Справа № 804/13595/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Чаплигіної А.А.
представника позивача: ОСОБА_1
представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро»
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких зазначав, що проведеною перевіркою позивача встановлено ряд порушень ТОВ «Ретал Дніпро» приписів чинного податкового законодавства, зокрема, заниження останнім операційних доходів підприємства внаслідок порушення вимог п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135 ПК України, з урахуванням положень п.п.14.1.13, п.п.14.1.203 п.14.1 ст.14 цього Кодексу, в частині не врахування договірної вартості робіт по переробці давальницької сировини замовників ТОВ «ТД «Дніпропласт» та ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» у розмірі витрат, що виконані без висування вимоги щодо їх компенсації на суму 1984312,00грн. Так, з аналізу умов вказаних договорів вбачається, що ціна робіт з переробки давальницької сировини (договірна вартість) повинна включати (компенсувати) будь-які витрати, які несе або може нести виконавець (позивач) у зв'язку із виконанням робіт, однак, за результатами аналізу реєстрів кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку, показників доходів та витрат, врахованих в декларації з податку на прибуток, зведених даних бухгалтерського обліку - головних книг, оборотно-сальдових відомостей по бухгалтерських рахунках, встановлено факт перевищення у 4 кварталі 2012 року витрат, які понесені ТОВ «Ретал Дніпро» у зв'язку з виконанням робіт по переробці давальницької сировини над доходами, що отримані від цього виду діяльності. Наведене відбулося через не включення ТОВ «Ретал Дніпро» до собівартості виконаних робіт витрат позивача на сплату роялті на користь нерезидента ТОВ «РЕТАЛ ІНДАСТРІЗ ЛІМІТЕД» згідно ліцензійного договору №603/UA від 22.02.2010р. та адміністративних витрат, що напряму пов'язані з виконанням давальницької переробки, а відтак мали компенсуватися замовниками у складі договірної вартості. Крім того, у зв'язку із заниженням договірної вартості по постачанню послуг з переробки давальницької сировини на безоплатній основі, позивачем занижено базу оподаткування податком на додану вартість, що, в свою чергу, призвело до заниження податкових зобов'язань з цього податку на суму 399213грн. Також проведеною перевіркою позивача встановлено завищення останнім витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, на суму 3556636грн. та податкового кредиту на суму 733899,80грн. і заниження доходу на суму 632604грн. через формування даних податкового обліку за ланцюгами постачання з ТОВ «Тезза», ПП «Екоскан Сервіс», ТОВ «Стек-комп'ютер», ТОВ «Технобуд Інжиніринг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Українсько-польське підприємство з ІІ «УПС», ТОВ ВКФ «Колед» та ФОП ОСОБА_4, через які декларувався (імітувався) рух товарів нібито придбаних останнім в таких ланцюгах підприємством. Паперові носії, якими оформлені операції з цими контрагентами, через недостатність та дефектність не мають юридичної сили та доказовості. Схема фінансово-господарських відносин за цими операціями, в тому числі спроби по встановленню шляхів фізичного руху товару (послуг), вказаних у накладних за ланцюгами придання, податкова інформація про контрагентів свідчать про відсутність доказів як фактичного отримання товарів постачальниками, так і здійснення саме ними фактичного відвантаження на адресу ТОВ «Ретал Дніпро». Факт оплати коштів на користь контрагентів не є безумовним свідченням того, що поставка мала місце. Враховуючи наведене, позивач повинен був включити до складу доходів вартість вищевказаних безоплатно отриманих товарів (послуг) від невстановлених осіб, однак, цього не зробив, чим порушив п.п.135.5.4. п.135.5 ст.135 ПК України та занив суму доходів. Крім того, позивачем сформовані витрати по взаємовідносинам з ТОВ «Українсько-польське підприємство з ІІ «УПС» та ТОВ ВКФ «Колед», документальне підтвердження реальності здійснення будівельно-монтажних робіт за якими відсутнє, що унеможливлює встановлення реального виконавця, отже, такі витрати в силу приписів п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не можуть бути включені до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, через відсутність їх документального підтвердження. У зв'язку із означеним по таким господарським операціям відсутній також об'єкт оподаткування податком на додану вартість у розумінні приписів п.185.1 ст.185 ПК України.
Представники відповідача у судовому засіданні також заперечували проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені в письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
На підставі п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.6 ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України, наказу СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального ГУ ДФС від 24.10.2014р. №591 та відповідно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання, фахівцями цього контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Ретал Дніпро» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012р. по 31.12.2013р.
За результатами проведеної перевірки складено акт №108/28-01-47-03-34657144 від 03.03.2015р., яким зафіксовано встановлене під час перевірки допущення позивачем порушення приписів п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, внаслідок чого ТОВ «Ретал Дніпро» занижено податок на прибуток за 4 квартал 2012 року на суму 107751,00грн. та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за цей період на суму 1745926,00грн.; порушення приписів п.44.1 ст.44, п.187.1 ст.187, ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.4, п.198.5 та п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 1133112,00гpн.; а також порушення приписів п.3 ст.326 ПК України, внаслідок чого позивачем занижено рентну плату за спеціальне використання води на 49,63грн. (т.1 а.с.27-175).
Розглядаючи позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень, суд зважає на наступне.
Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, зокрема, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Пунктом 138.4 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Ретал Дніпро» протягом перевіряємого періоду було укладено ряд різнопредметних договорів з наступними контрагентами:
- з ФОП ОСОБА_4 договір №978 від 01.04.2011р. на поставку позивачу дерев'яних піддонів. Означена господарська операція підтверджується наступними документами: договором та додатковими угодами до нього щодо продовження строку дії цього договору, а також щодо узгодження між сторонами договору одержання товару без довіреностей на одержання товарно-матеріальних цінностей на підставі зразків підписів та штампів, що наведені у додаткових угодах; специфікацією №4 від 01.10.2012р., рахунком та видатковою накладною №00 0000296 від 04.10.2012р. Піддони за зазначеною видатковою накладною одержав комірник ТОВ «Ретал Дніпро» ОСОБА_5, підпис якого на видатковій та товарно-транспортних накладних скріплений штампом позивача, зразок якого міститься у додатковій угоді від 09.07.2013р. до договору №978 від 01.04.2011р. Одержані піддони були оприбутковані на склад ТОВ «Ретал Дніпро», що підтверджується прибутковим ордером №3648 від 04.10.2012р. За фактом поставки (першою подією), ФОП ОСОБА_4 виписано податкову накладну №299 від 04.10.2012р. Оплата поставленого за видатковою накладною №00 0000296 від 04.10.2012р. товару здійснена позивачем платіжним дорученням №3090 від 11.10.2012р. (т.2 а.с.180-200);
- з ТОВ «Тезза» договір №686 від 20.05.2010р. на поставку позивачу дерев'яних піддонів. Означена господарська операція підтверджується наступними документами: договором та додатковими угодами до нього щодо продовження строку дії цього договору, а також щодо узгодження між сторонами договору одержання товару без довіреностей на одержання товарно-матеріальних цінностей на підставі зразків підписів та штампів, що наведені у додаткових угодах; специфікаціями на поставку товарів у грудні 2013 року; видатковими накладними з підписами про отримання товару комірником ТОВ «Ретал Дніпро» ОСОБА_5, підпис якого скріплений штампом позивача, зразок якого міститься у додаткових угодах від 03.01.2013р. та від 09.07.2013р. до договору №686 від 20.05.2010р.; товарно-транспортними-накладними, прибутковими ордерами щодо оприбуткування товару на складі позивача; податковими накладними, виписаними ТОВ «Тезза» в момент виникнення податкового зобов'язання з податку на додану вартість, тобто за першою подією: поставкою - для поставок за видатковими накладними за період з 04.12.2013р. по 26.12.2013р. включно, а саме: податковими накладними №1 від 04.12.2013р., №2 від 05.12.2013р.; №3 від 05.12.2013р.; №4 від 06.12.2013р.; №27від 10.12.2013р.; №8 від 11.12.2013р.; №9 від 11.12.2013р.; №10 від 12.12.2013р.; №11 від 12.12.2013р.; №12 від 13.12.2013р.; №13 від 16.12.2013р.; №14 від 16.12.2013р.; №15 від 17.12.2013р.; №16 від 17.12.2013р.; №17 від 18.12.2013р.; №20 від 19.12.2013р.; №21 від 20.12.2013р.; №22 від 20.12.2013р.; №23 від 23.12.2013р.; №24 від 23.12.2013р.; №25 від 23.12.2013р.; №26 від 23.12.2013р.; №27 від 24.12.2013р.; №28 від 25.12.2013р.; №29 від 26.12.2013р. та №30 від 26.12.2013р., і за попередньою оплатою - за оплатою платіжним дорученням №5744 від 26.12.2013р. - податковою накладною №31 від 26.12.2013р.; платіжними дорученнями щодо оплати за поставлений товар №5622 від 12.12.2013р., №5686 від 18.12.2013р., №5744 від 26.12.2013р. (т.2 а.с.201-250, т.3 а.с.1-78, 106-135);
- з ПП «Екоскан Сервіс» договір №1543 від 07.11.2012р. на поставку позивачу дерев'яних піддонів. Означена господарська операція підтверджується наступними документами: договором та додатковою угодою до нього від 08.11.2012р., згідно якої сторони узгодили одержання товару без довіреностей на одержання товарно-матеріальних цінностей на підставі зразків підписів та штампів, що наведені у додаткових угодах; специфікацією №1 від 08.11.2012р. на поставку товару на умовах DDP місто Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 259; видатковими накладними №1 від 21.01.2013р. та №2 від 28.01.2013р., товарно-транспортними накладними №1 від 21.01.2013р., №2 від 28.01.2013р. Піддони за зазначеними видатковими накладними одержав комірник ТОВ «Ретал Дніпро» ОСОБА_5, підпис якого на видаткових та товарно-транспортних накладних скріплений штампом позивача, зразок якого міститься у додатковій угоді від 08.11.2012р. до договору №1543 від 07.11.2012р. Одержані піддони були оприбутковані на склад позивача, що підтверджується прибутковими ордерами №110 від 21.01.2013р. та №167 від 28.01.2013р. За фактом поставки (першою подією), ПП «Екоскан Сервіс» виписано податкові накладні №425 від 21.01.2013р. та №585 від 28.01.2013р. Оплата поставленого товару була здійснена ТОВ «Ретал Дніпро» платіжними дорученнями №2493 від 24.01.2013р. та №2526 від 30.01.2013р. (т.3 а.с.79-105);
- з ТОВ «Технобуд Інжиніринг» договір №ДГ-2712 від 27.12.2012р. на поставку позивачу дерев'яних піддонів. Означена господарська операція підтверджується наступними документами: договором, специфікацією №1 від 28.12.2012р., якою було передбачено поставку 28.12.2012р. піддонів на умовах DDP м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 259, згідно з Інкотермс 2010; видатковою накладною №РН-0000175 від 28.12.2012р., товарно-транспортною накладною АОН №2812 від 28.12.2012р. Піддони за видатковою накладною №РН-0000175 від 28.12.2012р. одержав комірник ТОВ «Ретал Дніпро» ОСОБА_5, підпис якого на видатковій накладній скріплений штампом позивача. Одержаний від ТОВ «Технобуд Інжиніринг» за видатковою накладною № РН 0000175 від 28.12.2012р. товар оприбутковано на склад позивача, що підтверджується прибутковим ордером №4639 від 28.12.2012р. За фактом поставки (першою подією), ТОВ «Технобуд Інжиніринг» виписано податкову накладну №490 від 28.12.2012р. Оплата поставленого згідно видаткової накладної №РН-0000175 від 28.12.2012р. на підставі наданого ТОВ «Технобуд Інжиніринг» рахунку-фактури №СФ-0000105 від 28.12.2012р. здійснена позивачем платіжним дорученням №2404 від 18.01.2013р. (т.3 а.с.136-151);
- з ТОВ «Стек Комп'ютер» договори на поставку позивачу комп'ютерної техніки (принтерів, моніторів тощо), які укладались між позивачем та ТОВ «Стек Комп'ютер» шляхом оплати ТОВ «Ретал Дніпро» (акцепту пропозиції поставки) рахунків, що виставлялись ТОВ «Стек Комп'ютер» на попередню оплату (пропозиція поставки). Означена господарська операція підтверджується наступними документами: рахунками №С 00016917 від 27.05.2013р., №С 00024090 від 19.07.2013р., №С 00024090 від 19.07.2013р., №С 00031938 від 20.09.2013р., №С 00031937 від 20.09.2013р., №С 00035089 від 14.10.2013р. та №С 00037831 від 01.11.2013р. видатковими накладними №С 00012395 від 19.06.2013р., №С 00015381 від 31.07.2013р., №С 00015382 від 31.07.2013р., №С 00020666 від 02.10.2013р., №С 00020665 від 02.10.2013р. та №С 00023192 від 31.10.2013р., платіжними дорученнями №3746 від 30.05.2013р., №4333 та №4334 від 25.07.2013р., №4871 та №4872 від 25.09.2013р., №5183 від 24.10.2013р., №5486 від 27.11.2013р., податковими накладними №1969 від 30.05.2013р., №2349 від 25.07.2013р., №2417 від 25.07.2013р., №2477 від 25.09.2013р., №2495 від 25.09.2013р., №2510 від 24.10.2013р. та №1601 від 27.11.2013р., виписаними ТОВ «Стек Комп'ютер» за фактом оплати (першою подією). Додатковим підтвердженням реального характеру господарських операцій позивача з цим контрагентом є також дані обліку ТОВ «Ретал Дніпро» щодо подальшого руху одержаних від ТОВ «Стек Комп'ютер» товарів, зокрема, введення їх в експлуатацію та/або їх списання, а саме: акти списання; акти проведення обстеження; акти приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів тощо (т.3 а.с.152-201);
Таким чином, факт здійснення реальних господарських операцій між позивачем та його вищенаведеними контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, а також документів, оформлених на виконання умов укладених договорів, які повністю відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача та рух його активів.
Наведені первинні документи були надані позивачем до перевірки та відображені в акті, складеному за її результатами.
Отримані позивачем від вказаних контрагентів товари та послуги були оплачені ТОВ «Ретал Дніпро» відповідно до вищеозначених платіжних доручень, що свідчить про помилковість доводів контролюючого органу про їх безоплатне отримання.
Придбання цих товарно-матеріальних цінностей та послуг безпосередньо пов'язане з господарською діяльністю позивача. Зокрема, дерев'яні піддони, які були придбані ТОВ «Ретал Дніпро», використані ним для пакування та навантаження готової продукції (преформ ПЕТФ та кришок), що відповідачем не заперечується. Будівельно-монтажні роботи з ремонту приміщень та асфальтобетонного покриття за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 259, виконувалися за місцезнаходженням ТОВ «Ретал Дніпро», оскільки саме там розташовані адміністративно-побутові, виробничі на складські приміщення, що є власністю позивача, а земельні ділянки за зазначеною адресою, зокрема і під асфальтобетонним покриттям, перебувають у користуванні позивача на підставі відповідних договорів оренди. При цьому приміщення та територія за зазначеною адресою використовуються позивачем в господарській діяльності, зокрема і при виробництві основної продукції. Відповідачем наведені обставини також не заперечуються. Отже, наявний безпосередній зв'язок придбаних позивачем товарів і послуг з його господарською діяльністю.
Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не надано до перевірки всіх товарно-транспортних накладних, а саме: товарно-транспортних накладних по договорам поставки з ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Технобуд Інжиніринг», ТОВ «Центровес Плюс» та ТОВ «Стек-комп'ютер», суд зазначає, що відсутність у покупця товарно-транспортних накладних на перевезення товару, яке здійснювалося його контрагентами-постачальниками за власний рахунок, не позбавляє покупця права на податковий кредит у разі наявності у нього відповідних податкових накладних, які, згідно ст.ст.198, 201 Податкового кодексу України, є підставою для виникнення у платника податку права на віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідного періоду, якщо вони отримані в ході реального виконання господарської операції. При цьому товарно-транспортна накладна є обов'язковою саме для підтвердження відомостей про господарську операцію з перевезення товару, а законодавчі норми не ставлять в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість. При цьому ТОВ «Ретал Дніпро» не здійснювало витрат на придбання транспортних послуг з метою доставки на свій склад товарно-матеріальних цінностей від означених контрагентів, оскільки обов'язки з доставки товарів відповідно до умов договорів із ними покладено на постачальників.
Відносно доводів відповідача про недоліки у заповненні деяких з наданих позивачем товарно-транспортних накладних (виправлення дати, повторення номерів у товарно-транспортних накладних, якими підтверджено поставку товару від ТОВ «Тезза» та ПП «Екоскан Сервіс»; отримання даних з інформаційної пошукової бази АІС «АВТОМОБИЛЬ» ДАІ МВС про власника вантажного автомобіля, яким здійснювалася доставка ТМЦ на склад ТОВ «Ретал Дніпро» від ПП «Екоскан Сервіс», яким останній не є), суд зазначає наступне.
Зі змісту наведених вище приписів ст.198 Податкового кодексу України вбачається, що у платника податку виникає право на включення суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту лише за умови підтвердження відповідними первинними документами здійснення господарських операцій, на підставі яких платником податків було сформовано такий податковий кредит.
Наявність незначних недоліків в оформленні товарно-транспортних накладних є обставинами, які самі по собі не позбавляють правового значення цих товарно-транспортних накладних, а тим більше інших первинних документів, що виключає відповідальність платника податків. У разі підтвердження дійсного виконання операції недоліки правореалізуючих документів є порушенням порядку заповнення цих документів, допущених постачальником, а відтак такі недоліки не можуть слугувати перешкодою для реалізації платником законного права на податковий кредит та формування витрат відповідного звітного періоду. Тим більше, що податкові накладні, на підставі яких сформовано податковий кредит, та інші первинні документи за правочинами з означеними вище контрагентами складені з дотримання обов'язкових вимог до первинних документів, встановлених ст.201 Податквого кодексу України та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Крім того, ні чинним податковим законодавством, ні законодавством, що регулює автотранспортні перевезення, не передбачений обов'язок ТОВ «Ретал Дніпро», як вантажоодержувача і покупця, перевіряти достовірність даних, зазначених вантажовідправником (замовником) в товарно-транспортних накладних у полі «Автопідприємство», встановлювати власника автомобіля чи визначати правомірність користування автомобілем іншою, ніж власник особою, тим більше у випадках придбання ТМЦ з доставкою за рахунок постачальника.
Зміст укладених ТОВ «Ретал Дніпро» з ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Тезза», ПП «Екоскан Сервіс», ТОВ «Стек-комп'ютер», ТОВ «Технобуд Інжиніринг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Українсько-польське підприємство з ІІ «УПС» та ТОВ ВКФ «Колед» договорів не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цих угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо. В межах спірних правовідносин позивач не складав податкових накладних, а отримував такі податкові накладні від контрагентів та згідно них і формував податковий кредит за відповідні періоди.
При цьому, як на час укладення угод між позивачем та його означеним вище контрагентами, так і на час їх виконання, вказані суб'єкти господарювання знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також були платниками податку на додану вартість, що відповідачем не заперечується.
Виписані цими суб'єктами господарювання податкові накладні на підставі укладених з позивачем договорів оформлені з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України, що також відповідачем не заперечується.
При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними вказаних правочинів. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв'язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Щодо доводів відповідача про те, що позивач неправомірно завищив витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, на суму 3556636грн. та податковий кредит на суму 733899,80грн., а також занизив дохід на суму 632604грн. через формування даних податкового обліку за ланцюгами постачання з ТОВ «Тезза», ПП «Екоскан Сервіс», ТОВ «Стек-комп'ютер», ТОВ «Технобуд Інжиніринг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Українсько-польське підприємство з ІІ «УПС», ТОВ ВКФ «Колед» та ФОП ОСОБА_4, через які декларувався (імітувався) рух товарів нібито придбаних останнім в таких ланцюгах підприємством, а паперові носії, якими оформлені операції з цими контрагентами, через недостатність та дефектність не мають юридичної сили та доказовості, так як схема фінансово-господарських відносин за цими операціями, в тому числі спроби по встановленню шляхів фізичного руху товару (послуг), вказаних у накладних за ланцюгами придання, податкова інформація про контрагентів свідчать про відсутність доказів як фактичного отримання товарів постачальниками, так і здійснення саме ними фактичного відвантаження на адресу ТОВ «Ретал Дніпро», суд зазначає наступне.
Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом. Навіть, якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.
При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обов'язку платників податків - одержувачів товарів - вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Також слід зазначити, що безпідставними є твердження відповідача про нереальність господарських операцій ТОВ «Ретал Дніпро» з ТОВ ВКФ «ПКФ Колед» з посиланням на встановлення за результатами аналізу податкової інформації відсутності у вказаного контрагента позивача необхідних умов, засобів та трудових ресурсів для виконання будівельних та ремонтних робіт, оскільки довідкою ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2015р. №280/04-66-22-03/02028178, складеною за результатами проведення зустрічної звірки ТОВ ВКФ «ПКФКолед» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ «Ретал Дніпро» з 01.10.2012р. по 31.12.2013р. підтверджено реальність здійснення господарських відносин між ТОВ ВКФ «ПКФ Колед» і ТОВ «Ретал Дніпро», їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а також підтверджено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків із ТОВ «Ретал Дніпро» (т.3 а.с.250, т.4 а.с.1-11).
Однак, наведене відповідачем враховано не було.
За таких обставин, суд приходить до висновку про помилковість доводів відповідача про нереальність господарських операцій ТОВ «Ретал Дніпро» з ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Тезза», ПП «Екоскан Сервіс», ТОВ «Стек-комп'ютер», ТОВ «Технобуд Інжиніринг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Українсько-польське підприємство з ІІ «УПС» та ТОВ ВКФ «Колед», а, отже, про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в частині нарахувань грошових зобов'язань з таких підстав.
Відносно позиції контролюючого органу про заниження позивачем операційних доходів підприємства внаслідок порушення вимог п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135 ПК України, з урахуванням положень п.п.14.1.13, п.п.14.1.203 п.14.1 ст.14 цього Кодексу, в частині не врахування договірної вартості робіт по переробці давальницької сировини замовників ТОВ «ТД «Дніпропласт» та ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» у розмірі витрат, що виконані без висування вимоги щодо їх компенсації на суму 1984312,00грн., а також про заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість на 399 213 грн. по операціях з переробки давальницької сировини замовників, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «Ретал Дніпро» в перевіряємому періоді здійснювалися господарські операції за договором з ТОВ «ТД Дніпро Пласт» №Д-01/11 від 10.12.2010р. та за договором з Іноземним підприємством «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» №RD.301110 від 30.11.2010р., згідно яких позивач, як виконавець, зобов'язувався виготовити в результаті переробки переданої йому замовниками - ТОВ «ТД Дніпро Пласт» та Іноземним підприємством «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» - давальницької сировини товар, асортимент та кількість якого визначена у вказаних договорах та замовленнях на виготовлення товару.
Факт реальності господарських операцій за вказаними договорами відповідачем не заперечується.
Умовами договорів №Д-01/11 від 10.12.2010р., № RD.301110 від 30.11.2010р. передбачено отримання виконавцем ТОВ «Ретал Дніпро» грошової компенсації за виконані роботи від замовників ТОВ «ТД Дніпро Пласт» та ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» та фактично така грошова компенсація отримана у повному обсязі, що повністю спростовує висновок відповідача про наявність факту постачання послуг переробки на безоплатній основі з посиланням на п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК України.
Так, відповідно до п.188.1 ст.188 ПКУ (у редакції, що була чинною у перевіряємому періоді) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.
Відповідно до наведених вимог ПК України ТОВ «Ретал Дніпро» нарахувало податкові зобов'язання з ПДВ у сумі 8049334,43 грн., виходячи з договірної вартості виконаних робіт з переробки давальницької сировини замовників ТОВ «ТД Дніпро Пласт» (38617059,92грн. без ПДВ) та ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» (1629612,24 грн. без ПДВ).
При цьому позивачем визначено дохід за цими господарськими операціями на рівні фактично одержаної компенсації від замовників ТОВ «ТД Дніпро Пласт» та ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» у сумі 41810971,52грн.
Проте, на думку відповідача, договірна вартість переробки (без ПДВ) мала бути більшою на 1996065,00грн. та складати 43807036,06грн., що відповідає сумі витрат, пов'язаних з виконанням робіт, а саме: 38108458,06грн. - собівартість реалізованих робіт і послуг (Дт 903); 1859476,00грн. - роялті за користування знаком «RETAL» (Дт 949 - Кт 84, Дт 84 - Кт 632) та 3839102,00грн. - адміністративні витрати (98% від загальної суми по Дт 92).
Так, п.135.2 ст.135 ПК України встановлено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, та включає «дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу».
Слід зазначити, що розділ ІІІ ПК України (в редакції, що була чинною у перевіряємому періоді) не встановлював будь-яких особливостей визначення розміру доходів при здійсненні операцій з переробки давальницької сировини, а відтак, ТОВ «Ретал Дніпро» цілком правомірно визначило дохід від таких операцій у розмірі договірної (контрактної) вартості робіт, яка співпадає з сумою компенсації (40246672,16грн. за 4 й кв. 2012 року) та підтверджується первинними документами (актами виконаних робіт, банківськими документами).
Натомість, для розрахунку суми заниження доходу по операціях з переробки давальницької сировини замовників ТОВ «ТД Дніпро Пласт» та ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» контролюючим органом використано дані бухгалтерського обліку по рахунках 903 (38108458,06грн.) та 703 (41810971,52грн.) в цілому за 4 й квартал 2012 року без врахування того, що на зазначених рахунках ведеться облік собівартості і доходу від реалізації усіх робіт і послуг, а не тільки робіт в межах давальницьких договорів з ТОВ «ТД Дніпро Пласт» та ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед». У зв'язку із чим розрахунок суми заниження доходу (1996065,00грн.) та податкових зобов'язань з ПДВ (399213,40грн.) за 4 й квартал 2012 року є некоректним та не відповідає даним обліку позивача.
Твердження відповідача, що витрати ТОВ «Ретал Дніпро» на сплату роялті та адміністративні витрати напряму пов'язані з виконанням давальницької переробки, а відтак мали включатися до собівартості виконаних робіт та компенсуватися замовниками у складі договірної вартості, суперечить вимогам чинного податкового законодавства та П(С)БО.
Як зазначалося вище, відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.140.1.2 п.140.1 ст.140 ПК України при визначенні об'єкта оподаткування враховуються витрати подвійного призначення, зокрема, витрати з нарахування роялті.
Згідно п.138.8 ст.138 ПК України собівартість виконаних робіт складається з витрат, прямо пов'язаних з виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно до п.17 П(С)БО 16 «Витрати» витрати, пов'язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.
При цьому позиція ДФС України щодо податкового обліку сум роялті викладена в Узагальнюючій податковій консультації щодо деяких питань з оподаткування податком на прибуток при виплаті роялті, затвердженій Наказом ДПС України від 15.02.2012р. №122, згідно якої витрати з нарахування роялті відносяться до витрат подвійного призначення, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування у складі інших витрат. Водночас, якщо витрати з нарахування роялті можуть бути безпосередньо віднесені на конкретний об'єкт витрат, то такі витрати враховуються у складі собівартості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Враховуючи умови ліцензійного договору №603/UA від 22.02.2010р., укладеного позивачем з ТОВ «РЕТАЛ ІНДАСТРІЗ ЛІМІТЕД» та фактичні напрямки використання знаку «RETAL» (в якості елементу назви підприємства Ліцензіата; в діловій документації, в рекламі та в мережі інтернет, у тому числі в доменних мережах; при нанесенні на упаковку, в якій міститься продукція Ліцензіата або продукція, що виготовляється Ліцензіатом на підрядних умовах, в тому числі при виконанні робіт по виготовленню продукції з давальницької сировини), витрати з нарахування роялті неможливо напряму віднести на конкретний об'єкт витрат (чи то адміністративних, чи то загальновиробничих, чи то виробничих) в залежності від напрямків використання знаку «RETAL». Отже, є підстави стверджувати, що витрати на сплату роялті прямо не пов'язані з виконанням давальницької переробки, а тому ТОВ «Ретал Дніпро» цілком обґрунтовано обліковувало суми роялті на рахунку 949 «Інші операційні витрати» з відображенням у складі інших витрат по рядку 06.04.34 додатка ІВ до декларації з податку на прибуток за 2012 рік (а не у складі собівартості виконаних робіт по рядку 05.1 декларації).
Наявність часткового і непрямого зв'язку витрат на нарахування роялті з виконанням робіт в межах давальницьких договорів, є підставою для врахування сум роялті при формуванні договірної вартості таких робіт (у складі націнки), що і було зроблено позивачем та підтверджується даними бухгалтерського і податкового обліку: дохід від реалізації робіт і послуг (Дт 703 - 41 810 971,52 грн.) перевищує собівартість реалізації робіт і послуг (Дт 903 - 38 108 458,06 грн.) на 3 702 513,46 грн. Даний факт є підтвердженням того, що вся сума нарахованого за 4 квартал 2012 року роялті (1 859 476 грн.) фактично компенсована замовниками у складі націнки.
Окремо слід зазначити, що незалежно від способу податкового обліку сум роялті (у складі собівартості або у складі інших витрат) всі нараховані у 4 му кварталі 2012 року суми роялті враховувались би у складі витрат, що зменшують об'єкт оподаткування, тому що ТОВ «Ретал Дніпро» не має незавершеного виробництва.
Щодо доводів відповідача про необхідність включення до договірної вартості переробки адміністративних витрат на суму 3839102,00грн. (98% від загальної суми по Дт 92), суд зазначає наступне.
Згідно з умовами договорів про переробку давальницької сировини відшкодуванню замовниками ТОВ «ТД Дніпро Пласт» та ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» підлягали будь-які витрати (виробничі витрати) виконавця - ТОВ «Ретал Дніпро», понесені у зв'язку з виконанням робіт.
Водночас, адміністративні витрати ТОВ «Ретал Дніпро» у 4 кварталі 2012 року (Дт рах.92, рядок 06.1 декларації з податку на прибуток за 2012 рік) складаються з витрат на опалення, освітлення офісних приміщень, оплату праці та відрядження адміністративного персоналу, амортизації будівлі АБК та оргтехніки, придбання канцтоварів та інших витрат загальногосподарського характеру, а тому не підлягають компенсації замовниками у складі договірної вартості виконаних робіт. Слід зазначити, що перевіркою не встановлено порушень щодо складу (структури) адміністративних витрат ТОВ «Ретал Дніпро» за 4 квартал 2012 року, що підтверджує відсутність зв'язку таких витрат з виконанням переробки давальницької сировини замовників, а відтак, і відсутність підстав для висування вимоги щодо їх компенсації замовниками.
Наявність прибутку від реалізації робіт і послуг (в тому числі послуг з переробки давальницької сировини замовників ТОВ «ТД Дніпро Пласт» та ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед») у сумі 3702513,46грн. свідчить про те, що такі господарські операції здійснювалися ТОВ «Ретал Дніпро» з наміром одержати економічний ефект, тобто з діловою метою у значенні, наведеному в п.п.14.1.231 ПК України, згідно якої розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Таким чином, висновки відповідача про заниження позивачем доходу від операційної діяльності за 4 квартал 2012 року на 1996065,00грн. та заниження ПДВ за жовтень-грудень 2012р. на 399213,00грн. є необґрунтованими та протиправними.
Судом встановлено, що ТОВ «Ретал Дніпро» в період з жовтня 2012 року по грудень 2013 року здійснювало операції з імпорту товарів на безоплатній основі за договором №UA-67/08 від 01.09.2008р.
Формуючи таким чином свій податковий кредит, позивач керувався податковою консультацією, наданою Окружною державною податковою службою - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків листом від 27.06.2012р. №3383/10/06 038 «Про надання консультації» у відповідь на запит ТОВ «Ретал Дніпро» від 28.05.12р. за вих.№219, в якому позивач просив надати роз'яснення, зокрема, з наступного питання: «Чи має право ТОВ «Ретал Дніпро» включити до складу податкового кредиту суму ПДВ, сплачену при імпорті безоплатно отриманої від нерезидента сировини для виробництва преформи і кришки?».
Вказаною вище податковою консультацією було надано роз'яснення, що ПДВ, сплачений при імпорті безоплатно отриманих товарів та обчислений відповідно до вимог податкового і митного законодавства, включається до складу податкового кредиту платника податку за умови використання імпортованих товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Так, відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 ПК України, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
У разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку (п.201.12 ст.201 ПК України).
Згідно із п.198.2 ст.198 ПК України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковим зобов'язанням згідно п.187.8 ст.187 цього Кодексу.
Пунктом 190.1 статті 190 ПК України визначено, що базою оподаткування при ввезенні товарів на митну територію України є договірна (контрактна) вартість, але не менша митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті, за винятком податку на додану вартість, що включаються до ціни товарів/послуг згідно із законом.
Отже, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що вимога щодо оплатного одержання товарів, як необхідна вимога до включення сум ПДВ до складу податкового кредиту, не стосується операцій з ввезення товарів на митну територію України, оскільки при такій операції ПДВ підлягає сплаті платником податку безпосередньо до бюджету України, що дозволяє включати суми сплаченого податку до складу податкового кредиту.
Таким чином, позивач діяв у повній відповідності до норм законодавства та у відповідності до отриманої податкової консультації, яка не була змінена або скасована.
При цьому відповідно до положень п.53.1 ст.53 ПК України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.
Також слід зазначити, що відповідач не заперечує правильності обчислення сум ПДВ, що зазначені в вантажних митних декларація. Також не заперечує Відповідач і факту використання імпортованих товарів за зазначеними вантажними митними деклараціями в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності ТОВ «Ретал Дніпро».
За таких обставин, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1461,60грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, а відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 1461,60грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ретал Дніпро» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова