Справа № 811/428/13-а
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

811/428/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2015 року

справа № 811/428/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року у справі № 811/428/13-а за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хутірське» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Справа розглянута у відповідності до приписів частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт допущеного порушення вимог частини 8 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», які полягали у виконанні позивачем будівельних робіт по спірних об'єктах будівництва до подання ним декларацій про початок виконання будівельних робіт по цих об'єктах, позивачем не оспорюється. Проте, штраф за вказані порушення мав бути застосований з урахуванням того, що об’єкти будівництва належить до 1 категорії складності, а не 2 та 3, як визначив відповідач. Відповідач наполягав на тому, що визначення категорії складності здійснюється самим забудовником у декларації про початок виконання будівельних робіт. Враховуючи, що у деклараціях позивач визначив категорію складності об’єктів як 2 та 3, штраф застосований саме виходячи з цих даних.

Проте, суд першої інстанції вказав на те, що подані позивачем декларації були повернуті листами від 25.01.2013 року № 01-12/248 та № 01-12/247 на доопрацювання і їх реєстрація не була здійснена. Обґрунтованість доводів позивача про те, що правильність віднесення об’єктів до 1 категорії складності, підтверджена також і деклараціями про готовність об’єктів до експлуатації (т. 1 а.с.193-200).

Щодо доводів апелянта про втручання суду першої інстанції в дискреційні повноваження суб’єкта владних повноважень в частині визначення розміру штрафної санкції, що підлягала застосуванню, колегія суддів зазначає, що факт допущення позивачем порушення частини 8 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлений. Відповідальність за таке порушення передбачена Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». Позивач оспорював лише розмір штрафу, який залежить від категорії складності об’єкта будівництва, і підтвердив віднесення цих об’єктів саме до 1 категорії. Відтак, на думку колегії суддів, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції щодо протиправності спірних постанов в частині розміру застосованого штрафу. Суд правильно здійснив розрахунок суми штрафу на підставі пункту 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», його рішення в цій частині позивачем не оскаржено та виконано 08 квітня 2014 року шляхом сплати.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 200 цього ж Кодексу передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на те, що судом правильно встановлені обставини по справі, вірно застосовано до спірних правовідносин матеріальний закон, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року у справі № 811/428/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко