Справа № 2-а-131/10
Суддя: Фоменко І. М.
Дата ухвалення: 2010-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-131/10
Провадження №2-а-131/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2010 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді Фоменко І.М., при секретарі - Щербань Г.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про стягнення різниці невиплати грошової допомоги та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги підтримав у судовому засіданні та мотивує тим, що він з 1982 року по 19.12.2008 року проходив службу в лавах ОСОБА_2 та на посадах середнього та старшого начальницького складу структурних підрозділів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області.

Наказом начальника УМВС України в Сумській області № 153 о/с від 19.12.2008 року він був звільнений з органів внутрішніх справ України через хворобу, на момент звільнення 19.12.2008 року мав вислугу років для нарахування вихідної допомоги 26 років 00 місяців 11 днів та була нарахована допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка складає 67532 грн. 40 коп., яка була перерахована лише 12.06.2009 року, тобто через пів року після звільнення.

У зв»язку з несвоєчасністю виплати грошової допомоги в період після звільнення до першого отримання пенсії 09.02.2009 р. він був змушений терпіти значні неподобства, пов»язані з відсутністю коштів, вирішувати питання щодо забезпечення своїх життєвих потреб та дитини, а саме випрошувати у борг гроші у своїх знайомих, які в більшості також працівники міліції, мав душевні страждання, через порушення своїх законних прав, це завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює в 5000 грн.

08.01.2009 р. він працевлаштувався в обласний центр соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді. Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» щоденна середня заробітна платня за термін несвоєчасної виплати грошової допомоги складає на новому місці роботи 112, 37 грн.

Середня щоденна заробітна плата під час служби в органах внутрішніх справ відповідно до положень вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України № 100, розраховується шляхом ділення нарахованих коштів на кількість робочих днів складає 246, 43 грн. Загальна сума компенсації з 19.12.2008 р. по 11.06.2009 р. складає 17613,08 грн.

Просить суд ухвалити постанову, якою стягнути з відповідача на його користь протягом місяця з моменту прийняття рішення моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та у відповідності з положеннями ст. 116, 117 КЗпП України як суму різниць середніх заробітних плат за останнім та новим місцем роботи за період невиплати грошової допомоги з 19.12.2008 р. по 11.06.2009 р. та за час не працевлаштування в розмірі 17613 грн. 08 коп.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність в діях відповідачів складу цивільного правопорушення, що передбачено ст. 1167 ЦК України.

У позові позивач не зазначив, що в чому саме полягає моральна шкода яку начебто йому було завдано ГУМВС і якими доказами вона підтверджується. Також позивач не вказав виходячи з чого він розрахував саме таку суму моральної шкоди і яким нормативним актом передбачено виплату зазначеної моральної шкоди.

Вважає, що як для співробітників міліції, так і для пенсіонерів ОВС спеціальне законодавство - Закон України "Про міліцію", де ст.21 ч.5 передбачено, що "працівники міліції мають право оскаржити до суду прийняті щодо них рішення службових осіб органів внутрішніх справ, якщо вважає, що вони ущемляють його гідність і особисті права, які не пов'язані зі службовою діяльністю". Оскільки ЗУ "Про міліцію" поширюється і на пенсіонерів ОВС , то ця норма розповсюджується і на ОСОБА_1, а правові відносини, які склались між ГУМВС і позивачем щодо несвоєчасної виплати грошової допомоги при звільненні, пов'язані з проходженням служби. На підставі викладеного слід прийти висновку, що не має законних підстав, тобто законодавством не передбачено (відповідно до Пленуму Верховного Суду України) виплата моральної шкоди за несвоєчасний розрахунок при звільненні з ОВС.

Також згідно зазначеного Пленум» Верховного Суду України особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що вона заподіяна не з її вини.

Тож висуваючи вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач не бере до уваги той факт, що несвоєчасна виплати позивачу вихідної допомоги при звільненні сталася не звини ГУМВС України в Сумській області, так як ГУМВС є бюджетною організацією і фінансується повністю з держбюджету України і саме несвоєчасне фінансування ГУМВС з держбюджету призвело до затримки у виплаті вихідної допомоги.

З таких обставин для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди з ГУМВС України в Сумській області також немає законних підстав.

Вимогу позивача щодо виплати компенсації за несвоєчасну виплату допомоги при звільненні з ОВС вважаємо також безпідставною виходячи з наступного.

Взагалі посилання на норми КЗпП України (стосовно виплати вищезазначеної компенсації) є безпідставною, оскільки відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 23.03.1998р. № 1-4/83 та Міністерства праці та соціальної політики України від 17.04.1998р. №22-1558 (копія надана суду на попередньому засіданні) у зв'язку з особливостями проходження служби в органах внутрішніх справ відносини регулюються не Кодексом законів про працю України, а законодавством про ці органі, в тому числі ЗУ "Про міліцію", "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України" та іншими нормативними актами, жодним з яких не передбачені вказані позивачем компенсації.

Посилання позивача на норми ст. 9 КАС України та 117 КЗпП України, щодо застосування аналогії права, також є безпідставними виходячи з того, що ст. 117 КЗпП України знаходиться в главі VII „Оплата праці" КЗпП, тобто в розділі закону , який регулює відносини, щодо оплати праці працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП). Тобто правові відносини, які склались між відповідачем та позивачем не підпадають під дію норм КЗпП України, а саме ст. 117 КЗпП України, оскільки виплата одноразової допомоги при звільненні не є винагородою за виконану позивачем роботу, а являється соціальною виплатою працівників міліції при звільненні.

Позивач не зазначив жодної норми права на підставі якої б ГУМВС повинно було б виплатити зазначену компенсацію позивачу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв»язку з необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що наказом начальника управління МВС України в Сумській області від 19.12.2008 р. № 153-о/с позивача ОСОБА_1, звільнено зі служби з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «б» (через хворобу), що підтверджується копією трудової книжки та наказу(а.с.3,4).

Вислуга років для нарахування вихідної допомоги станом на 19.12.2008 р. в календарному обчисленні становить 26 років 00 місяців 11 днів.

Нарахована вихідна допомога була перелічена позивачу 12.06.2009 року в розмірі 67532 грн. 40 кой., що підтверджується банківською карткою ОСОБА_1 (а.с.24).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до п.4 ст. 9 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв'язку України, Державною податковою адміністрацією України, Державним департаментом України з питань виконання покарань, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та, правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відносини про проходження служби в органах внутрішніх справ не є трудовими і всі питання щодо звільнення (поновлення на роботі), стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають вирішенню відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР, а не нормами Кодексу законів про працю України.

Нормативними актами, що регулює виплату грошової допомоги, грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу працівників органів внутрішніх справ, є Закону України «Про міліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР.

Вказані нормативно-правові акти регулюють виплату грошової допомоги працівників органів внутрішніх справ, грошова виплата за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди не передбачені.

Управління МВС України в Сумській області діяло відповідно до вимог чинного законодавства України.

З врахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 8.9, 158-161, 163 КАС України, ст. 19, 22 Конституції України, ст. 9 п. 4 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст. 21 Закон України «Про міліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про стягнення різниці невиплати грошової допомоги та моральної шкоди відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Постанова суду набирає законної сили, якщо протягом 10 днів після її проголошення не буде подана апеляційна скарга.

Суддя І.М. Фоменко