Справа № 816/37/16
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/37/16

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді Іваненка С.А.,

суддів Бойка С. С., Ясиновського І. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Еліта" до Державної фіскальної служби України, Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2016 року позивач ОСОБА_3 підприємство "Еліта" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними дій Миргородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області щодо відмови у прийнятті та реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року з додатком № 5 "Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)" за вересень 2015 року та Державної фіскальної служби України щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 2 від 18 вересня 2015 року приватного підприємства "ЕЛІТА"; зобов'язання Миргородську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року з додатком № 5 "Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)" за вересень 2015 року датою її фактичного подання, а саме - 19 жовтня 2015 року, Державну фіскальну службу України вважати прийнятою та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 18 вересня 2015 року приватного підприємства "ЕЛІТА" станом на дату її фактичного подання до реєстрації, а саме - 09 жовтня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.10.2015 ПП "Еліта", на підставі укладеного з Миргородською ОДПІ договору про визнання електронних документів від 17.06.2015 №170620151, направило в електронному вигляді для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18.09.2015 №2. Як підтверджено квитанцією №1, зазначену податкову накладну доставлено до центрального рівня ДФС України 09.10.2015 о 11:41:46, однак не прийнято для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних у зв'язку з виявленням помилки - для платника "31459879" не укладено договір про визнання електронної звітності. За твердженням позивача, на момент подання згаданої податкової накладної для реєстрації договір про визнання електронних документів від 17.06.2015 №170620151 та сертифікат посиленого ключа були чинними, а тому ДФС України мала прийняти податкову накладну для реєстрації. До того ж, позивач звертав увагу на те, що Порядок ведення єдиного реєстру податкових накладних не містить такої підстави для відмови у реєстрації податкової накладної, як відсутність договору про визнання електронних документів. Крім того, 19.10.2015 року, позивачем, засобами електронного зв'язку було направлено Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року з додатком № 5. Згодом позивачем було отримано квитанцію № 1 про відмову у прийнятті податкової звітності, у зв'язку з виявленими помилками. Про те дане рішення суперечить вимогам діючого законодавства.

Миргородська ОДПІ позов не визнала, у письмових запереченнях зазначила, що договір про визнання електронних документів від 17.06.2015 №170620151 розірвано у односторонньому порядку за ініціативою контролюючого органу у зв'язку з непідтвердженням перебування ПП "Еліта" за юридичною адресою та він втратив чинність з 01.10.2015.

ДФС України позов не визнала, у письмових запереченнях зазначила, що податкову накладну від 18.09.2015 №2 не прийнято у електронному вигляді у зв'язку з розірванням з 01.10.2015 Миргородською ОДПІ в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 17.06.2015 №170620151 на підставі наявної у контролюючого органу інформації про відсутність позивача за податковою адресою.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечували, наполягали на відмові у задоволенні позовних вимог ПП "Еліта" у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ПП "Еліта" у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа, (а.с. 7).

Позивач з 09.06.2015 перебуває на обліку платників податків у Миргородській ОДПІ та зареєстрований платником податку на додану вартість (а.с. 7 зворотній бік).

17.06.2015 між ПП "Еліта" та Миргородською ОДПІ укладено договір про визнання електронних документів №170620151, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків у електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу (а.с. 9-10).

09.10.2015 позивачем, на підставі зазначеного договору, направлено в електронному вигляді для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18.09.2015 №2 (а.с. 12).

Як підтверджено квитанцією №1, зазначену податкову накладну доставлено до центрального рівня ДФС України 09.10.2015 о 11:41:46, однак не прийнято для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних у зв'язку з виявленням помилки - для платника "31459879" не укладено договір про визнання електронної звітності (а.с. 12 зворотній бік).

Крім того, діючи відповідно до умов зазначеного вище Договору та положень статей 46-48 Податкового кодексу України ПП "ЕЛІТА" 19.10.2015 року засобами електронного зв'язку було направлено Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року з додатком № 5. Згодом позивачем було отримано квитанцію № 1 про відмову у прийнятті податкової звітності, у зв'язку з виявленими помилками, а саме: "для платника ЄДРПОУ: "31459879", код ДПІ "1620", не укладено Договір про визнання електронної звітності. Відправник: Автоматизована система "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України, версія 2.2.6.64".

Вважаючи відмову у прийнятті податкової накладної від 18.09.2015 № 2 та податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року з додатком № 5 від 19.10.2015 необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до приписів частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог та відповідним доводам сторін, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до положень пункту 201.10 зазначеної статті податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Згідно з пунктом 9 зазначеного порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зауважує, що визначений пунктом 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних перелік підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню чи доповненню на розсуд контролюючого органу.

Відповідачами не надано суду належних (у розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України) доказів наявності визначених Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних підстав для відмови у реєстрації податкової накладної від 18.09.2015 №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами позивача про безпідставність відмови контролюючого органу у реєстрації виписаної ПП "Еліта" податкової накладної від 18.09.2015 №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стосовно посилань відповідачів на розірвання з 01.10.2015 Миргородською ОДПІ в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 17.06.2015 №170620151 на підставі наявної у контролюючого органу інформації про відсутність позивача за податковою адресою, колегія суддів звертає увагу на те, що наведена обставина, в силу зазначених вище положень Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, не є підставою для відмови у реєстрації податкової накладної.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідачами не надано доказів повідомлення позивача про розірвання договору про визнання електронних документів від 17.06.2015 №170620151.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 09.10.2015 місцезнаходження позивача у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7,11).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 09.10.2015 статус відомостей про юридичну особу ПП "Еліта" - відомості підтверджено (а.с. 7,11).

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи відповідачів щодо відсутності ПП "Еліта" за місцем реєстрації.

До того ж, протиправність рішення Миргородської ОДПІ про розірвання в односторонньому порядку договору з ПП "Еліта" про визнання електронних документів від 17.06.2015 №170620151 підтверджено рішенням ГУ ДФС у Полтавській області від 04.11.2015 вих. №3992/10/16-31-11-22, прийнятого за результатами розгляду скарги позивача на дії посадових осіб Миргородської ОДПІ (а.с. 17-18). Зокрема, у зазначеному рішенні контролюючий орган вищого рівня визнав, що договір про визнання електронних документів від 17.06.2015 №170620151 розірвано за відсутності на те підстав, визначених Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (затверджено наказом ДПА України від 10.04.2008 №233), та зобов'язав Миргородську ОДПІ вжити всіх необхідних заходів щодо поновлення договору про визнання електронних документів з ПП "Еліта".

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у ДФС України підстав для відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 18.09.2015 №3, виписаної ПП "Еліта".

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, колегія суддів, зважаючи на те, що ведення Єдиного реєстру податкових накладних належить до повноважень ДФС України, вважає за необхідне визнати неправомірними дії ДФС України щодо неприйняття для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 18.09.2015 № 2, виписаної ПП "Еліта".

Окрім того, визначаючи належний спосіб захисту порушеного права та законного інтересу платника податків, колегія суддів виходить з приписів частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки у спірних відносинах податкова накладна є прийнятою та вважається зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних з моменту її доставки до ДФС України, що підтверджено квитанцією №1, у резолютивній частині судового рішення необхідно зазначити, що податкову накладну від 18.09.2015 №2, виписану ПП "Еліта", потрібно вважати зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних з 09.10.2015.

Даний спосіб захисту порушеного права позивача відповідає позиції Вищого адміністративного суду України, наведеній в інформаційному листі від 24.10.2013 №1486/12/13-13.

Відповідно до пункту 49.1. статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває наобліку платник податків. Пунктом 49.2. статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Пунктом 49.4. статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

У свою чергу відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Водночас пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог підпунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Як вбачається з квитанції № 1 підставою для відмови у прийнятті податкової звітності (декларації) є виявлення помилки: для платника ЄДРПОУ: '31459879', код ДПІ: '1620', не укладено Договір про визнання електронної звітності.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 232 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляд засобами телекомунікаційного зв'язку (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до пункту 1 розділу III вказаної Інструкції податкові документи і електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі.

Платник податків здійснює формування та подання податкових документів електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цієї Інструкцією та договором (пункт 1 розділу II Інструкції)

Пунктом 2 розділу II Інструкції встановлено, що для подання податкових документів д органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програми забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкрий ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків г уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що платник податку може подати податкову звітність з ПДВ до контролюючого органу в електронній формі виключно засобами телекомунікаційного зв'язку, за умови, що з контролюючим органом укладено договір про визнання електронні документів, а також проведено обмін посиленими сертифікатами відкритих ключі сформованими акредитованим центром сертифікації ключів.

Оскільки рішення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області про розірвання в односторонньому порядку договору з ПП "Еліта" про визнання електронних документів від 17.06.2015 № 170620151, прийнято за відсутності на те, законних та обгрунтованих підстав, визначених Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (затверджено наказом ДПА України від 10.04.2008 №233), що знайшло своє документальне підтвердження в рішенні ГУ ДФС у Полтавській області від 04.11.15 року № 3992/10/16-31-11-22 за результатами розгляду скарги, яким ГУ ДФС у Полтавській області зобов'язало Миргородську ОДПІ вжити всіх необхідних заходів щодо поновлення договору про визнання електронних документів з ПП "Еліта" (а.с. 17-18).

Таким чином, враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у ДФС України підстав для відмови у прийнятті податкової звітності з ПДВ за вересень 2015 pоку з додатком № 5, оскільки мало місце протиправне одностороннє розірвання договору про визнання електронних документів та невизнання податкової звітності відбулось за відсутності правових підстав.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позов належить задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за наслідками розгляду справи судом ухвалено рішення про визнання неправомірними дій ДФС України, з останньої на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 2756,00 грн.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Еліта" до Державної фіскальної служби України, Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Миргородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області () щодо відмови у прийнятті та реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року з додатком № 5 "Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)" за вересень 2015 року.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України () щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 2 від 18 вересня 2015 року приватного підприємства "ЕЛІТА" ().

Зобов'язати Миргородську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року з додатком № 5 "Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)" за вересень 2015 року датою її фактичного подання, а саме - 19 жовтня 2015 року.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України вважати прийнятою та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 від 18 вересня 2015 року приватного підприємства "ЕЛІТА" станом на дату її фактичного подання до реєстрації, а саме - 09 жовтня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобовязаннями Державної фіскальної служби України () на користь Приватного підприємства "Еліта" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 2756,00 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2016 року.

Головуючий суддя ОСОБА_4
суддя суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6