Справа № 824/2325/15-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/2325/15-а

13 год. 23 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Якимець Х.В,

представника позивача - Бутко А.С.,

представника відповідача - не з'явився,

представника третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" до Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просив суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15348009 від 23.08.2014 року на 1/3 квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, - зареєстровану на ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.08.2007 року між ним та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №059(12) на суму 70000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором також було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Відомості про обтяження даного нерухомого майна іпотекою були зареєстровані у встановленому законом порядку, шляхом внесення відповідних реєстраційних записів до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

23.07.2014 року позивач звернувся до приватного нотаріуса, який вчинив виконавчий напис на вищевказане нерухоме майно. Надалі виконавчий напис був пред'явлений до виконання до Першотравневого ВДВС Чернівецького міського управління юстиції.

23.08.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_6 було здійснено реєстрацію 1/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Також позивач зазначив, що 14.03.2007 року приватним нотаріусом зареєстровано заборону відчуження квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за реєстровим номером №638. 16.04.2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці накладено обтяження на вказану квартиру.

На думку позивача, своїми діями державний реєстратор порушив ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п.п. 20,28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, оскільки вказані норми забороняють державну реєстрацію, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач не погоджуючись із позовними вимогами зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці №725/925/13-ц від 30.04.2014 року, яке за результатами апеляційного розгляду залишено без змін, що відповідає вимогам п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10. 2013 року N868. Також, на думку відповідача, прийняття рішення про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є виключною компетенцією державного реєстратора та не належить до компетенції органу державної реєстрації загалом в особі його керівника.

Відповідачі в судове засідання не з'явився, проте надіслали на адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у зв'язку із їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Судом встановлені такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

26.02.2007 року між Акціонерним товариством "Індустріально-Експортний Банк", повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" (кредитор) та ОСОБА_5 (позичальник) укладено кредитний договір №059(12). За умовами договору кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 70000,00 доларів США. Термін користування кредитом - з 26.02.2007 року до 26.02.2017 року (а.с. 7-12).

14.03.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №059(12) від 26.02.2007 року, між Акціонерним товариством "Індустріально-Експортний Банк", повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодавець) укладено Договір іпотеки житлового приміщення №059(12)іп. За умовами вказаного договору під іпотеку іпотекодавцем передається належна іпотекодавцю квартира №15, яка знаходиться в місті Чернівці на вулиці Руській у житловому будинку номер 245. Загальна площа квартири - 106,70 кв.м. (а.с.19-25).

23.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 винесено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: квартиру №15, яка знаходиться в місті Чернівці на вулиці Руській у житловому будинку номер 245. Загальна площа квартири - 106,70 кв.м. Стягнення проводиться за період з 14.03.2007 року по 04.07.2014 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" (а.с. 26-27).

05.08.2014 року державним виконавцем Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_8 розглянуто виконавчий напис приватного нотаріуса №3847 від 23.07.2017 року та відкрито виконавче провадження ВП№44292246 з його виконання (а.с. 13-14).

Також судом встановлено, що Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.04.2014 року №725/925/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 09.07.2014, вирішено: визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 2007 року (а.с. 73-76).

На підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.04.2014 року №725/925/13-ц, рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_6 від 23.08.2014 року, індексний номер 15348009, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, що підтверджується Інформаційною довідкою №42998193 від 30.08.2015 року (а.с. 15-18).

Вважаючи рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2014 року, №15348009 протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року N1952-IV, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (Закон N1952-IV).

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10. 2013 року N868 у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (Порядок N868).

Стаття 2 Закону N1952-IV визначає поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною другою статті 9 Закону N1952-IV передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 8 Порядку N868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Відповідно до п. 13 Порядку N868 заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Виходячи із пп. 10 п. 37 Порядку N868 до документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, відноситься також рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 28 Порядку N868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною першою ст. 24 Закону N1952-IV встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

У відповідності до ч. 9 ст. 15 Закону N1952-IV державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

14.03.2007 року приватним нотаріусом зареєстровано заборону відчуження квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за реєстровим номером №638 на підставі договору іпотеки.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 19 Закону N1952-IV державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом.

Згідно п.5 ч. 1 ст. 19 Закону N1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно ст. 23 Закону України "Про іпотеку" особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. З урахуванням зазначеного, права позивача реєстрацією частини квартири за чоловіком іпотекодавця жодним чином не порушує його права, як іпотекодержателя.

Відповідно до п. 20 Порядку N868 за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

У відповідності до п. 37 Порядку N868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

Судом встановлено, що підставою для винесення державним реєстратором Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області 19.08.2014 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15348009, від 23.08.2014 року стало рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.04.2014 року №725/925/13-ц, яке набрало законної сили 09.07.2014 року. Вказаним рішенням суду визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 2007 року. Суд не приймає доводи позивача щодо того, що 16.04.2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці накладено обтяження на вказану квартиру, а тому реєстратор повинен був відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки вказане обтяження було накладено саме для забезпечення позову ОСОБА_2 по №725/925/13-ц, рішення за результатами розгляду якої, стало підставою для реєстрації права власності на частину квартири за ОСОБА_2.

Таким чином, відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення повністю дотримано процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перевірено перелік документів, необхідних для її проведення, встановлені права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав.

У зв'язку із відсутністю підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, державний реєстратор правомірно здійснив реєстрацію права власності за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Аналізуючи вищевикладене суд робить висновок, що адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15348009, від 23.08.2014 року на 1/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Державний реєстратор при прийнятті рішення діяв в межах наданої йому компетенції та у відповідності до приписів чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки відповідач - суб'єкт владних повноважень судові витрати не поніс, суд не вирішує питання про їх стягнення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 26 січня 2016 р.