Справа № 814/3650/15
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/3650/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Градовського Ю.М.,
судді -Лукянчук О.В.

при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична база «Південний Буг» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання дій неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 року ТОВ «Туристична база «Південний Буг» (надалі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позов до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (надалі - відповідач, ДПІ), в якому просило:

- визнати протиправними дії ДПІ, що виразились у безпідставному застосуванні обмежуючих норм податкового законодавства та спричинило негативні юридичні наслідки;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.09.2015 року №, яким відмовлено у надані бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 69648,00 грн..

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що наведені в актах перевірок висновки податкового органу про порушення позивачем п.200.5 ст.200 ПК України та завищення сум бюджетного відшкодування суперечать положенням податкового законодавства.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 08.09.2015 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, ДПІ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, актом про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 28.08.2015 року встановлено порушення п.200.5 ст.200 ПК України, а саме завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за І квартал 2015 року на суму 69648,00 грн..

Згідно поданої ТОВ «Туристична база «Південний Буг» податкової звітності з податку на додану вартість за останні 12 місяців мало обсяги оподатковуваних операцій в розмірі 0 грн., які менше заявленої суми бюджетного відшкодування за ІІ квартал 2015 року у розмірі 69648,00 грн. (69535,00 грн. рядок 23.2 декларації з ПДВ та 113,00 грн. рядок 30 декларації з ПДВ). Станом на 01.10.2014 року, 31.12.2014 року, 01.01.2015 року, 31.03.2015 року, 30.06.2015 року сальдо по дебету рахунку «Основні засоби» становить 4259079,32 грн..

В акті перевірки зазначено, що згідно наявної інформації комп'ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем ДПС встановлено, що в перевіряємому періоді позивач придбав роботи та послуги для будівництва (спорудження) туристичного комплексу «Південний Буг» за адресою м. Миколаїв, вул. Бузький бульвар 13-15, який є об'єктом незавершеного будівництва, витрати на будівництво якого обліковуються на рахунку бухгалтерського обліку 15 «Капітальні інвестиції» та не є основним засобом ( не обліковуються на рахунку 10 «Основні засоби»).

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.09.2015 року №.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування спірного податкового повідомлення-рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що якщо підприємством понесені витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу) відображені на рахунку 15 «Капітальні інвестиції», це підприємство має право на отримання бюджетного відшкодування, оскільки передбачене п.200.5 ст.200 ПК України право на отримання бюджетного відшкодування не пов'язане з моментом надходження основних засобів на баланс підприємства та відображенням їх на рахунку 10 «Основні засоби».

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Зі змісту вказаного акту перевірок вбачається, що єдиною підставою для прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення про зменшення сум бюджетного відшкодування ПДВ стало те, що суми бюджетного відшкодування за вказані періоди сформовані за рахунок сум від'ємного значення, яке виникло в результаті віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених при будівництві основних фондів - власної туристичної бази «Південний Буг» по вул. Бурський бульвар, 13-15 м. Миколаїв.

Отже, позиція ДПІ полягає в тому, що позивач неправомірно включив до бюджетного відшкодування суми ПДВ, які сплачені при будівництві основних фондів, оскільки такі основні фонди не були введені в експлуатацію, а витрати на їх спорудження обліковуються позивачем не на рахунку 10, як «Основні засоби», а по рахунку 15, як «Капітальні інвестиції».

При цьому ДПІ в актах перевірок не посилається на порушення позивачем порядку формування сум податкового кредиту чи від'ємного значення з ПДВ, які враховані при розрахунку спірних сум бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.3 ст.200 цього Кодексу визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із п.п.200.4, 200.5 ст.200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п.200.5 ст.200 ПК України не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які

- були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів);

- мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Дані положення регулюють відшкодування податкового кредиту, який виникає внаслідок придбання або спорудження основних фондів. При цьому умова щодо того, що на момент заявлення бюджетного відшкодування ці основні фонди повинні визнаватись активом (відображатись на рахунку 10) в зазначеному пункті Податкового кодексу України відсутня.

Згідно із пп.14.1.138 п.14.1 ст.14 ПК України основними засобами вважаються матеріальні активи, що призначаються платником податку для використання у власній господарській діяльності, вартість яких перевищує 2500,00 грн. і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

В абз.2 п.200.5 ст.200 ПК України акцентується увагу на терміні «будівництво», зазначаючи таким чином, що платник податку має право на отримання бюджетного відшкодування у випадку нарахування податкового кредиту внаслідок будівництва основних засобів. Вказана правова норма не передбачає обов'язку платника податку ввести об'єкт у експлуатацію до дати заявлення ПДВ до бюджетного відшкодування.

Враховуючи наведені положення Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що сам факт відсутності введення в експлуатацію основних фондів не позбавляє позивача права на отримання бюджетного відшкодування, сформованого за рахунок сум ПДВ, сплачено при спорудженні таких основних фондів.

Також колегія суддів відхиляє доводи податкового органу щодо відсутності обліку позивачем витрат на спорудження вищевказаних основних фондів по рахунку 10 «Основні засоби» з наступних підстав.

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року №291, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 року №893/4186, передбачено, що для обліку витрат на придбання або створення матеріальних і нематеріальних необоротних активів призначений рахунок 15 «Капітальні інвестиції».

З матеріалів справи вбачається, що облік витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, робіт та послуг по будівництву (реконструкції) основних фондів був здійснений позивачем по рахунку 15 «Капітальні інвестиції».

Проте, в даному випадку зарахування на баланс основних засобів може бути відображеним за дебетом рахунку 10 «Основні засоби» та кредитом рахунку 15 «Капітальні інвестиції» у разі введення основних фондів в експлуатацію.

Разом з тим, право на бюджетне відшкодування відповідно до вимог Податкового кодексу України не залежить від обліку основних фондів на 10 рахунку бухгалтерського обліку та від моменту введення в експлуатацію основних фондів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.09.2015 року №, прийнято відповідачем всупереч положенням податкового законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії ДПІ, що виразились у безпідставному застосуванні обмежуючих норм податкового законодавства та спричинило негативні юридичні наслідки, оскільки на підставі дій відповідача було прийнято податкове повідомлення-рішення, тому належним способом захисту є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В даному випадку права позивача були порушені податковим повідомленням-рішенням, тому підстави для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача, що призвели до складання цього спірного податкового повідомлення-рішення, відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначає, що апелянт ДПІ (суб'єкт владних повноважень), не звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

ДПІ було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2015 року в задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до положень ч.1 ст.4, п.3.2 таблиці ставок судового збору ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, оскільки за подання позовної заяви було сплачено 2436,00 грн., то розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 2679,60 грн..

Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, відповідно до ст.94 КАС України, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з апелянта.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок №1008, отримувач коштів: УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код ЄДРПОУ суду 34380461 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2679 (дві тисячі шістсот сімдесят дев'ять) грн. 60 коп..

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 січня 2016 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський