Справа № 825/3511/15-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3511/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути 1030 грн., що належать виплаті при звільненні, а також 16779,06 грн. за невиплату протягом 97 днів належних коштів при звільненні. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на невчинення відповідачем вичерпного переліку заходів, що направлені на запобігання порушення прав позивача, а отже заборгованість відповідача з виплати належної суми при звільненні з'явилась з вини відповідача та підлягає стягненню.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.195 КАС України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 серпня 2015 року наказом голови комісії з реорганізації ГУ Держземагентства у Чернігівській області Колотіліна О.К. №33-к «Про звільнення ОСОБА_2.» позивача з 18 червня 2015 року звільнено з посади заступника начальника відділу ринку та оцінки земель ГУ Держземагентства у Чернігівській області, у зв'язку з прогулом без поважних причин, відповідно до п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України.

За ГУ Держземагентства у Чернігівській області рахується борг перед позивачем зі сплати витрат на його відрядження у розмірі 1030,00 грн., що підтверджується звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, від 10 березня 2015 року №15 та №22.

На заяву позивача «Про заробітну плату» від 10 серпня 2015 року його повідомлено листом ГУ Держземагентства у Чернігівській області від 18 серпня 2015 року №31-25-0.8-10654/2-15, що заборгованість відповідача перед ОСОБА_2 по витратам на відрядження станом на день звільнення складає 1030,00 грн., яку відповідач не має можливості оплатити, в зв'язку з призупиненням органами казначейства проведення платежів, крім захищених статей видатків, через наявність до виконання в органах казначейства судових рішень щодо стягнення боргу. Код економічної класифікації видатків 2250 «видатки на відрядження» - незахищена стаття видатків відповідно до Бюджетного кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач з метою виконання свого обов'язку щодо розрахунку із звільненими працівниками по заборгованості з витрат на відрядження звертався з відповідними листами до Держземагентства України, Держгеокадастру та ГУ Державної казначейської служби України у Чернігівській області, що, в свою чергу, спростовує твердження позивача щодо допущення Головним управлінням Держземагентства у Чернігівській області бездіяльності в частині відсутності пошуку останнім механізму розрахунку із звільненими працівниками та з урахуванням відсутності вини відповідача у затримці виплати позивачу належних йому сум при звільненні, правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Колегія суддів не погоджується з викладеними висновками суду першої інстанції в частині з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну службу», Кодексом законів про працю України.

В силу ст.11 Закону України «Про державну службу» державні службовці мають право, зокрема, на оплату праці залежно від посади, яку він займає, рангу, який йому присвоюється, якості, досвіду та стажу роботи.

У відповідності до ст.21 вищезазначеного Закону державним службовцям відшкодовуються витрати на службові відрядження та виплачуються інші компенсації відповідно до законодавства про працю України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

В силу вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, умовами застосування ч.1 ст.117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки; вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум; відсутність спору про розмір таких сум. За дотримання наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У свої апеляційній скарзі позивач посилається на невчинення відповідачем вичерпного переліку заходів, що направлені на запобігання порушення прав позивача, а отже заборгованість відповідача з виплати належної ОСОБА_2 суми при звільненні з'явилась з вини відповідача та підлягає стягненню.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що органами державного казначейства було призупинено проведення всіх платежів, крім захищених видатків, через наявність на виконанні у вищевказаних органах судових рішень про стягнення боргу, що підтверджується наявними у матеріалах справи запитами ГУ ДКС України у Чернігівській області щодо безспірного списання коштів з рахунків ГУ Держземагентства у Чернігівській області від 28 січня 2015 року №2, від 11 березня 2015 року №7, від 02 липня 2015 року №33.

ГУ Держземагентства у Чернігівській області звернулось до ГУ ДКС України у Чернігівській області із листом від 13 серпня 2015 року №8-25-0.8-10646/2-15 щодо неможливості оплати кредиторської заборгованості працівникам по витратам на відрядження за 2014-2015 роки через призупинення платежів по КПКВК 2755010 та у зв'язку із звільненням працівників, яким ГУ Держземагентства у Чернігівській області заборгувало кошти по відшкодуванню витрат на відрядження (обліковуються по КЕКВ 2250 - стаття незахищена), неможливо виконати умови статей 47 та 116 КЗпП України щодо виплати працівникам всіх сум, що належать їм на підприємстві у день звільнення.

Листом ГУ Державної казначейської служби України у Чернігівській області від 19 серпня 2015 року №09-2-09/151/6425 відповідача повідомлено, що проведення платежів за незахищеними видатками боржника може здійснюватись після списання коштів у відповідності до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року.

У відповідності до ст.55 Бюджетного кодексу України видатки на відрядження не відносяться до захищених видатків бюджету.

З наведеного вбачається, що відповідачем вчинено відповідні дії з метою забезпечення можливості не порушувати прав звільнених працівників, а отже, у даних правовідносинах відсутня вина відповідача у затримці виплати ОСОБА_2 належних йому сум при звільненні (витрат на відрядження) та відсутні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні згідно статті 117 КЗпП України.

Разом з тим, згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи, що гарантії та компенсації працівникам щодо службових відряджень встановлюються КЗпП України та іншими актами законодавства України, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені ст.121 КЗпП України (зокрема, компенсації працівникам службових відряджень), є мінімальними державними гарантіями, враховуючи відсутність на момент апеляційного розгляду справи доказів щодо виплати відповідачем компенсації витрат на відрядження ОСОБА_2, з метою належного захисту прав, свобод та інтересів позивача колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог в частині стягнення з ГУ Держземагентства у Чернігівській області на користь позивача суми коштів, належних йому при звільненні, в розмірі 1030,00 грн., наявність заборгованості та розмір якої відповідачем не заперечується.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Головного управління Держземагентства у Чернігівській області суму коштів, належну при звільненні, в розмірі 1030,00 грн. (одна тисяча тридцять грн. 00 коп.).

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.