Справа № 343/264/15а,2а/0343/11/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року Справа № 876/3301/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області в якому просив визнати протиправними дії Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області щодо необргунтованого віднесення інформації, яка стосується преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам апарату Вигодської селищної ради та працівникам Вигодського будинку культури за 2013 рік до інформації з обмеженим доступом, зобов'язати Вигодську селищну раду Долинського району Івано- Франківської області надати йому для ознайомлення документацію пов'язану із преміюванням та наданням матеріальної допомоги працівникам апарату Вигодської селищної ради та працівникам Вигодського будинку культури за 2013 рік та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області щодо необргунтованого віднесення інформації, яка стосується преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам апарату Вигодської селищної ради та працівникам Вигодського будинку культури за 2013 рік до інформації з обмеженим доступом та зобов'язано відповідача надати ОСОБА_1 інформацію у відповідності до його запиту на отримання публічної інформації від 24.03.2014 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Вигодська селищна рада Долинського району Івано-Франківської області оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд визнав протиправними дії відповідача, щодо необгрунтованого віднесення інформації, яка стосується преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам апарату відповідача та працівникам Вигодського будинку культури за 2013 рік до інформації з обмеженим доступом, оскільки такі працівники є особами, уповноваженими на виконання функцій місцевого самоврядування.

Однак, відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом, а посадова особа місцевого самоврядування - це особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Згідно роз'яснень пунктів 18, 20 частини 1 статті 1 Закону України «Про культуру» працівник культури - це професійний творчий працівник або працівник закладу культури чи інша фізична особа, яка провадить діяльність у сфері культури; а суб'єкти діяльності у сфері культури - це фізичні та юридичні особи, що провадять культурну діяльність або реалізують владні повноваження у сфері культури. Також, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про культуру», суб'єктами діяльності у сфері культури є: держава в особі уповноважених органів виконавчої влади; територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування; працівники культури.

Отже, не проаналізувавши вищеописані норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та Закону України «Про культуру», що прямо стосуються спору, суд безпідставно визнав протиправними дії відповідача, щодо необґрунтованого віднесення інформації, яка стосується преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам апарату відповідача та працівникам Вигодського будинку культури за 2013 рік до інформації з обмеженим доступом. Адже, працівники Вигодського будинку культури являються працівниками закладу культури, які проводять культурну діяльність і не реалізують владні повноваження у сфері культури, А технічні працівники та обслуговуючий персонал апарату відповідача не являються особами, уповноваженими на виконання функцій місцевого самоврядування.

У відповіді відповідача від 31.03.2014 року № 10, яку отримав позивач на свій запит від 24.03.2014 року № 9, саме інформацію, яка стосується преміювання та надання матеріальної допомоги у 2013 році працівникам культури Вигодського будинку культури та технічним працівникам і обслуговуючому персоналу апарату відповідача, було віднесено до інформації з обмеженим доступом.

Крім того, суд вказав, що відповідач безпідставно посилається на те, що позивач пропустив встановлений законом 6-місячний строк на звернення в суд з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, на запит на отримання публічної інформації від 24.03.2014 року № 9, відповідачем 31.03.2014 року було надіслано позивачу відповідь № 10, з якою останній не погодився та 10.06.2014 року звернувся із скаргою до прокурора Долинської міжрайонної прокуратури.

Як вбачається зі скарги позивача, останній просив прокурора зобов'язати відповідача надати вичерпну інформацію на його запит, так як така інформація, на думку останнього, надана не була. А отже, зміст даної скарги прямо вказує на те, що позивач розумів порушення своїх прав, так як просив не роз'яснити правомірність відповіді відповідача (як вказано у рішенні суду), а зобов'язати відповідача надати вичерпну інформацію на його запит та притягнути до матеріальної відповідальності останнього.

Однак, суд не дослідив результати перевірки скарги позивача до прокурора Долинської міжрайонної прокуратури, та не з'ясував обставини подання позивачем тільки 02.02.2015 року адміністративного позову, що є явним порушенням термінів передбачених частиною 2 статті 99 КАС України.

З огляду на вище вказане просить скасувати постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 24.03.2014 року звернувся до Вигодської селищної ради із запитом на отримання публічної інформації в якому просив надати інформацію про те, кому і скільки з працівників апарату селищної ради та будинку культури в 2013 році виплачено премії та матеріальної допомоги. Згідно листа-відповіді на даний запит № 10 від 31.03.2014 року відповідач не надав відповіді по суті запиту позивача, зазначивши, що працівники Вигодської селищної ради та Вигодського будинку культури не дали згоду на поширення інформації про їхні особисті заохочувальні та компенсаційні виплати і обмежився лише загальною інформацією про нараховані суми премій та матеріальної допомоги у 2013 році, посилаючись на те, що така інформація може бути надана тільки за згодою осіб на надання інформації про їхні особисті заохочувальні та компенсаційні виплати.

З огляду на це суд вірно вважав, що відповідач фактично не надав інформацію по суті запиту позивача про те, кому і скільки саме виплачено премії та матеріальної допомоги з працівників апарату Вигодської селищної ради та Вигодського будинку культури в 2013 році, віднісши цю інформацію до інформації з обмеженим доступом.

Розглядаючи спір суд першої інстанції правильно вказав, що згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 40 Конституції України передбачено, що всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 14 цього ж Закону, розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації. Частиною 1 статті 20 згаданого Закону встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом інформація про розміри, види оплати праці та будь-яких інших виплат з бюджету особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З огляду на це, вірним є висновок суду першої інстанції, що інформація про заробітну плату та інші виплати працівникам державного органу або органу місцевого самоврядування, в тому числі премію та матеріальну допомогу, є інформацією про особу і не є конфіденційною інформацією, оскільки стосується здійснення посадових чи службових обов'язків особи, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави чи органу місцевого самоврядування, а відтак відповідач помилково вважав, що запитувана інформація є конфіденційною та протиправно не надав належної відповіді на інформаційний запит позивача про надання інформації стосовно преміювання та виплати матеріальної допомоги працівникам апарату Вигодської селищної ради та Вигодського будинку культури.

Оскільки запитувана інформація є публічною і її розпорядником є відповідач, то суд підставно вважав, що позов ОСОБА_2 в цій частині слід задовольнити та визнати протиправними дії відповідача щодо необгрунтованого віднесення інформації, яка стосується преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам апарату Вигодської селищної ради та працівникам Вигодського будинку культури за 2013 рік до інформації з обмеженим доступом та зобов'язати відповідача надати позивачу інформацію у відповідності до його запиту за отримання публічної інформації від 24.03.2014 року.

При цьому, суд правильно вважав, що у задоволенні вимог позивача про надання йому для ознайомлення документації, пов'язаної із преміюванням та наданням матеріальної допомоги працівникам апарату Вигодської селищної ради та працівникам Вигодського будинку культури за 2013 рік слід відмовити, оскільки про таке у запиті він не просив.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що твердження відповідача, що позивач пропустив встановлений законом 6-місячний строк на звернення в суд з даним позовом є необгрунтованими.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача завданої йому протиправними діями моральної шкоди, то суд першої інстанції вірно вважав, що в задоволенні даної вимоги слід відмовити, оскільки позивач не надав жодних доказів на підтвердження факту спричинення йому моральних страждань. Його твердження про те, що неправомірні дії відповідача призвели до вимушених змін у його житті, оскільки протягом тривалого часу перебував в стані постійного нервового напруження та стресу, що призвело до підвищення артеріального тиску, негативно вплинуло на його стан здоров'я, що стало причиною порушення функцій сну, є голослівними і не підтверджені жодними доказами.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області - залишити без задоволення, а постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2015 року по справі № 343/264/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 28.01.2016 року