Справа № 818/7362/13-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року м. Київ К/800/16064/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Сумської митниці Міндоходів, Державної митної служби України про зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці Міндоходів, Державної митної служби України, в якому просила:

- визнати дії Сумської митниці неправомірними в частині невиплати їй середньої заробітної плати за період з 30.03.2012 року по 17.02.2013 року та не проведення відповідних розрахунків з позивачем відповідно до постанови ХААС від 29.03 2012 року по справі № 2а-1870/7532/11;

- зобов`язати Сумську митницю розрахувати середню заробітну плату за час вимушеного прогулу позивача з 30.03.2012 року по 17.02.2013 року та включити в суми розрахунку при звільненні;

- зобов`язати Сумську митницю провести усі належні позивачу виплати за період з 30.09.2011 року по 19.02.2013 року з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Сумську митницю виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку починаючи з дати звільнення (19.02.2013 року) і по день фактичного розрахунку;

- зобов`язати Держмитслужбу України та Сумську митницю компенсувати завдану моральну шкоду в сумі 100000,00 грн. (по п`ятдесят тисяч грн. з Держмитслужби України та Сумської митниці).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Сумської митниці Міндоходів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог про зобов'язання Сумської митниці провести усі належні ОСОБА_4 виплати за період з 30.09.2011 року до 19.02.2013 року з урахуванням виплачених сум закрито з підстав наявності ухвали суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року позовну заяву ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Сумської митниці Міндоходів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправними (дій) бездіяльності Державної митної служби України щодо зволікання з виконанням рішення суду в частині поновлення на роботі та в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Сумської митниці в частині невиплати середнього заробітку за період з 30.03.2012 року до 17.02.2013 року та не проведення відповідних розрахунків відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2013 року у справі 2а-1870/7532/11- залишено без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду в цій частині вимог.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Сумської митниці Міндоходів про зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог про зобов'язання Державної митної служби України та Сумської митниці компенсувати завдану ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 100 000 грн. (по пятдесят тисяч гривень з Державної митної служби України та з Сумської митниці).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Сумської митниці Міндоходів, Державної митної служби України про зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року залишено без змін ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року щодо закриття проваджень у справі та залишення її без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року залишено без змін постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року.

Не погоджуючись з постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року, ОСОБА_4 звернулась до суду з касаційною скаргою, в який просить їх скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.03.12 р. у справі № 2а-1870/7532/11 були визнані протиправними та скасовані наказ Державної митної служби України № 2130-к від 29.09.11 р. та наказ Сумської митниці № 932-к від 29.09.11 р., ОСОБА_4 була поновлена на державній службі на посаді начальника відділу контролю за переміщенням товарів Сумської митниці з 30.09.11 р. та на її користь з Сумської митниці стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанції вказували на те, що порядок виконання судових рішень в адміністративних справах визначений в ст. 257 КАС України, в ч. 4 якої передбачено примусове виконання судових рішень в адміністративних справах в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Згідно вимог ст. 19 вказаного Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції повністю погоджується з висновками судів, на підставі наступного.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вимогами ч.5 ст.124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 256 КАС України, постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В силу вимог ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку за час затримки. Зазначена норма свідчить про те, що обов'язок виплати середній заробіток звільненому працівнику виникає у тому випадку, коли затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі виникла з вини роботодавця.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач звернулася до Сумської митниці із письмовою заявою від 30.03.12 р. про поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.03.12 р., на що їй 13.04.12 р. було письмово роз'яснена необхідність її звернення до органів Державної виконавчої служби та до Державної митної служби України.

Проте позивачка, отримавши письмове роз'яснення Сумської митниці, з квітня 2012 р. до 24.01.13 р. не зверталася ні до Держмитслужби України для виконання рішення суду про поновлення її на роботі в добровільному порядку, ні до органів Державної виконавчої служби для виконання рішення в примусовому порядку згідно ч. 4 ст. 257 КАС України, тобто не здійснювала ніяких активних дій для того, щоб ініціювати своє поновлення на раніше займаній посаді в митних органах.

Встановлено, що ОСОБА_4 лише 25.01.13 р. подала до органів Державної виконавчої служби заяву про примусове виконання судового рішення від 29.03.12 р., на підставі якої Відділом примусового виконання судових рішень Державної виконавчої служби України була винесена постанова від 28.01.13 р. про відкриття виконавчого провадження № 36224064.

В свою чергу на виконання постанови суду Держмитслужбою України був виданий наказ № 325-к від 15.02.13 р. "По особовому складу митних органів", яким скасований п. 1 наказу Держмитслужби України № 2130-к від 29.09.11 р. "Про припинення перебування на державній службі" в частині припинення з 30.09.11 р. перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_4 та поновлено її на посаді начальника відділу контролю за переміщенням товарів Сумської митниці з 30.09.11 р.

Проте позивачка на наступний день після видання наказу Сумської митниці № 85-к від 18.02.13 р. "По особовому складу" подала заяву про звільнення за згодою сторін, у зв'язку з чим наказом № 86-к від 19.02.13 р. вона була звільнена з роботи відповідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Платіжним дорученням № 3132 від 19.02.13 р. та на підставі розрахункового листа Сумською митницею виплачені ОСОБА_4 розрахункові кошти в сумі 31759,47грн., в т.ч. середній заробіток за час вимушеного прогулу у відповідності до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду.

На підставі встановлених обставин суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що затримка виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_4 на роботі виникла не з вини Держмитслужби України чи Сумської митниці.

Крім того, відповідно ст. 236 КЗпП України у разі затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку. Тобто у разі затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі судом виноситься ухвала про виплату середнього заробітку, а не постанова (рішення) суду. Тому ОСОБА_4 не дотриманий встановлений законом порядок вирішення даного спору, оскільки вона повинна була звертатися до суду не з окремим позовом, а із відповідною заявою.

Також за приписами ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Тобто, якщо особа перебуває у трудових відносинах, то їй згідно укладеного колективного договору виплачується у встановлені строки заробітна плата за виконану роботу.

Оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що з 29.03.12 р. по 17.02.13 р. ОСОБА_4 у трудових відносинах із Сумською митницею не перебувала та не виконувала відповідно роботу, заробітна плата їй не нараховувалась, то суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставності посилань позивача на ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

Аналізуючи вказані обставини по справі та застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій відповідача, оскільки з наведеного випливає, що відповідач не порушив вищезазначені норми, а затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі виникла не з вини роботодавця.

При цьому слід зазначи?ти, що відповідно до ч. 2 ст. 224 КАС України, не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року, ґрунтуються на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець