Справа № 826/13067/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 січня 2016 року № 826/13067/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомоб'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2»
до 3-тя особаГоловного територіального управління юстиції у місті Києві товариство з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.»
провизнання протиправним та скасування рішення від 07.02.2013 та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Чекригіна Олександра Валерійовича, яким зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна: група нежилих приміщень НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0, номер запису про право власності: 183244, дата та час державної реєстрації: 07.02.2013 19:20:06;

- зобов'язати Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.» на об'єкт нерухомого майна: група нежилих приміщень НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0.

Під час судового розгляду справи судом в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.».

Позовні вимоги мотивовано тим, що державним реєстратором оскаржуване рішення прийнято необґрунтовано, оскільки станом на момент прийняття останнього, рішення Святошинського районного суду міста Києва, яке виступило в якості підстави для рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: група нежилих приміщень НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, за фірмою «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю, було оскаржене до суду апеляційної інстанції, а тому не набрало законної сили.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що у державного реєстратора станом на момент прийняття оскаржуваного рішення була відсутня інформація щодо апеляційного оскарження вказаного рішення Святошинського районного суду міста Києва.

Третя особа також заперечувала проти задоволення позовних вимог, наголошуючи на тому, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» не є належним позивачем у розглядуваному спорі, оскільки права останнього оскаржуваним рішенням не порушені. Крім того, за твердженням третьої особи, позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду.

Розгляд справи №826/13067/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію приватної власності останнього на групу нежилих приміщень за адресою місто Київ, вулиця Чаадаєва, 2-Б, НОМЕР_2.

У відповідності до наявної у матеріалах справи копії картки прийому заяви від 07.02.2013 №286832, вказана заява зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07.02.2013 19:20:06 за реєстраційним номером 151614, до якої були додані такі документи:

- копія довіреності, серія та номер: б/н, виданий 05.02.2013, видавник: товариство з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.»;

- виписка з ЄДРЮО та ФОП копія, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 21.12.2012, видавник: державний реєстратор Дарчук І.М.;

- копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, серія та номер: А00 068404, виданий 10.04.1997, видавник: державний реєстратор Піддубняк Ю.М.;

- копія довідки ЄДРПОУ, серія та номер: АБ 547711, виданий 20.12.2012, видавник: відділ статистики у Святошинському районі міста Києва;

- рішення суду, серія та номер: б/н, виданий 17.10.2012, видавник: Святошинський районний суд міста Києва;

- технічний паспорт, копія технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданий 05.08.2008, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна .

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів, державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.02.2013 №483421, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на групу нежилих приміщень НОМЕР_2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, за товариством з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.».

Вказане також підтверджується відповідним записом №183244 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, копія якого наявна у матеріалах справи, у відповідності до якого 07.02.2013 о 19:20:06 здійснено державну реєстрацію приватної власності товариства з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.» на групу нежилих приміщень НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані особами, які беруть участь у справі, докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Приписами частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

При цьому, положеннями частин 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Під суб'єктом владних повноважень пункт 7 частини 1 статті 3 Кодекс адміністративного судочинства України розуміє орган державної влади, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас, право на звернення до суду як складова права на судовий захист гарантується статтею 55 Конституції України та пов'язується з переконанням самої особи про наявність порушень її прав, свобод або інтересів і бажанням звернутися до суду.

Офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» надано в рішенні Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 «У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес)».

Так, у даному рішенні Конституційного Суду України вказано, що поняття «охоронюваний законом інтерес», яке вживається в частині 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2», останнє створено власниками квартир та приміщень багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

У відповідності до пункту 1.7 статуту позивача, останній відповідає за своїми зобов'язаннями, коштами і майном об'єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов'язки, виступає позивачем та відповідачем у суді.

Об'єднання має право доручати правлінню в межах повноважень, визначених статутом, захищати права, представляти законні інтереси власників в органах виконавчої влади і органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, незалежно від форми власності (пункт 2.4 статуту).

Об'єднання зобов'язане забезпечувати дотримання інтересів усіх членів об'єднання при встановленні умов і порядку володіння, користування та розпорядження спільною власністю, розподілі між членами об'єднання, витрат на експлуатацію та ремонт неподільного і загального майна (пункт 2.6 статуту).

Крім того, положеннями статті 18 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що об'єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов'язане, зокрема, припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласниками.

При цьому, суд звертає увагу, що положеннями статуту позивача не передбачено прийняття загальними зборами об'єднання рішення про уповноваження останнього на представлення інтересів мешканців у суді, оскільки вказане об'єднання здійснює у силу наведених приписів Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та статуту.

З огляду на викладене вбачається, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» має право звертатись до адміністративного суду для оскарження протиправних рішень суб'єктів владних повноважень, зокрема рішення про державну реєстрацію права власності на групу нежилих приміщень, розташованих за адресою АДРЕСА_1, тобто належного до відання такого об'єднання, оскільки вказане відповідає як поняттю суспільного інтересу, так і меті діяльності позивача, закріпленої у статуті та Законі України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Також, суд одразу звертає увагу на наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На підтвердження дотримання строку звернення до суду позивач посилається на те, що про наявність оскаржуваного рішення він дізнався лише у травні 2015 року під час розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/23198/13 про визнання права власності на нерухоме майно, про що суду надано копію відповіді реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 18.05.2015 №10957/0/11-15 у відповідь на судовий запит.

При цьому, у суду відсутні підстави ставити під сумнів надану позивачем інформацію щодо ознайомлення з фактом прийняття оскаржуваного рішення саме у травні 2015 року, оскільки суду не надано доказів того, що позивач був обізнаний з ним раніше.

Суд не може погодитися твердженнями третьої особи, яка вважає, що оскільки особа, яка підписувала апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.10.2012 у справі №2/2608/6738/12 (№2608/15409/12), є членом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2», то позивач вважається таким, що міг бути повідомленим про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Факт подачі апеляційної скарги на вказане рішення Святошинського районного суду міста Києва не може бути підставою для висновку про обізнаність з вчиненням оскаржуваної реєстраційної дії, оскільки між цими двома подіями немає причинного зв'язку.

Також, суд вважає необґрунтованими твердження третьої особи про те, що позивач міг бути повідомлений раніше про реєстрацію права власності на таке нерухоме майно з посиланням на те, що під час судового розгляду цивільної справи №2/2608/6738/12 (№2608/15409/12) представниками фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю неодноразово заявлялося та попереджалося про майбутню реєстрацію права власності у зв'язку з тим, що такі твердження про можливу майбутню реєстрацію права власності не створюють факту наявних порушених прав та інтересів, внаслідок чого позивач мав змогу звернутися до суду за їхнім захистом.

За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку про порушення позивачем строків звернення до суду із заявленими у даній адміністративній справі позовними вимогами.

Щодо суті спору суд зазначає таке.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (пункт 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження (частина 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили (пункт 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (пункт 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії реєстраційної справи, підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.02.2013 №483421 слугувало рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.10.2012 у справі №2/2608/6738/12 (№2608/15409/12), у відповідності до резолютивної частини якого зустрічний позов фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «ТММ-Енергобуд» про визнання права власності задоволено, визнано за фірмою «Т.М.М.» - товариством з обмеженою відповідальністю право приватної власності на групу нежитлових приміщень № 60 площею 344,60 кв.м. у будинку АДРЕСА_1.

У подальшому, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06.03.2013 (з урахуванням ухвали Апеляційного суду міста Києва від 13.03.2013 про виправлення описки) у вказаній справі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.10.2012 скасовано в частині задоволення зустрічного позову фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю; в цій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено, а в іншій - залишено без змін.

З урахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для висновку про порушення державним реєстратором реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Чекригіним Олександром Валерійовичем вказаних вимог Закону під час прийняття рішення від 20.02.2013 №483421.

Так, для вчинення реєстраційної дії державному реєстратору надано копію рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.10.2012 у справі №2/2608/6738/12 (№2608/15409/12) з відміткою суду про набрання ним чинності станом на 29.10.2012, відтак, у державного реєстратора не було визначених Законом підстав для відмови у вчиненні реєстраційної дії.

У той же час, оскаржуване рішення не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню, оскільки рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.10.2012 у справі №2/2608/6738/12 (№2608/15409/12), покладене в основу оскаржуваного рішення, скасовано судом апеляційної інстанції.

Крім того, суд звертає увагу, що ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16.01.2014 у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю, третя особа об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» про визнання недійсним договору оренди та за зустрічним позовом фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «ТММ-Енергобуд», третя особа об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» про визнання права власності, направленій на новий розгляд на до суду першої інстанції ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2013, позовну заяву ОСОБА_4 до фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю, приватного акціонерного товариства «ТММ-Енергобуд», третя особа об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2 про визнання недійсним договору оренди та зустрічний позов фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «ТММ-Енергобуд», третя особа об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» про визнання права власності залишено без розгляду.

Відтак, рішення Святошинського районного суду міста Києва, на підставі якого прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.02.2013 №483421, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на групу нежилих приміщень НОМЕР_2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, за товариством з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.», за результатами чого внесено запис №183244 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, скасоване та законної сили не набрало, що виключає продовження існування останнього.

Таким чином, суд дійшов висновку про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.02.2013 №483421, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на групу нежилих приміщень НОМЕР_2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, за товариством з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.» та зобов'язання Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.» на об'єкт нерухомого майна: група нежилих приміщень НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.02.2013 №483421, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на групу нежилих приміщень НОМЕР_2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, за товариством з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.».

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у місті Києві внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Т.М.М.» на об'єкт нерухомого майна: група нежилих приміщень НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.