Справа № 2-а-31/10
Суддя: Бурзель Ю. В.
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа № 2-а-31/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2010 року Яготинський районний суд

Київської області у складі:

головуючого судді Бугіль В.В.

при секретарі Моргун О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, в котрій зазначив, що він перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Яготинської РДА як особа постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням особи учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. Згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Закон № 796-ХІІ) йому повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат… Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідачем сплачено йому за 2008 рік щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 120 грн., з посиланням на Постанову КМУ від 12.07.2005 року № 562. За попередні роки до 2008 року Постановою Яготинського районного суду від 19.02.2008 року на його користь було стягнуто не себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і ст. 8 Кас України. Тому позивач вважає, що дії відповідача щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік в меншому розмірі ніж 5 мінімальних заробітних плат є неправомірними. Також взагалі не сплачено допомоги за 2009 рік, яка становить 3720 гривень (з 01.11.2009 року мінімальна заробітна плата 744 грн.). Просив визнати дії відповідача неправомірними та стягнути з відповідача на його користь недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 та 2009 роки у сумі 6175 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні надав письмові заперечення, в яких пояснив, що позов не визнає, мотивуючи це тим, що статтею 62 Закону України «Про катастрофи» передбачено, що його застосування провадиться у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. В силу ст. 117 Конституції України постанови Кабміну є обовязковими для виконання відповідачем по справі. Крім цього, свої заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що відповідно до пункту 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту, зокрема, приймає нормативно-правові документи які регламентують порядок виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 202 рік» від 13.12.2001 року № 2896-ІІІ до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, Кабінету Міністрів України здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України на відповідний рік. Починаючи з 1996 року у Законах України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати», які приймалися Верховною Радою України на відповідні роки, встановлено, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат. Стаття 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закріплює норму, якою стверджується, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок Державного бюджету, а відповідно до ст. 47 Бюджетного Кодексу України, Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Державного бюджету України. В силу ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. ч. 2, 5 ст. 4 Бюджетного кодексу України, ч. ч. 2, 5 ст. 51, ст. 22 Бюджетного кодексу України Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації як виконавчий орган зобовязаний проводити виплату щорічної допомоги на оздоровлення в межах виділених з бюджету коштів. Виплата вищевказаної допомоги понад встановленого розміру є грубим порушенням чинного законодавства, а нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України. Згідно з бюджетними призначеннями і враховуючи вимоги ст. 95 Конституції України та Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України встановив розміри одноразової компенсації на оздоровлення, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 839 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2006 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином Кабінет Міністрів України, виконуючи Закон України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки, здійснював видатки на реалізацію положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України. Представники відповідача також просили відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем адміністративний позов подано з порушенням вимог ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Так, в судовому засіданні з пояснень сторін, копій посвідчень, розрахунків суми щорічної допомоги, довідок Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 є особою, яка є ліквідатором наслідків аварії 1 категорії. Допомога за 2008 рік йому була видана в березні 2008 року в розмірі 120 грн.; допомога за 2009 рік виплачена не була.

Після звернення у 2007 році до Управління праці та соціального захисту населення Яготинської РДА позивачу у перерахуванні та виплаті недоотриманих сум щорічної одноразової допомоги в розмірах передбачених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовлено. Відповідно постанови Яготинського районного суду Київської області від 19 лютого 2008 року з відповідача на користь позивача було стягнуто одноразову допомогу у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2002-2005 роки та 2007 рік. Дії відповідача щодо невиплати у встановлених ст. 48 Закону розмірах щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік та не виплачені за 2009 рік суд вважає неправомірними.

Дійшовши такого висновку суд врахував наступне.

Згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Закон № 796-ХІІ) виплачується щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах:

Інваліди І та ІІ групи пять мінімальних заробітних плат;

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії три мінімальних заробітних плат … Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів зменшувати конкретні суми компенсацій і допомоги, змінювати розмір допомоги на оздоровлення, встановлений законом.

Частиною 1 ст. 67 закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій (передбачених цим законом) підвищуються Кабінетом Міністрів відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Незважаючи на те, що Верховною Радою змін до ст. 48 закону № 796-ХІІ, в якій для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, не внесено, Кабінетом Міністрів України ніякого врахування реальних можливостей видаткової частини державного бюджету на 2002 рік здійснено не було, оскільки розмір виплат на оздоровлення встановлений постановою КМУ від 1996 року, змінений не був.

Абзацом 2 ст. 2 закону «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік», яким встановлено з 01.01.2003 року розмір мінімальної заробітної плати 185 грн. на місяць, а з 01.12.2003 237 грн. на місяць, Кабінет Міністрів був уповноважений до 01.03.2003 року внести на розгляд Верховної Ради пропозиції про поетапне наближення розміру мінімальної заробітної плати до прожиткового мінімуму та про внесення змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата.

Цей закон набрав чинності з 01.01.2003 року. Разом з тим лише Законом № 3235-ІV від 20.12.2005 року та № 489-V від 19.12.2006 року дію абз. 3 ч. 4 ст. 48 закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було зупинено відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із законом інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам чотири мінімальні заробітні плати.

Однак, рішенням Конституційного Суду України за № 6-рп від 09.07.2007 року, пункт 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489, яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) та втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України даного Рішення.

Верховна Рада у 20056 році доповнила закон «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 71, в якій встановлено, що дія положень цього закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону (закон № 231-V від 05.10.2006).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Верховною Радою дія ст. 48 закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постаждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом 2001-2005 р. р. не призупинялись.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, згідно положень частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З огляду на вищевикладене та виходячи із загальних засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативно-правовими актами, суд вважає, що при визначенні розмірів щорічної одноразової допомоги на оздоровлення необхідно керуватись ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а вимоги позову вважає такими, що ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення частково, в частині стягнення на 2009 рік.

Що стосується вимог позивача про стягнення допомоги за 2008 рік, то на думку суду позивач пропустив річний строк передбачений ст. 99 КАС України, оскільки позивач вже неодноразово звертався до судових інстанцій з вказаного питання, та знав про те, що у 2008 році йому було виплачено щорічну допомогу в неправильному розмірі.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 48, 71, 67 ч. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.. 92, 19 Конституції України, суд

ПОСАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області щодо невиплати в належному розмірі ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік відповідно до норм ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд Київської області заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення постанови в повному обсязі, та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Бугіль