Справа № 819/807/14-а
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Справа № 876/7630/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 липня 2015 року по справі № 819/807/14-а за позовом Державної фінансової інспекції в Тернопільській області до Кременецької загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів про зобов`язання виконати вимоги, -

В C Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в Тернопільській області звернулась із адміністративним позовом до Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів із позовною заявою про зобов'язання виконати вимоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної позапланової документальної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів за період 2008-2010 р. було складено акт від 22.11.2013 р. № 19-22/105.

За наслідками виявлених та зафіксованих у акті порушень та з метою їх усунення відповідачу пред'явлено вимоги від 09.12.2013 р. № 19-19-12-15/1219, пунктом 2 яких відповідача зобов'язано:

- провести відповідну роботу щодо повернення зайво нарахованих та виплаченої грошової винагороди та премії педагогічним працівникам. В іншому випадку стягнути з особи, виної у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 12 658,00 грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України.

- провести перерахунок та відповідні взаєморозрахунки щодо сум внесків до державних цільових фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 4 202,46 грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів).

У зв'язку із вищенаведеним відповідачем не забезпечено виконання зазначеного пункту вимог позивач звернувся із даним позовом до суду.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив позивач Державна фінансова інспекція в Тернопільській області, яка покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального процесуального права, просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 липня 2015 року скасувати, та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що проведеною під час ревізії перевіркою правильності нарахування і виплати педагогічним працівникам матеріальної допомоги, премій, установлення їм надбавок і доплат до посадових окладів встановлено, що в порушення підп. 4 п. 5 наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ, освіти та наукових установ» від 26 вересня 2005 року № 557, за вересень, грудень 2008 року та вересень, грудень 2008 року та вересень, грудень 2009 року, преміювання керівників, а саме заступників директора школи - інтернату, а не за рішенням органу вищого рівня (відділу освіти Кременецької районної державної адміністрації) у межах наявних коштів на оплату праці, в результаті чого заступникам директора, надміру нараховано премії на загальну суму 12658,00 гривень, а саме : за вересень, грудень 2008 року в сумі 5926,20 грн., та вересень, грудень 2009 року - 6731,80 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області проведено позапланову документальну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступнеів за період 2008-2010 р. за результатами якою складено акт від 22.11.2013 р. № 19-22/105.

За наслідками виявлених та зафіксованих у акті порушень та з метою їх усунення на підставі припису п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» відповідачу пред"явлено вимоги від 09.12.2013 р. № 19-19-12-15/1219, пунктом 2 яких відповідача зобов"язано:

- провести відповідну роботу щодо повернення зайво нарахованох та виплаченої грошової винагороди та премії педагогічним працівникам. В іншому випадку стягнути з особи, виної у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 12 658,00 грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України.

-провести перерахунок та відповідні взаєморозрахунки щодо сум внесків до державних цільових фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 4 202,46 грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів).

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх не відшкодування.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 18 вересня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14 відповідно).

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, дії Держфінінспекції щодо спонукання підконтрольної установи в судовому порядку виконати вимогу про вчинення дій спрямованих на стягнення збитків не узгоджуються з нормами чинного законодавства, є протиправними, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 липня 2015 року по справі № 819/807/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник