Справа № 802/4135/15-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

22 січня 2016 р. Справа № 802/4135/15-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача: Остапенко І.О.

представника відповідача: Цимбал В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Військової частини НОМЕР_1

до: Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач, Військова частина) з адміністративним позовом до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби України у Вінницькій області (далі відповідач, Вінницька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно прийнято рішення № від 09.11.2015 року про застосування до військової частини штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Згідно даного рішення Вінницькою ОДПІ застосовано до військової частини штраф у розмірі 40270,37 грн. за період з 21.03.2014 року до 25.12.2014 року та пеню у розмірі 2780,3 грн.

Оскільки в основу вказаного податкового рішення про застосування штрафних санкцій та пені включені обставини, що не відповідають дійсності, позивач звернувся з позовом про їх скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити на підставі та в межах заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, також надала письмове заперечення, в якому зазначено, що 2% внесок у зв`язку із вагітністю та пологами жінки повинен перераховуватись на рахунок НОМЕР_2 , а позивач перераховував дані кошти на рахунок НОМЕР_3 , тобто дані кошти повинні були надійти до фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування з рахунку НОМЕР_2 за призначенням тимчасова втрата працездатності у зв`язку із вагітністю та пологами, а кошти з рахунку НОМЕР_3 перерозподіляються до пенсійного фонду на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені позивачем обставини, суд приходить до висновку, що заявлений позов належить задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що військова частина протягом січня листопада 2014 року здійснювала перерахування єдиного внеску у повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення, які містяться в матеріалах справи (а. с. 17-36).

09 листопада 2015 року податковим органом винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а. с. 8).

З вищевказаним рішенням військова частина не погодилася та оскаржила його до фіскального органу вищого рівня, а саме Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (а. с. 13-14).

За результатами розгляду скарги військової частини, головне управління Державної фіскальної служби прийняло рішення за №1660/10/02-32-10-04 від 01.12.2015 року про залишення скарги без розгляду у зв`язку з тим, що скарга оформлена з порушенням, а саме не скріплена печаткою (а. с. 15-16).

Згодом, військова частина, після того, як їй стало відомо про помилку, звернулася до відповідача з листом №350/163/3517/пс від 18.12.2014 року про перерахування сплачених коштів на належні рахунки (а. с. 37). В свою чергу відповідач перерахував суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на належний рахунок.

Визначаючись, щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За правилами статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Порядок сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий балансі самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів, Міністерства фінансів України №493/815 від 19.09.2013 року, розрахунково-касове обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється органами казначейства відповідно до умов договорів, укладених між органами казначейства і власниками рахунків - Міністерством доходів і зборів України та його територіальними органами.

Казначейство України надає Міністерству доходів і зборів Довідник адміністративно-територіальних одиниць України в електронному вигляді. У разі виникнення змін упродовж двох тижнів надається оновлений файл Довідника.

Міністерство доходів і зборів надає Казначейству України інформацію про перелік своїх органів (код, найменування, розташування, код за ЄДРПОУ) та в яких органах казначейства вони будуть обслуговуватись. У разі виникнення змін у складі або розташуванні територіальних органів Міндоходів упродовж трьох робочих днів має надати відповідну інформацію Казначейству.

Для зарахування та розподілу коштів єдиного соціального внеску та фінансових санкцій Міністерству доходів і зборів України та його територіальним органам відкриваються в органах казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування". Рахунки відкриваються на підставі заяв цих органів у розрізі категорій платників, визначених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Єдиний внесок сплачується шляхом безготівкового перерахування платником коштів з його банківського рахунка на відповідний рахунок органу доходів і зборів, відкритий у територіальному органі казначейства.

Сплачені платниками страхові кошти зараховуються на рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування", відкриті в головних управліннях казначейства на ім`я територіальних органів Міндоходів.

Із наведено слідує, що основною вимогою є зарахування коштів зі сплати єдиного внеску на рахунок 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування".

При цьому зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (п. 9.3 ст. 9 ПК України).

Пунктами 4 і 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки та збори (обов`язкові платежі) рахуються зачисленими в дохід Державного бюджету з дня їх зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок», затвердженому Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002р. №122, та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України. Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством (п. 2.1 цього Положення).

Зі змісту пунктів 2.2 і 2.3 Положення слідує, що всі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), не залежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування податку на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідачем не оспорюється, що позивачем помилково було перераховано суму єдиного внеску на рахунок №0228 та в подальшому прийнято рішення про перерахування коштів на рахунок 0228.

Суд погоджується з позицією позивача про те, що сплата ним зобов`язання на неналежний рахунок не може бути підставою для застосування штрафу з цих підстав, оскільки кошти зараховані до Державного бюджету України у визначений законом строк, що свідчить про виконання зобов`язання зі сплати єдиного внеску.

Отже, в контексті вищезазначеного, суд дійшов висновку, що платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений п. 57.1 ст. 57 ПК, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п. 126.1 ст. 126 ПК України.

Аналогічну позицію висловлено в рішенні Вищого адміністративного суду України в ухвалах від 13.03.2014 року К-№9991/73904/12 та Верховного суду України в постанові від 02.12.2015 року №826/6059/13-а.

Таким чином, суд вважає, що доказів, які б спростовували позовні вимоги, суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 09.11.2015 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути на користь Військової частини НОМЕР_1 судові витрати в розмірі 1218 грн.00 коп. (судовий збір, що був сплачений згідно платіжного доручення № 1127 від 17.12.2015 року) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна