Справа № 823/5422/15
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року справа № 823/5422/15

12 год. 38 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Коваленка В.І.,

за участю секретаря - Савости С.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2 за довіреністю,

представника відповідача - Бойка Л.Д. за довіреністю,

третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Придніпровський РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис №5 за формою Н-9* служби державного нагляду за охороною праці ВМЗ УМВС України в Черкаській області від 21.09.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуваючи 24.02.2015р. на добовому чергуванні у форменному одязі, здійснив виїзд в складі слідчо-оперативної групи Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області на місце вчинення злочину. Під час проведення слідчих дій, приблизно о 21 год. 00 хв. проходячи по неосвітленому коридору «Будинку дитячої та юнацької творчості», в момент спускання сходами, позивач зазначає, що втратив рівновагу та впав на спину, при цьому відразу ж відчув різкий біль в ній.

Позивач вказує, що 24.02.2015р. о 22 год. 35 хв. його госпіталізували до нейрохірургічного відділення комунального закладу «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом забій поперекового відділу хребта, полірадикулярний больовий синдром де він проходив лікування з 24.02.2015р. по 06.03.2015р.. Після цього його направили для проходження лікування до лікарні по місцю проживання де у період з 13.03.2015р. по 23.03.2015р. перебував на денному стаціонарі у лікарні з поліклінікою УМВС України в Черкаській області.

Як стверджує позивач, в подальшому 27.03.2015р. звернувся з рапортом до начальника Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, у зв'язку з чим створено відповідну комісію та проведено службове розслідування, яким встановлено, що нещасний випадок трапився в період проходження служби при виконанні службових обов'язків та складено відповідні акти за формою Н-5* від 01.04.2015р. та за формою Н-1* №5 від 01.04.2015р.

Позивач вважає, що не порушував вимоги Закону України «Про охорону праці» та Закону України «Про міліцію». Доказів таких порушень у відповідача не існує. Позивач не притягувався до будь-якої дисциплінарної відповідальності та сумлінно виконував покладені на нього службові обов'язки. На думку позивача, нещасний випадок стався саме при виконанні службових обов'язків тому, що позивач перебував у складі слідчо-оперативної групи, котра виїхала за місцем скоєння злочину. При цьому, позивач перебував у форменому одязі та з табельною зброєю, а тому законні підстави для прийняття оскаржуваного припису відсутні.

На підставі наведеного позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що в порушення Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003р. за № 83/7404 (далі - Порядок №1346), в матеріалах службового розслідування відсутній наказ про утворення комісії з розслідування нещасних випадків; керівника підрозділу про даний нещасний випадок повідомлено 13.03.2015р., а комісію в підрозділі утворено лише 27.03.2015р.; в матеріалах відсутня заява потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси про те, що втрата працездатності настала не одразу або про такий випадок керівник підрозділу не знав; порушено наказ МВС України №230 від 12.03.2013р. «Про затвердження інструкції про порядок проведення службових розслідувань органах внутрішніх справ України», а саме інспекцією з особового складу УМВС України в Черкаській області не проводилося відповідне службове розслідування; комісія з розслідування нещасного випадку не закінчила розслідування випадку і роботу комісії не продовжено, чим порушено процедуру розслідування встановлену пунктом 3.8 Порядку №1346, а також допущено ряд порушень при складенні акту розслідування за формою Н-5*; порушено пункт 3 наказу УМВС України в Черкаській області №1483 від 31.07.2015р., який передбачає погодження актів розслідування з головним спеціалістом з охорони праці ВМЗ УМВС України в Черкаській області.

Крім того, відповідач стверджує, що позивачу проведені необхідні інструктажі з охорони праці, створено необхідні умови праці. При цьому, комісією не встановлено ніяких виробничих факторів чи середовища, що могло призвести до нещасного випадку.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що нещасний випадок стався внаслідок того, що позивач не подбав про особисту безпеку, а тому припис прийнято відповідно до вимог закону та не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, викладених у запереченнях на адміністративний позов.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно відомостей, які містяться у висновку за матеріалами службової перевірки по факту отримання травми майором міліції ОСОБА_1, який затверджено 01.04.2015р. начальником Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 14.05.1996р. Працював з 08.05.2014р. на посаді помічника начальника з матеріального забезпечення Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області. Згідно розстановки нарядів, затверджених начальником Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, о 07 год. 40 хв. 24 лютого 2015 року заступив на добове чергування. Перед початком добового чергування начальником Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області проведений інструктаж із заходів безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю та заходів безпеки.

Як вбачається з матеріалів справи, близько 20 год. 05 хв. 24.02.2015р. до Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 33 в приміщенні «Будинку дитячої та юнацької творчості» скоєна крадіжка мобільного телефону у громадянина ОСОБА_4 За вказівкою оперативного чергового районного відділу, в складі слідчо-оперативної групи слідчого СВ Ракової A.C., оперуповноваженого СКР Атамася М.Е., ЕКВ Кокодзея О.І., водія ОСОБА_8 та ОСОБА_1 здійснено виїзд за вказаною адресою для проведення слідчих дій з приводу крадіжки. Після проведення слідчих дій, приблизно о 21 год. 00 хв. повертаючись до службового автомобіля по коридору «Будинку дитячої та юнацької творчості», в момент спускання ОСОБА_1 підсковзнувся, втратив рівновагу та впав на спину, при цьому відразу ж відчув різкий біль у спині. Водій ОСОБА_8 викликав швидку медичну допомогу, якою позивача доставлено до комунального закладу «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де після проведення діагностики направлено до нейрохірургічного відділення для подальшого стаціонарного лікування, яке він проходив з 24.02.2015р. до 06.03.2015р. з діагнозом забій поперекового відділу хребта. За рекомендацією лікаря нейрохірурга позивач продовжив стаціонарне лікування в лікарні УМВС України в Черкаській області в неврологічному відділенні з 13.03.2015р. по 23.03.2015р. з діагнозом - відновний період перенесеної хребетної травми; забій поперекового відділу хребта на фоні поперекового остеохондрозу, деформуючого спондильозу, ускладненого протрузіями МХД Л4-Л5, Л5-S1, синдром люмбаргії, стадія затяжного загострення, помірні вертебродинамічні порушення.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рапорту позивача, розпорядженням заступника начальника Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області №97 від 27.03.2015р. створено комісію з розслідування нещасного випадку, роботу якої розпорядженням №97/а від 01.04.2015р. продовжено у зв'язку з необхідністю отримання пояснень свідків нещасного випадку.

За результатами розслідування нещасного випадку комісією складено акти за формою Н-5* та Н-1* від 01.04.2015р., якими зафіксовано обставини нещасного випадку та зроблено висновок, що нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

На підставі звернення позивача до служби охорони праці ВМЗ УМВС України в Черкаській області для одержання підтвердження факту нещасного випадку, головним спеціалістом останньої видано припис №5 від 21.09.2015р., яким ставиться вимога начальнику Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області скасувати акт за формою Н-1* та скласти акт за формою НТ*.

Начальник Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області оскаржив своїм рапортом від 22.10.2015р. наведений припис. Служба охорони праці ВМЗ УМВС України в Черкаській області розглянула рапорт та своїм висновком від 06.11.2015р. скаргу відхилила, повідомивши про своє рішення листом №16/1-26 від 20.11.2015р..

Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з того, що згідно пунктів 3.1, 3.2 Порядку №1346 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов'язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, інспекцію державного нагляду за охороною праці при ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров'ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

Виходячи з положень пункту 3.5 Порядку №1346 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Відповідно до 3.8 Порядку №1346 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю; скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Абзацом 2 пункту 3.9 Порядку №1346 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків», якщо він стався в період проходження служби під час перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час.

Відповідно до пункту 3.19 Порядку №1346 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

З аналізу наведених положень Порядку №1346 вбачається, що невчасне повідомлення керівника підрозділу про нещасний випадок не є підставою для відмови у проведенні службового розслідування. Натомість, у такому випадку службове розслідування проводиться після одержання заяви потерпілого. Як свідчать матеріали справи, комісія з розслідування нещасного випадку створена розпорядженням керівника №97 від 27.03.2015р. відразу після написання рапорту позивачем 25.03.2015р., отже суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності підстав для проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем.

Суд також критично оцінює посилання відповідача на ту обставину, що лікувально-профілактичним закладом системи МВС повідомлено керівника Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області про нещасний випадок 13.03.2015р., а комісія створена лише 27.03.2015р., оскільки якщо керівника вчасно не повідомлено про нещасний випадок, то розслідування проводиться не на підставі повідомлення лікувально-профілактичного закладу, а після одержання звернення потерпілого.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для проведення розслідування Придніпровським РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області у зв'язку з непроведенням службового розслідування інспекцією з особового складу УМВС України в Черкаській області тому, що обов'язок проведення такого розслідування у структурному підрозділі виникає незалежно від того чи проводилось розслідування вищевказаною інспекцією.

За змістом положень пункту 3.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №230 від 12.03.2013р. єдиною забороною проведення службового розслідування є заборона проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи рядового і начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, проведення розслідування доручено особам керівного складу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, які не є підлеглими позивача та не були присутніми під час настання нещасного випадку з позивачем, а тому відсутні підстави вважати таке розслідування незаконним.

Також суд вважає повністю необґрунтованими посилання відповідача на недоліки при складанні акту за формою Н-5*, оскільки спірний припис не містить посилання на такі недоліки, а наведені відповідачем у запереченнях недоліки спростовуються наявними матеріалами справи.

Щодо порушення пункту 3 наказу УМВС України в Черкаській області №1483 від 31.07.2015р., що полягає в ненаправленні на погодження головному спеціалісту з охорони праці складених актів за формою Н-5* та Н-1*, суд звертає увагу, що вказані акти про нещасний випадок, що стався з позивачем складені 01.04.2015р., а наведений наказ прийнято 31.07.2015р.. Зважаючи, що наказ прийнято пізніше ніж стався нещасний випадок та складені акти, тому він не має зворотної дії в часі та не поширюється на спірні правовідносини.

Перевіряючи в судовому засіданні порушення позивачем статті 14 Закону України «Про охорону праці» та статті 25 Закону України «Про міліцію» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), а також перевіряючи твердження відповідача, що нещасний випадок стався з вини позивача, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов'язаний дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства.

Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно частини 5 статті 25 Закону України «Про міліцію» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

В розумінні положень статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

З аналізу наведених положень законів випливає, що нещасний випадок вважається таким, що стався з вини працівника міліції, якщо останній міг та зобов'язаний був передбачити можливість настання нещасного випадку і при цьому не вжив необхідних заходів для його уникнення. В той же час, як вбачається з матеріалів службового розслідування позивач впав на сходах, які не мають достатнього освітлення та не міг передбачити настання нещасного випадку. При цьому, суд приймає до уваги, що позивач прибув до місця де трапився нещасний випадок для виконання службових обов'язків, у зв'язку із скоєнням та розкриттям злочину.

За таких обставин, на переконання суду, нещасний випадок стався з позивачем у період проходження служби при виконанні службових обов'язків, а тому акт №5 від 01.04.2015р. за формою Н-1* правомірно складений комісією з розслідування нещасного випадку.

В контексті наведеного суд зазначає, що в силу положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до пункту 3.29 Порядку №1346 контроль за своєчасним і об'єктивним розслідуванням нещасних випадків (у тому числі поранень), їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень.

Ці служби мають право вимагати від керівника складання акта за формою Н-1* або його перегляду, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку або інших нормативно-правових актів про охорону праці.

Посадова особа служби державного нагляду за охороною праці має право у разі необхідності (надходження скарги, незгода з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку, поранення або його приховування від розслідування тощо) вимагати проведення розслідування нещасного випадку і видавати обов'язкові для виконання керівником приписи за встановленою формою Н-9* (додаток 7) щодо необхідності складання акта за формою Н-1* та взяття нещасного випадку (у тому числі поранення) на облік.

З наведеного вбачається, що посадова особа служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України має право видавати обов'язкові для виконання керівником приписи, у разі виявлення тих чи інших порушень Порядку №1346 або інших нормативно-правових актів про охорону праці. Однак, в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання відповідача про незаконність складення акта за формою Н-1*, а тому спірний припис прийнято всупереч вимог закону, що є підставою для його скасування.

Скасовуючи спірний припис, суд враховує, що він порушує гарантовані позивачу права на одержання компенсаційних виплат, які зокрема передбачені положеннями статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) та іншими нормативно-правовими актами, які гарантують соціальний захист працівників органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, зважаючи, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним припису, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. та його позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому на користь позивача підлягає стягненню вказана сума судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 160, 162, 167, 256, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис №5 за формою Н-9* служби державного нагляду за охороною праці ВМЗ УМВС України в Черкаській області від 21.09.2015р.р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко

Повний текст постанови виготовлено 15.01.2016р.