Справа № 808/2846/15
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2016 рокусправа № 808/2846/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвогнезахист» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року у справі № 808/2846/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвогнезахист» до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвогнезахист» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 15.04.2015 № 55/10/08-29-22-01 щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу та зобов'язати відповідача погодити застосування процедури податкового компромісу за податковими зобов'язаннями, визначеними податковим повідомленням-рішенням № від 06.04.2015 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На думку апелянта, суд не врахував, що контролюючим органом передчасно прийнято спірне рішення без дотримання процедури, передбаченої підрозділом 9-2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач, належним чином належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, до суду уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття не повідомив, заперечень за апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2015 року у справі № 335/8949/14-к (1-кп/335/25/2015) прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2015 року, яким ТОВ «Спецвогнезахист» визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 728.578,52 грн. (основний платіж - 485.719,01 грн., штрафні (фінансові) санкції - 242.859,51 грн.). Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Спецвогнезахист» 08.04.2015 року оскаржило його до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області. Разом з цим 09.04.2015 року ТОВ «Спецвогнезахист» подало до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області заяву про застосування податкового компромісу по зазначеному податковому повідомленню-рішенню № від 06.04.2015 року. Рішенням № 55/10/08-29-22-01 від 15.04.2015 року Державна податкова інспекція в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області не погодила застосування процедури податкового компромісу ТОВ відповідальністю «Спецвогнезахист», посилаючись на пункт 1, пункт 2 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірного рішення, оскільки позивачем не була здійснена оплата 5% від суми податкового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № , протягом 10 календарних днів з дня подання ним заяви про намір досягнення податкового компромісу.

Апелянт вказує на помилковість висновку суду першої інстанції, оскільки заява про застосування податкового компромісу ним була подана 09.04.2015 року, а спірне рішення про непогодження застосування процедури податкового компромісу прийнято відповідачем 15.04.2015 року, тобто до закінчення 10-денного терміну.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що частина 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язує адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи спірне рішення щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу, відповідач послався на п.1, п.2 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України, зазначивши також, що заява ТОВ «Спецвогнезахист» не відповідає умовам податкового компромісу.

При цьому пункт 1 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України містить визначення податкового компромісу, умови складання та подачі уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань; пунктом 2 цього ж підрозділу визначено, що сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми.

Позивач не заперечує проти тієї обставини, що ним при подачі заяви не було сплачено 5 відсотків суми податкового зобов'язання, проте вказує, що такий обов'язок він мав виконати протягом 10 днів з дня подачі заяви, тобто до 19.04.2015 року. Однак, в чому саме полягає невідповідність заяви позивача умовам податкового компромісу, визначеному пунктом 1 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України у спірному рішенні не зазначено.

Під час розгляду справи відповідач у письмових поясненнях вказав на неможливість застосування податкового компромісу з огляду на закінчення 16.04.2015 року періоду, протягом якого платники податків могли скористатися процедурою податкового компромісу, саме тому і було прийнято спірне рішення (а.с.11). У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач зазначав також і про те, що періоди листопад, грудень 2010 року та березень 2011 року «не підпадають під строки давності п. 1 ст. 102 ПКУ».

Отже, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем були вказані три підстави для непогодження застосування процедури податкового компромісу: - сплив терміну, протягом якого платник податків мав право скористатися процедурою податкового компромісу; - несплата 5 відсотків суми грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням; - неможливість застосування податкового компромісу до періодів листопад, грудень 2010 року, березень 2011 року.

Щодо першої підстави - неможливості застосування процедури податкового компромісу через сплив 90 денного терміну на його застосування, встановленого Законом № 63-УІІІ.

Розділ ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України був доповнений підрозділом 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» Законом України № 63-УІІІ від 25.12.2014 року, який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 17.01.2015 року. Пунктом 12 підрозділу 9-2 передбачено, що платники податків з метою застосування податкового компромісу мають право подати уточнюючі розрахунки або заяви відповідно до положень цього підрозділу протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності цим підрозділом, тобто до 16.04.2015 року.

Отже, законом визначено право платника податків на подачу відповідної заяви про застосування податкового компромісу, проте не визначений граничний термін застосування цього компромісу контролюючим органом. Зважаючи на те, що заява про застосування податкового компромісу була подана ТОВ «Спецвогнезахист» 09.04.2015 року, тобто в межах 90 денного терміну, встановленого вказаним вище пунктом 12 підрозділу 9-2, доводи контролюючого органу в цій частині є неспроможними.

Щодо другої підстави - несплати 5 відсотків від суми грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 9-2 платник податків сплачує податкові зобов'язання, визначені в уточнюючому розрахунку та/або податковому повідомленні-рішенні, у розмірі 5 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем узгодження. Днем узгодження вважається день отримання повідомлення контролюючого органу про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки, а в разі прийняття рішення про необхідність проведення документальної позапланової перевірки - день отримання довідки, що підтверджує правомірність визначення сум податкових зобов'язань в уточнюючому розрахунку, або день отримання податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами такої перевірки. Пунктом 7 передбачено, що процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Згідно пункту 3.12 Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом Державної фіскальної служби України 17.01.2015 року №13, досягнення податкового компромісу здійснюється за заявою про компроміс по податковому повідомленню-рішенню лише у разі відповідності заяви та податкового зобов'язання, щодо якого її подано, умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом, та сплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, у встановлені Кодексом терміни сплати узгодженого податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом.

Отже, підрозділом 9-2 визначений один термін сплати узгодженого податкового зобов'язання - 10 календарних днів з дня, наступного за днем узгодження (у даному випадку - подання платником податків заяви), що відповідає положенням статті 57 Податкового кодексу України, якою визначені строки сплати податкового зобов'язання.

В Методичних рекомендаціях також зазначено, що досягнення податкового компромісу здійснюється за Заявою про компроміс по ППР лише у разі відповідності заяви та податкового зобов'язання, щодо якого її подано, умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом, та сплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 підрозділу 9 2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, у встановлені Кодексом терміни сплати узгодженого податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом.

Подавши заяву 09.04.2015 року, позивач мав сплатити протягом 10 календарних днів, тобто до 19.04.2015 року, 5 відсотків від суми податкового зобов'язання, визначеної податковим повідомленням-рішенням, тому відмова в погодженні застосування процедури податкового компромісу з підстави несплати вказаної суми до подачі заяви є, на думку колегії суддів, незаконною.

Щодо третьої підстави - неможливість застосування податкового компромісу до періодів листопад, грудень 2010 року, березень 2011 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підпунктом 102.2.2 пункту 102.2. статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов'язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення № прийнято після звільнення ОСОБА_1 (генерального директора ТОВ «Спецвогнезахист») від кримінальної відповідальності на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2015 року у справі № 335/8949/14-к (1-кп/335/25/2015) - а.с. 13-16. Отже висновок відповідача щодо неможливості застосування процедури податкового компромісу зроблений без врахування цієї обставини та жодним чином не обґрунтований.

Незважаючи на те, що рішення щодо погодження/непогодження застосування процедури податкового компромісу приймається у довільній формі, воно має відповідати, у тому числі, загальним вимогам, встановленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. В обов'язковому порядку в ньому зазначається: дата прийняття рішення; дата, номер заяви про компроміс по податковому повідомленню-рішенню; дата, номер податкового повідомлення-рішення, загальна сума грошових зобов'язань по повідомленню-рішенню; відомості щодо оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному/судовому порядку; наявність кримінального провадження; норми законодавства, що є підставою для прийняття цього рішення; загальна сума податкових зобов'язань, визначених контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні, щодо яких може бути застосований податковий компроміс (відповідно до розрахунку); загальна сума податкових зобов'язань, що підлягає сплаті платником податків для досягнення податкового компромісу (5 відсотків). У разі встановлення фактів щодо невідповідності заяви про компроміс по податковому повідомленню-рішенню та податкового зобов'язання, щодо якого її подано, умовам податкового компромісу, передбаченим Кодексом, приймається рішення довільної форми щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу.

Спірне рішення не містить визначення загальної суми податкових зобов'язань, що підлягає сплаті платником податків для досягнення податкового компромісу (5 відсотків), в ньому також не вказано встановлених фактів щодо невідповідності заяви про компроміс.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо протиправності спірного рішення відповідача знайшли своє підтвердження при розгляді апеляційної скарги, внаслідок чого оскаржена постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована.

Вирішуючи позовні вимоги, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування спірного рішення підлягають задоволенню з наведених вище підстав. Разом з тим, вимога позивача про зобов'язання відповідача погодити застосування процедури податкового компромісу за податковим повідомленням-рішенням № від 06.04.2015 року задоволенню не підлягає з огляду на неможливість втручання суду у дискреційні повноваження відповідача, який є суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвогнезахист» - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року у справі № 808/2846/15 - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвогнезахист» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області № 55/10/08-29-22-01 від 15 квітня 2015 року щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецвогнезахист».

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко