Справа № А20/287-08
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2016-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Київ К/800/59128/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (суддя-доповідач), Зайцева М.П., Маринчак Н.Є.,

секретар судового засідання: Корецький І.О.,

за участю представника позивача: Ситенока О.Д.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Київській області

на постанову Господарського суду Київської області від 26 лютого 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року

у справі № А20/287-08

за позовом Іванківської міжрайонної державної податкової інспекції

до Іванківської районної спілки споживчих товариств

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У 2008 році Іванківська міжрайонна державна податкова інспекція Київської області звернулась в суд з позовом до Іванківської районної спілки споживчих товариств про стягнення з відповідача 1 201 343,50 грн.

Постановою Господарського суду Київської області від 26 лютого 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року, в задоволені позову відмовлено.

Посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, у касаційній скарзі позивач просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій і прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою адміністрацією у Київській області було проведено перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, а саме в магазині Іванківської районної спілки споживчих товариств, за результатами якої складено акт перевірки від 18 січня 2008 року № 06, згідно з яким відповідачем порушено вимоги пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі акту перевірки Іванківською міжрайонною державною податковою інспекцією прийнято рішення про застосування штрафних санкцій від 6 лютого 2008 року №/0, яким застосовні до відповідача штрафні санкції у розмірі 1 193 260, 00 грн.

На підставі рішення Державної податкової інспекції у Київській області від 31 березня 2008 року № 39/10/25-017/33-259 позивачем прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 2 квітня 2008 року № , яким до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 8 083,50 грн.

Вказані рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за результатами судового оскарження постановою Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року у справі № 2а-6281/10/1070, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2013 року, скасовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій, що виникли на підставі рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, які скасовані судовому порядку.

Колегія суддів погоджується висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17 - 24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Якщо протягом вказаних строків суб'єкт господарювання не сплатив суму штрафу до бюджету, то відповідно до пункту 11 частини 1 статті 11 Закону «Про Державну податкову службу в Україні» у податкового органу виникає право на звернення до суду з позовною заявою про стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, у разі несплати до бюджету протягом граничного строку фінансових санкцій, застосованих на підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», сума таких санкцій може бути стягнута в судовому порядку.

В той же час, при вирішенні справи про стягнення штрафних (фінансових) санкцій до бюджету вирішальне значення має правомірність рішення про застосування таких штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Разом з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, на підставі яких позивачем заявлено позов, скасовані судовому порядку, що підтверджується наявними у матеріалах справи судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 6 лютого 2008 року №/0, від 2 квітня 2008 року № скасовані, колегія суддів Вищого адміністративного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування рішень судів попередніх інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Київській області залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Київської областi від 26 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев
Н.Є.Маринчак