Справа № 806/4853/15
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м.Житомир справа № 806/4853/15

час прийняття: 12 год. 30 хв. категорія 5.1.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Мазур О.О.,

за участю: представника позивача, представника відповідача ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Житомирській області від 08.07.2014 № 38 про накладення штрафних санкцій у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сумі 25 500 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зокрема зазначила, що відповідно до акту списання №1 від 30.05.2014 нею відбулося вилучення продукції ,яка не відповідає встановленим вимогам з обігу. У зв'язку з цим позивач вважає, що у відповідача не було жодних законних підстав для притягнення її до відповідальності. Зазначила ,що порушення викладені в акті №004 не відповідають дійсності та є необґрунтованими. За таких обставин вважає, що спірна постанова є безпідставною, необгрунтованою, такою, що винесенна при вільному трактуванні відповідачем норм чинного законодавства України.

У судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з доводів наведених у адміністративному позові.

Представник відповідача в засіданні суду позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з мотивів наведених у письмових запереченнях. Пояснив, що дії представників відповідача під час проведення перевірки і оскаржувана постанова відповідають Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", який є спеціальним у регулюванні відносин, що виникли.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 травня 2014 року відділом ринкового нагляду Інспекції з питань захисту прав споживачів у Житомирській області проведено позапланову перевірку характеристик продукції Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 2 грудня 2010 року №2735-VI "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" (далі - Закон України №2735-VI), а саме: ігри та іграшки для дітей.

У ході перевірки встановлено порушення п.18, п.25 Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 року №515, що виразилося у відсутності нанесеного Національного знаку відповідності на продукції та відсутності інформації про найменування та адресних даних імпортера, що відповідає за введення іграшок в обіг на території України.

За результатами перевірки складено акт перевірки характеристик продукції від 20 травня 2014 року №038.

На підставі вказаного акту перевірки характеристик продукції позивачем було винесено рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 04.06.2014 року №65 та №66, якими відповідачу тимчасово заборонено надання продукції зазначеної в акті на ринок, до приведення її у відповідність встановленим вимогам та зобовязано вжити заходи щодо приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Зазначені рішення отримано особисто відповідачем 10 червня 2014 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

26 червня 2014 року позивачем було здійснено перевірку стану виконання відповідачем рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, якою встановлено, що рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 04.06.2014 року №65 та №66 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не виконані.

За результатом даної перевірки 26 червня 2014 року інспекцією складено акт №004.

Також 26 червня 2014 року позивачем винесено рішення №77 та №78, якими внесено зміни до рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 04.06.2014 року №65 та №66 шляхом заборони надання продукції на ринок та складено акт, яким встановлено порушення відповідачем вимог п.4 ч.2 ст.44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" за невиконання особою, що ввела продукцію в обіг, рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 04 червня 2014 року №65, №66.

08 липня 2014 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Житомирській області винесено постанову №38, якою за порушення п.4 ч.2 ст.44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", а саме: не виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів особою, що ввела продукцію в обіг, накладено на відповідача штраф у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 25500,00 грн.

Суд вважає ,що спірна постанова винесена у відповідності до вимог діючого законодавства з огляду на наступне.

Абзацом 7 статті 1 Закону України №2735-VI встановлено, що орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, що визначається відповідно до цього Закону.

Відповідно до пунктів 4, 6, 8, 11 частини 1 статті 11 Закону України №2735-VI з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності: проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування); приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб'єктами господарювання цих рішень; приймають у передбачених цим Законом випадках рішення про знищення продукції або приведення її в інший спосіб у стан, який виключає використання цієї продукції; вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог.

Згідно з вимогами підпункту а пункту 1 частини 2 статті 24 Закону України №2735-VI під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених пунктом 1 і підпунктом "а" пункту 2 частини першої цієї статті, на початковому етапі перевірки об'єктами перевірки є наявність на продукції Національного знака відповідності (у тому числі ідентифікаційного коду призначеного органу з оцінки відповідності), якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання правил застосування і нанесення Національного знака відповідності.

Пунктами 1, 2, 3 Правил застосування національного знака відповідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року №1599 встановлено, що національний знак відповідності (далі - знак відповідності) засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які поширюються на неї. Знак відповідності наноситься тільки на ті види продукції, опис яких міститься в технічних регламентах. При цьому нанесення знака відповідності є обов'язковим. У разі підтвердження відповідності продукції призначеним органом з оцінки відповідності поряд із знаком відповідності наноситься ідентифікаційний номер цього органу згідно з державним реєстром таких органів.

Згідно з частиною 3 статті 29 Закону України №2735-VI у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що неналежно застосовано Національний знак відповідності, не нанесено Національний знак відповідності, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, не складено декларацію про відповідність, якщо її складання передбачено технічним регламентом на відповідну продукцію, декларацію про відповідність складено з порушенням встановлених вимог або органу ринкового нагляду не надано чи надано технічну документацію на відповідну продукцію не в обсязі, передбаченому технічним регламентом, орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Таким чином орган ринкового нагляду наділений повноваженнями перевіряти у розповсюджувачів продукції наявність на продукції Національного знака відповідності.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України №2735-VI суб'єкти господарювання за порушення цього Закону несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Пунктом 2 частини 2 статті 44 Закону України №2735-VI встановлено, що до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2 частини 4 статті 44 Закону України №2735-VI встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються штрафні санкції у раз невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених у статті 29 цього Закону, - у розмірі від тисячі п'ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі від трьохсот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданої компетенції, уповноважена посадова особа вілповідача здійснила заходи державного контролю за дотриманням законодавства про державний ринковий нагляд та прийняла законне рішення про накладення штрафу за порушення чинного законодавства.

В матеріалах справи міститься акт списання №1 від 30.05.2014 (а.с. 13). Даний Акт було затверджено ФОП ОСОБА_1 і підписано заступником начальника СВ Житомирського МВ ОСОБА_2 та старшим слідчим СВ Житомирського МВ ОСОБА_3 Представник відповідача стверджує що Інспекція з питань захисту прав споживачів не отримувала примірника акту списання продукції. Представнику позивача було надано додатковий час для пред'явлення суду доказів, що могли б свідчити про відправлення вищезазначеного акту списання відповідачу. Доказів щодо направлення акту списання №1 від 30.05.2014 на адресу Інспекції з питань захисту прав споживачів у Житомирській області позивач не надав. Також представником позивача не було заявлено клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які могли б підтвердити факт списання продукції.

Ч. 2 ст. 34 Закону № 2735-VІ встановлено, що суб'єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних заходів, має у визначений рішенням строк надати органу ринкового нагляду повідомлення про його виконання.

Проте навіть у разі вчасного списання продукції та вчасного надання інформації до органу ринкового нагляду, Закон № 2735-VІ не визначає такі дії суб'єкта господарювання як підставу його звільнення від відповідальності.

Крім того обставини перевірки ФОП ОСОБА_1 Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Житомирській області були неодноразово предметом розгляду в Житомирському адміністративному суді. Зокрема постановою ЖОАС по справі № 806/37/15 було задоволено позов Інспекції про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 25500грн.на підставі осопорюваної постанови Інспекцій.Зазначена постанова ЖОАС набрала законної сили на підставі рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2015 року.

Крім того постановою ЖОАС по справі № 806/2551/14 було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Житомирській області про скасування постанови Інспекції № 33 від 18 червня 2014 року. Зазначене рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст. 72 КАС України, обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній чи господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду відповідач довів, що приймаючи оскаржувану постанову від 8 липня 2014 року № 38 діяв на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а оскаржуване рішення відповідає вимогам щодо рішень суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів у Житомирській області від 8 липня 2014 року № 38 про накладення на позивача штрафних санкцій в розмірі 25500грн.. Відтак позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 02 лютого 2016 р.