Справа № 2а/2570/3362/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Київ К/800/7657/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання - Ярош Д.В.,

за участю

представника відповідача - Мойсієнко Н.О.,

представник позивача не з»явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дігтярівського професійного аграрного ліцею Чернігівської області

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року

у справі №2а/2570/3362/12

за позовом Дігтярівського професійного аграрного ліцею Чернігівської області

до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області

про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року Дігтярівський професійний аграрний ліцей звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Просив суд визнати протиправними та скасувати вимоги «Про усунення виявлених порушень та недоліків» від 05.10.2012 року №25-03-18-14/8160, що пред'явлені Аграрному ліцею за результатами проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.09.2007 року по 31.12.2011 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2012 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2012 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2014 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2012 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі №2а/2570/3362/2012 - скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2014 року мотивована тим, що позивач, звертаючись з позовом до суду, заперечував проти вчинення ним правопорушень та обґрунтовував це нормами матеріального права. Натомість, суди не досліджували наявність або відсутність фактичної сторони вчинення Аграрним ліцеєм порушень фінансової дисципліни, з мотивувальних частин судових рішень цього не вбачається, що свідчить про неповне дослідження всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з того, що позивачем не було надано суду докази відображення операцій по отриманню бензину замовника та його використанню впродовж 2009-2011 років по рахунках бухгалтерського обліку в облікових регістрах установи, а тому Дігтярівським професійним аграрним ліцеєм порушені вимоги статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, якими передбачено відображення доходів та витрат в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення методом суцільного і безперервного документування.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Дігтярівський професійний аграрний ліцй Чернігівської області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить повністю скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та задовольнити позов в повному обсязі.

На адресу Вищого адміністративного суду України письмових заперечень від Державної фінансової інспекції в Чернігівській області не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутньої в судовому засіданні представника відповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Дігтярівського професійного аграрного ліцею за період з 01.09.2007 року по 31.12.2011 року у відповідності до питань програми ревізії.

За результатами ревізії було складено акт №25-03-21/017 від 17.09.2012 року, яким встановлено, що Ліцеєм, всупереч видам діяльності, затверджених Статутом, впродовж 2009-2011 років службовим автотранспортом здійснювалось безоплатне надання транспортних послуг з перевезення учнів додому та до навчального закладу, чим порушені вимоги підпункту 2 п. 7 Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №38, підпункту 2 п. 6 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 796, в результаті чого Ліцеєм недоотримано належних доходів на загальну суму 45776,71 грн.

Також перевіркою встановлені факти невідображення операцій по отриманню бензину замовника та його використанню впродовж 2009-2011 років по рахунках бухгалтерського обліку в облікових регістрах, чим порушені вимоги ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, якими передбачено відображення доходів та витрат в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення методом суцільною і безперервного документування.

На підставі висновків акту ревізії ДФІ в Чернігівській області директору Дігтярівського професійного аграрного ліцею було направлено вимогу «Про усунення виявлених порушень та недоліків» від 05.10.2012 року №25-03-18-14/8160.

Відповідно до п.п. 2, 3 вищевказаної вимоги позивача зобов'язано відобразити дебіторську заборгованість за належними доходами від надання транспортних послуг по перевезенню учнів додому та в зворотному напрямку та вжити вичерпних заходів по забезпеченню надходження власних доходів від зазначеної діяльності в сумі 45776,71 грн.; в подальшому, в разі отримання благодійної допомоги, відображати фінансово-господарські операції щодо її отримання та використання по бухгалтерському обліку відповідно до норм діючого законодавства з відповідним внесенням змін до кошторису доходів та витрат за спеціальним фондом бюджет.

У 2009-2011 роках Дігтярівський професійний аграрний ліцей здійснював безкоштовне перевезення учнів з додому до місця навчання та навпаки, що підтверджується 111 шляховими листами за 2009-2011 роки на мікроавтобус ГАЗ 32213, державний номер НОМЕР_1 та КАВЗ 3270, державний номер НОМЕР_2, на яких зроблені написи про перевезення учнів в Бахмацький, Ічнянський, Талалаївський, Роменський, Чорнухинський, Прилуцький, Пирятинський, Лохвицький райони з загальним пробігом згідно записів показників спідометрів 23564 км.

Пробіг зазначеного автотранспорту здійснювався на бензині, який не обліковувався по бухгалтерському обліку ліцею. Крім того, будь-яких розпорядчих документів щодо здійснення перевезення учнів за маршрутами, вказаними в 111 шляхових листах (наказів, доручень, списків учнів, яких перевозили, тощо) в ході ревізії не були надані.

Документи, які стосуються спірних правовідносин і вилучені співробітниками УБОЗ УМВС України в Чернігівській області знаходиться в матеріалах кримінальної справи.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550, у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державної контрольно-ревізійної служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Відповідно до пункту 48 вказаного вище Порядку, проведення інспектування, передбачено, що у разі проведення ревізії на підставі звернення правоохоронних органів матеріали таких ревізій у визначені в пункті 46 цього Порядку строки передаються до правоохоронних органів. Про результати розгляду матеріалів ревізії (крім проведених за порушеними кримінальними справами) правоохоронні органи повідомляють контролюючому органу протягом 10 робочих днів після прийняття відповідного рішення.

Таким чином, при проведенні ревізії на підставі звернення правоохоронного органу, контролюючий орган не позбавлений можливості реалізації визначеного пунктом 7 частини першої статті 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу і Україні» права направляти за результатами проведених ревізій загальнообов'язкові для виконання вимоги керівництву підконтрольних установ з метою усунення виявлених порушень законодавства, порядку ефективного використання коштів і майна, належного державі чи територіальним громадам, забезпечення чого є метою діяльності цих органів згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу і Україні».

Перелік платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №38, який був чинний під час спірних правовідносин та регулював діяльність навчальних закладів в частині їх діяльності по наданню платних послуг до 27.08.2010 року та був скасований у зв'язку з прийняттям Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року №796.

Так, відповідно до п. 7 Переліку №38, до сфери транспортних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами належать: 1) перевезення меблів, домашнього майна та предметів культурно-побутового призначення; 2) надання транспортних засобів для перевезення населення, у тому числі туристсько-екскурсійних груп; 3) перевезення палива, овочів, фруктів та інших вантажів; доставка будівельних та інших матеріалів; 4) вантажно-розвантажувальні роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про освіту», забезпечення у сільській місцевості регулярного безкоштовного підвезення до місця навчання і додому дітей дошкільного віку, учнів та педагогічних працівників належить до повноважень місцевих органів державної виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в галузі освіти.

Статтею 37 Закону України «Про професійно-технічну освіту» визначено, що учень, слухач професійно-технічного закладу, зокрема, має право на пільговий проїзд у транспорті в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, Порядок надання пільгового проїзду студентам вищих навчальних закладів І-ІV рівнів акредитації та учням професійно-технічних навчальних закладів у міському й приміському пасажирському та міжміському автомобільному і залізничному транспорті територією України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.1999 року №541.

Пунктом 4 вищезазначеного Порядку №541 визначено, що кошти на пільговий проїзд студентів та учнів у міському транспорті передбачаються у відповідних місцевих бюджетах, у приміському і міжміському автомобільному транспорті - у кошторисах доходів і видатків навчальних закладів, у залізничному транспорті - централізовано у державному бюджеті для МОН.

Пунктом 43 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року №228 зазначено, що розпорядники бюджетних коштів мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, зокрема, і планами спеціального фонду.

Скаржник свою касаційну скаргу обґрунтовує тим, що суди першої та апеляційної інстанції не дослідили обґрунтованість висновків ревізії, документального підтвердження виявлених порушень, встановлення реально заподіяної шкоди. На його думку, суди дійшли хибного висновку щодо безоплатного надання транспортних послуг і завданих ліцею збитків.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженням скаржника з огляду на наступні обставини.

Нормами діючого законодавства України не визначено повноважень закладів професійно-технічної освіти щодо перевезення учнів додому (та в зворотному напрямку) службовим автотранспортом. Фактично автранспорт Ліцею використовувався для цих цілей, про що свідчить наявність шляхових листів з зазначеними маршрутами в Бахмацький, Ічнянський, Талалаївський, Роменський, Чорнухинський, Прилуцький, Пирятинський, Лохвицький райони з загальним пробігом згідно записів показників спідометрів 13564 км.

Без затверджених бюджетних асигнувань та бюджетних призначень Ліцей не мав право на здійснення безкоштовного перевезення учнів з дому до місця навчання та навпаки, оскільки кошти на пільговий проїзд учнів кошторисами доходів та видатків впродовж ревізованого періоду не затверджувались, бюджетні асигнування на здійснення заходів з пільгового проїзду учнів Ліцею не надавались.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити підставу для відмови в задоволенні касаційної скарги.

Вимогою Інспекції зобов'язано позивача вжити заходи для відшкодування завданих збитків.

Відповідно до пункту 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23квітня 2011 №499/2011, Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення такихправопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмірзгідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення ;виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 13 травня 2014 року у справі №21-89а14, від 15 квітня 2014 року у справі №21-40а14, від 02 грудня 2015 року №826/80/13-а, від 17 листопада 2015 року №21-3498а15.

За приписами частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі вказаного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про недоведеність позивачем підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Дігтярівського професійного аграрного ліцею Чернігівської області

- залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року у справі №2а/2570/3362/12 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді