Справа № 826/9939/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 січня 2016 року № 826/9939/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Київського психоневрологічного інтернату до Державної фінансової інспекції в місті Києві про визнання протиправними та нечинними положень акту.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся Київський психоневрологічний інтернат (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної фінансової інспекції в місті Києві (надалі також - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними і нечинними положення Акта ревізії Державної фінансової інспекції в м. Києві від 31.03.15р. №06-30/542 фінансово-господарської діяльності Київського психоневрологічного інтернату в частині вжиття заходів для повного надходження до доходної частини спецфонду Інтернату належної частки пенсій підопічних та щодо незаконного нарахування та виплатити працівникам Інтернату заробітної плати (підвищення посадових окладів на 25%) на загальну суму 93116, 93 грн., та як наслідок сплати єдиного соціального внеску на суму 33801, 45 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 126918, 38 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки, викладені у Акті ревізії Державної фінансової інспекції в м. Києві від 31.03.15р. №06-30/542 фінансово-господарської діяльності Київського психоневрологічного інтернату не відповідають ні фактичним обставинам справи, ні приписам чинного законодавства, з огляду про що завдають шкоди охоронюваним законом правам та інтересам позивача.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, Державною фінансовою інспекцією в місті Києві відповідно до плану контрольно - ревізійної роботи Держфінінспекції в м. Києві на І квартал 2015 року проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Київського психоневрологічного інтернату за період з 01.01.2011 по 01.01.2015, за результатами якої складено акт ревізії від 31.03.2015 №06-30/542.

В ході ревізії відповідачем встановлено наступні порушення:

- в порушення пп. 2.4.5 Наказу № 308/519 та пп. 1.13 п. 1 Додатку № 3 до Наказу № 308/519, працівникам Інтернату незаконно нараховано та виплачено заробітної плати за 2009-2014 рр. на загальну суму 93 116,93 грн., та як наслідок сплачено ЄСВ на суму 33 801,45 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) Інтернату на загальну суму 126 918,38 гривень.

Матеріальну шкоду, нанесену Інтернату, відшкодовано директором Інтернату ОСОБА_1, в розмірі середньої заробітної плату, в порядку, передбаченому ст. 130-136 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (редакція від 25.03.2015). Крім того, на підставі заяви, із заробітної плати одного працівника в березні 2015 року було утримано суму переплачених коштів у розмірі 731,28.

- В порушення ч. 1 пп. 2.4.5.Наказу №308/519 та п.1.13 п. 1 Додатку №3 до наказу №308/519, завідуючою складом ОСОБА_2 недоотримано коштів913,17 (з ПДВ), чим завдано Інтернату матеріальної шкоди (збитків) на відповідну суму.

В ході ревізії вартість зайво списаного пального в загальній сумі 2046, 81грн. відшкодовано шляхом внесення коштів на спеціальний рахунок Інтернету.

- В порушення п. 3.3.12 ДБН Д. 1.1-1-2000 ПП «Ясен» по акту № 1 за жовтень 2013 року завищено обсяг робіт по вогнезахисту дерев'яних конструкцій лат під покрівлю та настилів по фермах на 5615 м2, та як наслідок, завищено вартість ремонтно-будівельних робіт, чим завдано Інтернату матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 54897, 26 гривень.

- В порушення п.3 ст.48 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» протягом 2012-2014 років до доходної частини спецфонду Інтернату не було зараховано 75% пенсій 4-х підопічних в загальній сумі 117666,87 грн. Внаслідок зазначеного Інтернатом недоотримано доходів спеціального фонду на відповідну суму.

Акт ревізії повноважними особами позивача підписано без заперечень.

В подальшому, відповідачем на підставі висновків акту ревізії, прийнято вимогу від 15.04.2015 №2606-14-14/3756 щодо усунення порушень виявлених ревізією.

Позивач категорично не погоджуючись із висновками ревізії щодо вжиття заходів для повного надходження до доходної частини спецфонду Інтернату належної частки пенсій підопічних та щодо незаконного нарахування та виплатити працівникам Інтернату заробітної плати (підвищення посадових окладів на 25%) на загальну суму 93116, 93 грн., звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Частинами 1 ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія.

Планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного фінансового контролю не частіше одного разу на календарний рік.

Згідно до ч. 10 ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» тривалість планової виїзної ревізії не повинна перевищувати 30 робочих днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 зазначеного вище Закону Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено п. 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006 № 550 (далі - Порядок) акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Крім того, за змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта, якому він адресований.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, що характеризується обов'язковістю приписів такого нормативно-правового акта для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання яких забезпечується правовими механізмами.

В розрізі наведеного, суд зазначає, що акт ревізії не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні чинного процесуального законодавства, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Разом з тим, висновки, викладені в акті ревізії, є лише відображенням фактичних висновків посадових осіб відповідача щодо відповідності діяльності позивача вимогам закону.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур