 грн. - виплачено 26.05.2014р., 7355.53 грн. -16.09.2015р., про що Позивач підтвердила у позовній заяві. (а.с. 65)

Проте, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ніж ті, які визначені вказаним Законом.

Зміни, зокрема, до ст.48 Закону в частині визначення розмірів виплат одноразової допомоги по втраті годувальника на дату її нарахування не вносилися, як і не делеговано Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінету Міністрів України право на встановлення розмірів таких виплат станом на березень 2014 року.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що лише Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року №1622-VII, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктами 6-7.

Вказаними пунктами передбачено, що норми і положення ст. ст. 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

В той же час, вказані зміни набрали чинності лише 03 серпня 2014 року, і саме з цього часу одноразова допомога по втраті годувальника Позивачу мала б призначатись та виплачуватись у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що станом на березень 2014 року застосування Відповідачем, при нарахуванні Позивачу одноразової допомоги на оздоровлення, положень постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007р. № 649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», у редакції, чинній станом на час призначення (нарахування) допомоги - березень 2014 року.

За таких обставин позовні вимоги щодо зобов'язання УПСЗН нарахування та виплати Позивачу одноразової компенсація сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою саме у розмірі 60 мінімальних заробітних плат на момент втрати годувальника, який помер 04 серпня 2013 року, є законними та обґрунтованими.

Щодо вимог Позивача про зобов'язання УПСЗН вчинити певні дії, а саме - виплачувати їй щомісячну компенсацію як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність по життєво, але до змін розміру прожиткового мінімуму, які також задоволені рішенням суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду в цій частині з огляду на невірне застосування норм матеріального права.

Право на отримання щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні. (стаття 52 Закону № 796)

В той же час, згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , виплати щомісячної компенсації, як додаткової пенсії, здійснюються відповідними Управліннями пенсійного фонду. (стаття 53 )

Як слідує із наданої до суду Управлінням пенсійного фонду в Центрально-Міському районі інформації, ОСОБА_1, відповідно до статті 52 Закону № 796, з 04 березня 2014 року отримує щомісячну компенсацію у розмірі 12% прожиткового для осіб, які втратили працездатність, що складає 113 грн.88 коп.

Доказів оскарження чи визнання протиправними дій УПФУ щодо неправомірності здійснення вказаних виплат, або їх скасування з підстав проведення цих виплат неповноважним органом до суду не надано.

Таким чином, зобов'язуючи УПСЗН вчинити певні дії, а саме - виплачувати ОСОБА_1 щомісячну компенсацію як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність по життєво, але до змін розміру прожиткового мінімуму, суд першої інстанції безпідставно зобов'язав УПСЗН вчинити дію, яка знаходиться поза межами повноважень даного Відповідача та залишив поза увагою те, що вказана компенсація уже виплачується Позивачу належним органом - Управлінням пенсійного фонду в Центрально-Міському районі.

За таких обставин та у відповідності до приписів статті 202 КАС України, постано суду першої інстанції в означеній частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради - задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2015 року у частині зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради вчинити певні дії, а саме - виплачувати ОСОБА_1 щомісячну компенсацію як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність по життєво, але до змін розміру прожиткового мінімуму - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради вчинити певні дії, а саме - виплачувати їй щомісячну компенсацію як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність по життєво, але до змін розміру прожиткового мінімуму - відмовити.

В іншій частині постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09 листопада 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: О.О. Круговий