Справа № 463/4191/14а,2а/463/5/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Справа № 876/1822/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 22 січня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського міського голови Садового Андрія Івановича, директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради Пушкарьова Віктора Леонідовича, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про визнання винними дій та бездіяльності, зобов'язання внести у список квартирного обліку,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Львівського міського голови Садового А.І., директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради Пушкарьова В.Л., Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив : 1) визнати винними у бездіяльності та незаконній діяльності міського голову м. Львова Садового А.І., директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради Пушкарьова В.Л., а також працівників цього департаменту, які ведуть квартирний облік; 2) зобов'язати відповідачів і співвідповідачів виконати рішення виконавчого комітету Львівської МР № 696 від 16.07.2004 р. та внести позивача (сім'я з двох осіб - позивач та донька 1992 р.н.), у список загальної черги квартирного обліку і в контрольний список працівників виконавчих органів Львівської МР з 13.02.1990 року.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 22.01.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради в частині поновлення ОСОБА_3 в складі сім'ї з двох осіб - він та донька 1992 р.н. на квартирному обліку з 13.02.1990 року згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 696 від 16.07.2004 року. Зобов'язано Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради поновити ОСОБА_3 в складі сім'ї з двох осіб - він та донька 1992 р.н. на квартирному обліку з 13.02.1990 року згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 696 від 16.07.2004 року. В решті в задоволенні адміністративного позову відмовлено за безпідставністю.

З цією постановою суду першої інстанції від 22.01.2015 року не погодився відповідач Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду є незаконною, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що всі звернення позивача до Львівської МР про зарахування його на квартирну чергу Департамент, відповідно до повноважень та на виконання вимог закону, направляв на розгляд громадської комісії з житлових питань при ВК Львівської МР. Оскільки Комісія не дала згоди на поновлення сім'ї позивача на квартирному обліку, відповідно Департамент діяв у спосіб визначений законодавством. Також наголошує апелянт на тому, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 04.04.2011 р., яке набрало законної сили, уже поновлено позивача на квартирному обліку у Львівській МР, і це рішення суду не стосувалося Департаменту. Також Департамент не мав обов'язку виконувати рішення виконкому Львівської МР № 696 від 16.07.2004 року. Тому вважає апелянт, що суд першої інстанції безпідставно визнав незаконною бездіяльність Департаменту та поклав на нього обов'язок про поновлення позивача на квартирному обліку. Звертає також увагу апелянт на те, що оскарженим рішенням суду від 22.01.2015 року позивача в складі сім'ї з двох осіб - позивач та донька поновлено на квартирному обліку з 13.02.1990 р., хоча донька народилася 1992 року. Також в рішенні не вказано імені та прізвища доньки позивача. Крім цього, звертає увагу апелянт на пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 22.01.2015 р. та постановити нове рішення, яким в адміністративному позові відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_3 подав заперечення на апеляційну скаргу, вважає доводи апелянта безпідставними, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що таку апеляційну скаргу слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконкому Львівської МР від 16.07.2004 року № 696 позивача ОСОБА_3 (сім'я з 2-х осіб: він, донька 1992 р.н.), поновлено на квартирному обліку з 13.02.1990 року (а.с.5, 53).

Рішенням виконкому Львівської МР від 14.09.2007 року № 698 внесено зміни в рішення від 16.07.2004 року № 696, а саме, у п.1 цього рішення замінено слова «Поновити на квартирному обліку ОСОБА_3 (сім'я з 2-х осіб: він, донька 1992 р.н.) з 13.02.1990 р.» словами «Поновити на квартирному обліку ОСОБА_3 (сім'я з 2-х осіб: він, донька 1992 р.н.) з моменту звернення з 17.03.2004 р.» (а.с.6).

У подальшому, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04.04.2011 року в цивільній справі № 2-628/11, яке набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано п.1 рішення виконкому Львівської МР № 698 від 14.09.2007 року. Поновлено ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на квартирному обліку у Львівській міській раді з 13.02.1990 року (а.с.7-10).

Також встановлено, що протягом 2011-2014 років позивач ОСОБА_3 неодноразово звертався до виконавчих органів та посадових осіб Львівської міської ради з питань поновлення його та його дочки ОСОБА_9, 1992 р.н. на квартирному обліку, однак звернення позивача не досягли бажаного для нього результату (а.с. 11-19, 45-52, 58, 59, 161-163, 184-190).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при вирішенні даного позову ОСОБА_3 щодо визнання винними дій та бездіяльності, зобов'язання внести у список квартирного обліку, судом першої інстанції не враховано наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 3 КАС України визначено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Також, згідно ст.17 ч.1 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Статтею 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду, а відповідач - це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Із змісту наведених вище правових норм зумовлюється висновок про те, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб'єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб'єкт владних повноважень. При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється на ті спори, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення.

Так, завданням цивільного судочинства, відповідно до ст.1 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що поняття «житлові відносини» включає і реалізацію права особи на одержання житла, в тому числі у зв'язку з проходженням публічної служби. Облік осіб, які потребують покращення житлових умов, в тому числі ведення списку та контрольного обліку (черговості) таких осіб, являється одним із етапів у процедурі реалізації особою права на отримання житла.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ініційований позивачем судовий спір щодо внесення позивача у список черги квартирного обліку і в контрольний список працівників, чи поновлення позивача на квартирному обліку, стосується реалізації позивачем своїх житлових прав та інтересів. Відносини позивача із виконавчими органами та посадовими особами Львівської міської ради зумовлені саме здійсненням позивачем цих прав та інтересів, а тому стосуються житлових правовідносин. Такі правовідносини не містять публічно-правового характеру.

Аналогічна правова позиція відображена у висновках Верховного Суду України, зокрема у постанові від 02.12.2014 року по справі № 21-530а14.

Згідно ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання про поновлення позивача ОСОБА_3 на квартирному обліку згідно рішення виконкому Львівської МР від 16.07.2004 року № 696 уже вирішено в цивільній справі № 2-628/11, зокрема рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04.04.2011 року, яке набрало законної сили (а.с.7-10).

Питання щодо контролю за виконанням вказаного вище рішення цивільного суду від 04.04.2011 року повинні вирішуватись відповідно до цивільних процесуальних норм законодавства.

При цьому, слід зазначити, що формулювання позовних вимог у спосіб визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача та зобов'язання відповідача до вчинення дій у сфері житлових правовідносин не змінює суті і характеру існуючого цивільного спору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розглядуваний спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Згідно ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати і провадження по адміністративній справі закрити.

Позивачу слід роз'яснити, що розгляд заявленого спору належить до юрисдикції цивільного суду, з врахуванням правил підсудності.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради - задоволити частково.

Постанову Личаківського районного суду м.Львова від 22 січня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського міського голови Садового Андрія Івановича, директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради Пушкарьова Віктора Леонідовича, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про визнання винними дій та бездіяльності, зобов'язання внести у список квартирного обліку - скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського міського голови Садового Андрія Івановича, директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради Пушкарьова Віктора Леонідовича, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про визнання винними дій та бездіяльності, зобов'язання внести у список квартирного обліку.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 28.01.2016 року.