Справа № 2а-45699/09/1670
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 р.Справа № 2а-45699/09/1670
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2015р. по справі № 2а-45699/09/1670

за позовом ОСОБА_1

до Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного Управління міністерства внутрішніх справ у Полтавській області , Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання нечинними та скасування наказів, поновлення на роботі та визнання неправомірними дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Управління по боротьбі з організованою злочинністю головного Управління міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про визнання положень наказів нечинними та скасування наказів, поновлення на роботі та визнання неправомірними дій.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року у справі № 2а-45699/09/1670 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про визнання нечинними та скасування наказів, поновлення на роботі, визнання дій неправомірними задоволено. Визнано дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області по винесенню наказів, а саме: пункту 9 наказу №469 дск, винесений Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 29.08.2008 "Про неналежне ставлення працівників УБОЗ ГУМВС до виконання вимог Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" під час ведення оперативно-розшукової діяльності" під час ведення оперативно-розшукових справ категорії "Захист" та покарання винних, в частині накладення на ОСОБА_1, дисциплінарного стягнення у вигляді догани; пункту 1 наказу №488 дск, винесеного Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 16.09.2008 "Про покарання працівників Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області", в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани; пункту 1 наказу №536 дск, винесеного Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 21.10.2008 "Про покарання працівників Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області", в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність; наказу №310, винесеного Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 19.06.2009, в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади; наказу №60 винесеного Управлінням по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 08.07.2009, в частині визнання днів відсутності на роботі прогулами та вирахування їх з грошового утримання; наказу №403, винесеного Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 06.08.2009, в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; наказу №230 о/с, винесеного Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 14.10.2009, в частині призначення ОСОБА_1 на посаду начальника сектору захисту бюджетних коштів відділу ДСБЕЗ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області - неправомірними. Визнано нечинним та скасовано пункт 9 наказу №469 дск, винесений Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 29.08.2008 "Про неналежне ставлення працівників УБОЗ ГУМВС до виконання вимог Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" під час ведення оперативно-розшукової діяльності" під час ведення оперативно-розшукових справ категорії "Захист" та покарання винних, в частині накладення на ОСОБА_1, дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Визнано нечинним та скасувати пункт 1 наказу №488 дск, винесеного Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 16.09.2008 "Про покарання працівників Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області", в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани. Визнано нечинним та скасовано пункт 1 наказу №536 дск, винесеного Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 21.10.2008 "Про покарання працівників Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області", в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність. Визнано нечинним та скасовано положення наказу № 310, винесеного Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 19.06.2009, в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади. Визнано нечинним та скасовано положення наказу № 60 винесеного Управлінням по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 08.07.2009, в частині визнання днів відсутності на роботі прогулами та вирахування їх з грошового утримання. Визнан нечинним та скасовано положення наказу №403, винесеного Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 06.08.2009, в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ. Визнано нечинним та скасовано положення наказу №230 о/с, винесеного Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 14.10.2009, в частині переведення ОСОБА_1 на посаду начальника сектору захисту бюджетних коштів відділу ДСБЕЗ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року у справі 2а-45699/09/1670 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області допущено до негайного виконання, у зв'язку з чим 15 грудня 2009 року видано виконавчий лист.

Ухвалою суду від 29 грудня 2009 року у справі 2а-45699/09/1670 встановлено порядок виконання рішення суду, а саме: ОСОБА_1 слід поновити на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області з 08.07.2009 року.

Постановою Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2010 року у справі 2а-45699/09/1670 апеляційну скаргу ГУМВС України в Полтавській області задоволено частково. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області. В цій частині прийнято нову постанову, якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо поновлення на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області. Поновлено підполковника ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України з 06 серпня 2009 року. В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2010 року у справі 2а-45699/09/1670 скасовано, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року у справі 2а-45699/09/1670 залишено в силі.

29 вересня 2015 року позивач подав до суду заяву про видачу виконавчого листа, який отримано ним 01 жовтня 2015 року.

На підставі виданого виконавчого листа відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області винесено постанову від 07 жовтня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №48921718.

25 листопада 2015 року до суду надійшла заява УМВС України в Полтавській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у даній справі, яка вмотивована тим, що позивача поновлено на підставі наказу від 04 січня 2010 року №4 о/с в межах виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року та відповідного виконавчого документа від 15 грудня 2009 року в частині задоволених вимог, що підлягали негайному виконанню. У зв'язку з вкладеним, заявник просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 30 вересня 2015 року.

30 листопада 2015 року до суду надійшло уточнення в частині пункту другого поданої заяви, яку заявник просив викласти у наступній редакції, а саме: до розгляду цієї заяви зупинити стягнення за виконавчим документом, а також витребувати в ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області виконавчий лист, виданий Полтавським окружним адміністративним судом 30.09.2015.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2015р. по справі № 2а-45699/09/1670 відмовлено у задоволенні заяви Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі № 2а-45699/09/1670 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області про визнання нечинними та скасування наказів, поновлення на роботі та визнання неправомірними дій. Виконавчий лист № 2а-45699/09/1670 від 30 вересня 2015 року повернуто до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Відповідач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції її скасувати, та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 22.08.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.ч. 2, 3 ст.259 КАС України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Так, з матеріалів справи слідує, що на підставі та в межах виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року у справі 2а-45699/09/1670 в частині задоволених вимог, що підлягали негайному виконанню, судом видано виконавчий лист 15 грудня 2009 року.

Вказаний виконавчий документ виконано відповідачем в межах виконавчого провадження № 16454260, у зв'язку з чим видано наказ від 04 січня 2010 року № 4о/с.

При цьому, наказ в частині поновлення позивача на вказаній вище посаді був скасований наказом від 07 лютого 2011 року №33о/с на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року у справі 2а-45699/09/1670 Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, та поновлено ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року постанову Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2010 року у справі 2а-45699/09/1670 скасовано, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року у справі 2а-45699/09/1670 залишено в силі.

Отже, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року у справі 2а-45699/09/1670 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області, залишено в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року.

Проте, вказане судове рішення не виконано у зв'язку зі скасуванням відповідачем наказу від 04 січня 2010 року № 4 о/с, шляхом прийняття наказу від 07 лютого 2011 року №33о/с.

Відповідно до ч. 4 ст. 259 КАС України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином, суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню в разі якщо такий виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, колегія суддів зазначає, що виконавчий лист № 2а-45699/09/1670 від 30 вересня 2015 року не було видано помилково.

З приводу доводів заявника про добровільне виконання виконавчого листа № 2а-45699/09/1670 від 15 грудня 2009 року колегія суддів зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем прийнято наказ від 04 січня 2010 року № 4 о/с на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року в частині, що допущена до негайного виконання, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області.

07 лютого 2011 року відповідачем прийнято № 33 о/с, яким, крім іншого, скасовано пункт наказу ГУМВС України в Полтавській області від 04.01.2010 № 4 о/с "Відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2009 та постанови про відкриття виконавчого провадження підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 17.12.2009, поновити: підполковника міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді заступника начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС, 08 липня 2009 року."

Як підстава було визначено постанову Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2010 року.

Однак, Вищим адміністративним судом України прийнято ухвалу від 11 лютого 2015 року про скасування постанови Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2010 року та залишення в силі постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2009 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виконавчий лист від 15 грудня 2009 року не виконаний, оскільки не існує наказу від 04 січня 2010 року № 4 о/с про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області (у зв'язку із внесеними змінами наказом від 07 лютого 2011 року на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2010 року, що скасована Вищим адміністративним судом України), і в той же час існує чинне рішення суду, яким ухвалено, крім іншого, поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області.

Таким чином, право позивача на поновлення його на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області, визначене судовим рішенням, залишеним в силі, не захищено, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що обов'язок боржника щодо виконання вказаного виконавчого листа станом на день розгляду заяви не відсутній.

Інших причин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявником не вказано та судом не встановлено.

Оскільки, в даному випадку, виконавчий лист від 30 вересня 2015 року по справі № 2а-45699/09/1670 не було видано помилково й обов'язок боржника, тобто управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, щодо виконання вказаного виконавчого листа станом на день розгляду заяви не відсутній, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність поданої відповідачем заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З приводу доводів заявника про неможливість поновлення позивача на вказаній посаді у зв'язку з ліквідацією Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області та узв'язку із тим, що на підставі інших судових рішень, які набрали законної сили, у справах № 2а-293/10/1670, № 2а-1120/10/1670 відповідачем вже було поновлено позивача на вказаній посаді, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Принцип обов'язковості судових рішень є одним із основоположним принципів адміністративного судочинства, що закріплено у статтях 7, 14, 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Крім того, варто врахувати положення частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

В силу вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" зазначив: "пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (пункт 43).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, посилання заявника на поновлення позивача на вказаній посаді в рамках виконання інших рішень судів не може розцінюватись, як належне обґрунтування визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа від 30 вересня 2015 року у справі 2а-45699/09/1670, оскільки такі поновлення проведені, а також винесені відповідні накази в межах та на виконання вказаних вище судових рішень, предметом оскарження яких слугували інші правовідносини та оцінювались судом інші обставини звільнення ОСОБА_1

При цьому, судове рішення, яке набуло законної сили, є обов'язковим до виконання, а тому, боржник має вчинити всіх залежних від нього дій для виконання такого рішення у найкоротший строк.

Постанова в адміністративній справі №2а-45699/09/1670 переглянуто в апеляційному та касаційному порядку і набуло статусу остаточного, з огляду на що є обов'язковим до виконання.

Колегія суддів також враховує відомості про ліквідацію Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області, проте зауважує на обов'язковість до виконання судового рішення, покликаного на відновлення порушеного права позивача.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

Згідно з частинами другою та третьою статті 36 КЗпП зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Аналогічна позиція викладена у постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 28 жовтня 2014 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/41602330).

Відповідно до частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною першою статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За приписами статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Щодо посилань представника заявника на наявність наказу УМВС України в Полтавській області від 29.09.2011 року № 298 о/с, яким підполковника міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), заступника начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС, 29 вересня 2011 року звільнено у запас через скорочення штатів (п. 64 "г") та судових рішень про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог щодо скасування вказаного наказу, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом розгляду в межах поданої заяви є питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 259 Кодексу адміністративного судочинства України. Підстави для прийняття судом ухвали про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню визначенні в КАС України та зазначалися вище. В межах розгляду заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню суд не вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення позивача з посади у зв'язку із тим, що станом на момент розгляду даної заяви наявний наказ про його звільнення з інших підстав, які є предметом розгляду в рамках інших судових справ. Вказана обставина не є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в межах справи 2а-45699/09/1670.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання виконавчого листа № 2а-45699/09/1670, виданого 30 вересня 2015 року, таким, що не підлягає до виконання, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання виконавчого документу від 30 вересня 2015 року таким, що не підлягає виконанню у справі № 2а-45699/09/1670.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2015р. по справі № 2а-45699/09/1670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 02.02.2016 р.