Справа № 826/17774/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Медком Маркетинг і Продаж Україна”

до

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

скасування податкової вимоги, зобов’язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Медком Маркетинг і Продаж Україна” (далі по тексту – позивач, ТОВ “Медком Маркетинг і Продаж Україна”) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві (далі по тексту – відповідач, ДПІ в Голосіївському районі), в якому просить: 1) скасувати податкову вимогу від 12 серпня 2014 року №7059-25 на суму податкового боргу 2 581 069,64 грн. та зобов’язати відповідача внести зміни до картки особового рахунку позивача шляхом зарахування частини суми переплати з податку на прибуток у розмірі 3 170 504,00 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 3 170 504,00 грн.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні 07 грудня 2015 року представники позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ “Медком Маркетинг і Продаж Україна” подало до ДПІ у Голосіївському районі податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2012 рік, у якій задекларувало до сплати авансовий внесок у розмірі 539 172,00 грн., що підлягатиме сплаті щомісячно у березні-грудні 2013 року та січні-лютому 2014 року.

Також позивач подав до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, у якій задекларував до сплати авансовий внесок у розмірі 495 988,00 грн., що підлягатиме сплаті щомісячно.

За наслідками подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік проведено звірку розрахунків по нарахуванню та сплаті податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, якою встановлено переплату по авансовим внескам податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в розмірі 2 785 422,36 грн. та по податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів в розмірі 1 000 000,00 грн.

27 червня 2014 року відповідачем направлено на адресу ТОВ “Медком Маркетинг і Продаж Україна” лист №8264-26-50-15-04-22, яким повідомлено, що з метою дотримання вимог підпункту 153.3.4.4 Податкового кодексу України щодо зменшення податкових зобов’язань з податку на прибуток на суму сплаченого авансового внеску при виплаті дивідендів розрахунок суми такого внеску буде перевірятись в автоматичному режимі.

Автоматична звірка була проведена відповідачем 13 серпня 2014 року, за результатами якої виявлено розбіжності між даними, задекларованими позивачем, та відображених у відповідача на суму 3 170 504,00 грн., що є сумою нарахованого авансового внеску у зв’язку з виплатою дивідендів.

Одночасно, позивач звернувся до ДПІ у Голосіївському районі із заявою від 13 серпня 2014 року, якою просив зарахувати переплату по авансовим внескам з податку на прибуток за 2013 рік, яка виникла під час сплати дивідендів, в рахунок оплати авансових внесків у податок на прибуток за 2014 рік, згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України на суму 3 170 504,00 грн.

Проте, 12 серпня 2014 року відповідач сформував податкову вимогу №7059-25, згідно якої станом на 11 серпня 2014 року сума боргу ТОВ “Медком Маркетинг і Продаж Україна” по авансовим внескам з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів становить 2 581 069,64 грн.

Позивач вважає, що у контролюючого органу були відсутні підстави для направлення оскаржуваної податкової вимоги від 12 серпня 2014 №7059-25 зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, оскільки у ТОВ “Медком Маркетинг і Продаж Україна” обліковувалась переплата з даного платежу, у зв’язку з чим відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у нездійсненні зарахування частини суми переплати з податку на прибуток у розмірі 3 170 504,00 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 3 170 504,00 грн., на виконання відповідної заяви ТОВ “Медком Маркетинг і Продаж Україна”, поданої відповідачу 13 серпня 2014 року.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, вважаючи, що оскаржувана податкова вимога була сформована автоматично, у зв’язку із наявністю недоїмки у позивача зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів; оскільки вказана недоїмка не погашена, підстави для скасування податкової вимоги відсутні.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини п’ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов’язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Таким чином, на виконання вказівок Вищого адміністративного суду України, суду необхідно встановити зміст спірних правовідносин та надати оцінку вимогам позивача, викладеним у адміністративному позові.

Абзацами першим та четвертим пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) – це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 2 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до п. 57.1 Податкового кодексу України, мають сплачувати у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку.

Відповідно до підпункту 153.3.1 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Згідно з підпунктом 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Обов’язок з нарахування та сплати авансового внеску з цього податку, за визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу ставкою, покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу).

Підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов’язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов’язань наступного податкового періоду, а при отриманні від’ємного значення об’єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов’язань майбутніх податкових періодів.

Авансовий внесок із податку, сплачений у зв’язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід’ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів) (підпункт 153.3.8 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України).

Водночас, Законом України від 4 липня 2013 року №403-VII, що набрав чинності 04 серпня 2013 року, до Податкового кодексу України внесено зміни, які дозволяють платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.

Так, після доповнень згідно із цим Законом до Податкового кодексу України у його абзацах п’ятому та шостому пункту 57.1 статті 57 встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що внесені до Податкового кодексу України зміни прямо дозволяють зменшити щомісячні аванси з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів як в поточному, так і в попередніх періодах.

Як вже зазначалось, позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2012 рік, у якій задекларував до сплати авансовий внесок у розмірі 539 172 ,00грн., що підлягатиме сплаті щомісячно у березні-грудні 2013 року та січні-лютому 2014 року та податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, у якій задекларував до сплати авансовий внесок у розмірі 495 988,00 грн., що підлягатиме сплаті щомісячно.

Згідно зворотного боку облікової картки ТОВ “Медком Маркетинг і Продаж Україна” з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів за 2013 та 2014 роки, у позивача до 30 квітня 2014 року обліковувалась переплата, а станом на 30 червня 2014 року - недоїмка у розмірі 2 581 069,64 грн.

На підтвердження факту існування переплати зі сплати авансових внесків з податку на прибуток у сумі 2 785 422,36 грн. станом на 23 травня 2014 року позивачем надано акт №3390-20 про звірення розрахунків платника з бюджетом за період з 01 січня 2014 року до 23 травня 2014 року, однак, вказана сума переплати у обліковій картці ТОВ “Медком Маркетинг і Продаж Україна” з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів не відображена.

Крім того, інформація відображена в обліковій картці позивача з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, яка міститься в матеріалах справи, зазначена в акті від 13 серпня 2014 року №5046-20 про звірення розрахунків платника з бюджетом за період з 01 січня 2014 року до 13 серпня 2014 року зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, згідно якого станом на 13 серпня 2014 року у ТОВ “Медком Маркетинг і Продаж Україна” за даними контролюючого органу обліковувалось від’ємне сальдо розрахунків з бюджетом на суму 3 573 045,64 грн., за даними платника від’ємне сальдо розрахунків з бюджетом на суму складало 402 541,64 грн., розбіжності становлять 3 170 504,00 грн.

Виникнення відповідної розбіжності між даними, зазначеними в акті від 23 травня 2014 року №3390-20 та даними облікової картки позивача з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, яка міститься в матеріалах справи, зумовлене здійсненням відповідачем 04 липня 2014 року перепроведення декларацій з урахуванням рекомендацій викладених у листі Міністерства доходів і зборів України від 07 лютого 2014 року №3194/7/99-99-19-03-01-17 “Про подання податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік”.

Зі змісту зазначеного листа вбачається, що з метою дотримання вимог підпункту 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України щодо зменшення податкових зобов’язань з податку на прибуток на суму сплаченого авансового внеску при виплаті дивідендів розрахунок суми такого внеску буде перевірятись в автоматичному режимі з урахуванням наступного:

у декларації з податку на прибуток підприємства, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 28 вересня 2011 року №1213, значення рядка 13.5.1 Додатка ЗП не може перевищувати значення (рядок 11 + рядок 12 + сума податку на прибуток від операцій з торгівлі цінними паперами - (рядок 13.1 + рядок 13.2 + рядок 13.6 + рядок 13.7 Додатка ЗП до рядка 13)).

Під час розгляду справи, судом встановлено, що за наслідками здійснення такої перевірки відбулось списання відповідачем коштів (переплати), задекларованих позивачем у деклараціях у 2013 році та їх подальше не відображення в інтегрованій картці платника, що призвело до виникнення боргу.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 86.2 статті 86 Податкового кодексу України).

Однак, відповідачем не надано доказів встановлення позивачем порушень в поданих деклараціях, у зв’язку з чим застосування контролюючим органом процедури коригування податкової звітності (списання переплати) згідно листа Міністерства доходів і зборів України від 07 лютого 2014 року №3194/7/99-99-19-03-01-17 “Про подання податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік” є протиправним.

Суд зазначає про безпідставність посилання відповідача в обґрунтування своєї позиції на лист Міністерства доходів і зборів України від 07 лютого 2014 року №3194/7/99-99-19-03-01-17 “Про подання податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік”, оскільки зазначений лист не є нормативно-правовим актом, а тому, не є обов’язковим до застосування.

Щодо операції по збільшенню недоїмки за рахунок перерахування коштів з одного рахунку на інший у сумі 1 700 000,00 грн., то матеріали справи свідчать, що 28 травня 2014 року позивач звернувся до контролюючого органу з листом №217, відповідно до якого просив переплату з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (код класифікації бюджету 11023300) у сумі 1 700 000, 00 грн. перерахувати на податок на додану вартість (код класифікації бюджету 14010100), за наслідками чого, 29 травня 2014 року відповідач здійснив таке перерахування, що підтверджується даними облікової картки.

Водночас, суд зазначає, що правомірність проведення такої операції можлива тільки за наявності переплати, яка, за даними облікової картки позивача на час перерахування зазначеної суми, була відсутня.

Відповідачем, у свою чергу, як суб’єктом владних повноважень, на якого покладено обов’язок доказування, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження особистої правової позиції та спростування доводів позивача.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

У відповідності до пункту 3.1 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №576, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Положеннями пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

- сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

- контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов’язання або податкову вимогу;

- контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов’язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

- рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

- рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов’язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Згідно із пунктом 60.2 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Враховуючи те, що показники облікової картки ТОВ “Медком Маркетинг і Продаж Україна” з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів суперечать встановленим під час розгляду справи фактам, а саме проведеним контролюючим органом операціям по перерахуванню переплати з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (код класифікації бюджету 11023300) у сумі 1 700 000, 00 грн. на податок на додану вартість (код класифікації бюджету 14010100), про наявність заборгованості позивача перед бюджетом, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для скасування податкової вимоги від 12 серпня 2014 року №7059-25 та, зобов’язати відповідача внести зміни до картки особового рахунку позивача шляхом зарахування частини суми переплати з податку на прибуток у розмірі 3 170 504,00 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 3 170 504,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Медком Маркетинг і Продаж Україна” підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Медком Маркетинг і Продаж Україна” задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 12 серпня 2014 року №7059-25.

3. Зобов’язати відповідача внести зміни до картки особового рахунку позивача шляхом зарахування частини суми переплати з податку на прибуток у розмірі 3 170 504,00 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 3 170 504,00 грн.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Медком Маркетинг і Продаж Україна” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко