Справа № 815/5596/15
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року м. Одеса Справа № 815/5596/15

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (далі - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») звернулося до суду з позовом до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Другий Приморський ВДВС), в якому з урахуванням уточнень на позов просить зняти арешт з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває в іпотеці ТОВ «Кей-Колект», на підставі Іпотечного договору від 29.09.2006 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є кредитором ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2006 року. Відповідно до умов договору факторингу №2 від 13.02.2012 року укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", а також іпотекодержателем нерухомого майна: квартири під номером АДРЕСА_1 що на праві власності належить ОСОБА_2 на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотек укладеного 13.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", 19.08.2015 року позивачу, при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно третьої особи, у тому числі майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором накладений арешт. На думку позивача такі дії відповідача порушують права ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", оскільки позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна. Відповідно до чинного законодавства, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, яким в даному випадку є ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на предмет іпотеки (передане в іпотеку майно). Таким чином, накладений арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, не має жодних правових підстав, у зв'язку із тим, що договір іпотеки укладено до накладення вказаного арешту на предмет іпотеки і першочергове право на звернення стягнення на предмет іпотеки належить позивачу на підставі Договору іпотеки 29.09.2006 року.

В судове засідання з'явився представник позивача.

Представник відповідача Другого Приморського ВДВС в судове засідання з'явився.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2006 року згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредитні грошові кошти (а.с.12-19).

За вказаним договором позичальник зобов'язувався належним чином використовувати і повернути банку отримані кредитні кошти у сумі 200000 доларів США та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та термін, встановленні договором.

Розділом 2 вказаного договору про надання споживчого кредиту визначено, що у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком приймається - застава нерухомості, а саме: квартира, загальною площею 121,85 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, та є власністю ОСОБА_2, порука ОСОБА_3.

В забезпечення виконання грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2006 року (іпотекодавець) та АКІБ "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір від 29.09.2006 року, за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю квартиру під номером АДРЕСА_1, та є приватною власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. 29.09.2006 року за реєстровим №3858, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується Витягом про реєстрацію правочинів від 29.09.2006 року, наданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В.. (а.с. 20-23).

13.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (клієнт) та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" (фактор) укладено договір факторингу №2, за яким клієнт передав у власність фактору, а фактор - прийняв права вимоги та в їх оплату надав кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 24-28).

Згідно п.п.1.5 вказаного договору, передання прав клієнта за договорами забезпечення, що були посвідченні нотаріально, відбувається на підставі окремого доручення, що укладається сторонами одночасно з укладенням цього договору і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вказаного, 13.02.2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" (цедент) та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" (цесіонарій) укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотек, згідно якого, у зв'язку із укладенням між цедентом та цесіонарієм договору факторингу №2 від 13.02.2012 року, цедент передав, а цесіонарій прийняв права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку 1 до цього договору, серед яких, в тому числі за договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_2 у забезпечення виконань договору про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2006 року.

Даний факт укладання договору відступлення прав вимоги за договорами іпотек став підставою зміни іпотекодержателя по договору іпотеки від 29.09.2006 року.

З урахуванням зазначеного, позивач є кредитором ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2006 року та іпотекодержателем за іпотечними договорами від 29.09.2006 року нерухомого майна: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та є приватною власністю іпотекодавця.

За приписами ч.2 ст.1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно ст.16 вказаного Закону, право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно до ч.1 ст.589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до положень ч.5 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

З матеріалів справи, а саме Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається щодо квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_5, наявна постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-6/26192234 від 29.04.2011 року Другого Приморського ВДСВ.

Відповідно до ч.3 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Згідно досліджених судом письмових доказів, наявних в матеріалах справи, право іпотеки виникло до виникнення підстав для накладення арешту згідно оскаржуваних постанов. Таким чином, підстави для арешту заставного майна відсутні.

Відповідачами не надано суду доказів того, що вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього ж Закону, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

За приписами ч.8 ст.54 вказаного Закону, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

З урахуванням зазначеного, за наявності договору іпотеки, укладених з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, арешт, накладений на майно третьої особи в частині накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, було вчинено неправомірно, оскільки вказане майно знаходиться в іпотеці згідно договору від 29.09.2006 року, вказаний договір іпотеки укладено та зареєстровано до винесення постанов, та першочергове право на звернення стягнення на предмет іпотеки належить позивачу.

Враховуючи те, що підстави, визначені ч.3 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" відсутні, інших підстав для звернення стягнення на заставлене майно особою, яка не являється заставодержателем чинним законодавством не передбачено, а відповідачем не спростовано доводів позивача, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно боржника, яке перебуває в іпотеці, оскільки вказані дії унеможливлюють реалізацію банком першочергового права задоволення вимог до боржника за рахунок предмета іпотеки.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.09.2013 року № К/800/1343/13 (Номер судового рішення у ЄДРСР 33495268).

При цьому, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що орган Державної виконавчої служби відповідно до вимог ч.4. ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" повідомив позивача, як іпотекодержателя, про накладення арешту на майно, яке виступає предметом іпотеки та роз'яснив йому право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із цього майна.

Крім того, згідно листа Приморського відділу ДВС від 07.10.2015 року №1549 відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 термін зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки, тобто виконавче провадження №В-6/26192234 по справі ОСОБА_2 було знищено (а.с. 68).

Враховуючи наведене, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач, як обтяжував з вищим пріоритетом, встановленим Законом України "Про іпотеку" володіє переважним першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності накладеного на майно позивача арешту, оскільки під час прийняття спірних постанов відповідачем не враховано приписи Закону України "Про іпотеку" з урахуванням ч.3 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи те, що арешт, накладений на майно третьої особи в частині накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, було вчинено неправомірно, оскільки вказане майно знаходиться в іпотеці згідно договору від 29.09.2006 року, вказаний договір іпотеки укладено та зареєстровано до винесення оскаржуваних постанов, та першочергове право на звернення стягнення на предмет іпотеки належить позивачу суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити.

Зобов'язати Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції зняти арешт з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває в іпотеці ТОВ «Кей-Колект», на підставі Іпотечного договору від 29.09.2006 року.

Стягнути з місцевого бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" () 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.) судових витрат.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Е.А.Іванов