Справа № 2-а-971/11
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 2-а-971/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
В лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання права на пенсію військовослужбовця учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інваліда 2-ої групи з урахуванням додаткової пенсії за шкоду, нанесену здоров`ю з 19 вересня 2003 року у розмірі 2345 грн. і з 01 січня 2004 року в розмірі 2491,03 грн., з 01 січня 2005 року в розмірі 2905 грн. та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії позивачу, як військовослужбовцю учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інваліду 2-ї групи, з урахуванням додаткової пенсії за шкоду нанесену здоров`ю, за період з 19 вересня 2003 року і виплатити суму недоотриманої пенсії, що утворилася внаслідок перерахунку.

В лютому 2015 року позивач подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного підвищення пенсії, як інваліду війни 2-ої групи, в частині застосування в період з 19.09.2003р. по 31.12.2005р. постанов КМУ №831 від 26.07.1996р. та №01 від 03.01.2002р.;

- визнати право позивача на щомісячне підвищення до пенсії, як інваліда війни 2-ої групи, з 01.01.2006р. у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №2458-ІV від 03.03.2005р.;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 при нарахуванні та виплаті позивачу, як інваліду 2-ої групи та постраждалому в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування в період з 19.09.2003р. по 31.12.2006р. постанов КМУ №831 від 26.07.1996р. та №01 від 03.01.2002р.;

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області при нарахуванні та виплаті позивачу, як інваліду 2-ої групи та постраждалому в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. постанови КМУ №01 від 03.01.2002р. та в частині застосування в період з 01.01.2008р. статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України №107-VІ від 28.12.2007р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести позивачу призначення і перерахунок пенсії, як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, з урахуванням його права на пенсію по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та на щомісячне підвищення пенсії у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 19.09.2003р. по 31.12.2005р., виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік, та починаючи з 01.01.2006р., виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області утриматися від порушення права позивача, як інваліда 2-ої групи та постраждалого в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, на отримання пенсії по інвалідності, яка у всіх випадках не може бути нижчою восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком та на щомісячне підвищення пенсії у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 26 травня 2015 року, прийнятою в порядку письмового провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 при нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 щомісячного підвищення пенсії, як інваліду війни 2-ої групи, в частині застосування в період з 09.02.2005р. по 31.12.2006р. постанов КМУ №831 від 26.07.1996р. та №01 від 03.01.2002р. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 при нарахуванні та виплаті позивачу, як інваліду 2-ої групи та постраждалому в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування у період з 09.02.2005р. по 31.12.2006р. постанов КМУ №831 від 26.07.1996р. та №01 від 03.01.2002р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено у зв`язку пропуском позивачем строку звернення до суду.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог, які залишено без задоволення, як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права, та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його вимог щодо захисту прав позивача згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 19.09.2003р. по 08.02.2005р. на підставі ст.100 КАС України, оскільки від ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходило заяви про застосування наслідків пропуску строку звернення з позовом до суду.

Також, апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Одеській області судом позбавлено позивача гарантованого статтею 55 Конституції України права на судовий захист. Подання до розгляду уточненого адміністративного позову із залученням в якості другого відповідача ГУ ПФУ в Одеській області не може вважатися фактом звернення до адміністративного суду в розумінні статей 99, 100 КАС України.

Справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає постанову суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , тобто в частині вимог, в задоволенні яких відмовлено оскаржуваним судовим рішенням.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з 19 вересня 2003 року, як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи і інваліду II групи, призначена пенсія по інвалідності, в підтвердження чого 19 вересня 2003 року ОСОБА_1 видано відповідне посвідчення на пільги, передбачені законодавством України для ветеранів та інвалідів війни. (а.с.5)

Як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачу надано статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та 29 жовтня 2003 року видано відповідне посвідчення. (а.с.6)

Умови і порядок призначення пенсій інвалідам та учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС регулюється Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС».

Розрахунок пенсії позивачу проведено виходячи з встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» розміру, який складає 19 грн. 91 коп., що підтверджується наданими ксерокопіями розрахунків з пенсійної справи позивача. (а.с.12)

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв`язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст.53 здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Однак, встановлені пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002р., всупереч положень статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а статтею 75 встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція України не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

А відтак, висновок суду першої інстанції, що позивач має право на захист прав щодо визнання протиправними дій Одеського обласного військового комісаріату з застосуванням Постанови КМУ №1 від 03.01.2002р. при нарахуванні та виплаті йому пенсій по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Поряд з цим, колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи апелянта, що при прийняті оскаржуваної постанови суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 19.09.2003р. по 08.02.2005р. з посиланням на пропуск позивачем строку звернення з позовом до суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 99 КАС України, в редакції станом на 2006 рік (час звернення з позовом до суду), передбачалося, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Тобто, передбачені ч.1 ст.100 КАС України наслідки пропущення річного строку звернення до адміністративного суду можуть застосовуватися лише у випадку, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд встановив, що під час розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_2 не наполягав на застосуванні наслідків пропуску позивачем річного строку звернення з позовом до суду, у зв`язку з чим, колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи апелянта, що його права підлягають захисту з 19.09.2003р.

Посилання апелянта на положення ч.2 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою передбачено, що сума не отриманої громадянином пенсії підлягає виплаті йому за минулий період часу без обмеження яким-небудь терміном, за висновками апеляційного суду є безпідставним, оскільки на підставі вказаної норми підлягає виплаті за минулий період часу без обмеження яким-небудь терміном лише нараховані суми пенсії, але не виплачені пенсійним органом. На не нараховані суми пенсії положення вказаної норми не застосовуються.

Також, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , заявлених до ГУ ПФУ в Одеській області. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З вказаної норми слідує, що під час розгляду справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При уточненні позовних вимог в лютому 2015 року, зокрема при пред`явленні вимог до ГУ ПФУ в Одеській області, позивач не надав суду будь-яких матеріалів, з яких можливо було б встановити, що ГУ ПФУ в Одеській області здійснювало нарахування та виплату позивачу як інваліду 2-ої групи та постраждалому в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з порушенням вимог законодавства, а також, що ОСОБА_1 звертався з цього приводу до Управління і йому відмовлено у здійсненні призначення чи перерахунку пенсії.

А відтак, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області, у зв`язку з відсутністю відомостей про наявність у позивача порушеного права, яке підлягає захисту в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.3 ч.1ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно п.1, п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 185, 197 ч.1 п.1, 198 ч.1 п.3, 202 ч.1 п.2, п.4, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 26 травня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо застосування в період з 19.09.2003р. по 31.12.2006р. постанов Кабінету Міністрів України №831 від 26.07.1996р. та №01 від 03.01.2002р. при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.