Справа № 2-а-5584/11
Суддя: Онушканич В. В.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5584/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Онушканича В.В.

секретаря судового засідання Бабійчук Л.В.

за участю: прокурора Калуської місцевої прокуратури Хомика О.П.,

представника позивача Бойка Р.Б.

представника відповідача Глущак М.Г.

представника третьої особи Ященко У.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Калуського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в особі Департаменту освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації в особі Вищого професійного училища № 7 міста Калуша до виконавчого комітету Калуської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство «Водотеплосервіс», про визнання нечинним рішення,

в с т а н о в и в :

Прокурор звернувся до суду з позовом і після зменшення позовних вимог (т. 1 а.с. 96) просить визнати нечинним пункт 1.2 рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.12.2010 року № 333 «Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення», в частині встановлення тарифів для розрахунків гуртожиткам за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення як для категорії бюджетних установ.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем прийнято рішення № 333 від 21.12.2010 р. «Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення в місті Калуші». Зокрема, пунктом 1.2 цього рішення встановлено тарифи, що надаються комунальним підприємством «Водотеплосервіс» бюджетним установам, організаціям та закладам, в тому числі гуртожиткам, які є на балансі бюджетних установ, організацій та закладів, на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак, при прийнятті цього рішення відповідачем не здійснено розмежування споживачів комунальних послуг на «населення» та «бюджетна установа». За змістом статей 46, 67 ЖК України, гуртожитки належать до житлового фонду. Згідно зі статтею 127 ЖК України, гуртожитки надаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а, також, інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до частини 2 ст. 60 КАС України, прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а, також, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з пунктом 1.1. статуту Вищого професійного училища № 7 м. Калуша, затвердженого 09.04.2015 року наказом заступника міністра освіти і науки України Полянського П.Б. за № 419, Вище професійне училище № 7 м. Калуша - є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно-технічним навчальним закладом третього атестаційного рівня.

Відповідно до пункту 2.2. статуту, ВПУ № 7 є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, штампи, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. ВПУ №7 має право укладати цивільно-правові угоди. Згідно з пунктом 6.1. статуту, управління ВПУ № 7 здійснюється Міністерством освіти і науки України, департаментом освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації, відповідно до їх повноважень, визначених законодавством України та іншими нормативно-правовими актами. Враховуючи наведене вище, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є, Міністерство освіти і науки України в особі Департаменту освіти і науки Івано-Франківської області в особі Вищого професійного училища № 7 м. Калуша, яке згідно зі статутом є юридичною особою.

Проведеною перевіркою контрольно-ревізійним управлінням в Івано-Франківській області щодо фінансово-господарської діяльності ВПУ № 7 м. Калуша за період з 01.02.2007 року по 01.02.2009 року встановлено, що училищу, комунальним підприємством «Водотеплосервіс» виставлялись рахунки за єдиним тарифом «бюджетна установа», внаслідок чого училищем сплачено коштів в розмірі 73 615,00 грн., про що складено Акт № 03- 21/05-05 від 20.03.2009 року.

Однак, КП «Водотеплосервіс», керуючись пунктом 1.2. рішення виконавчого комітету Калуської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення» № 333 від 21.12.2010 року і надалі продовжує застосовувати для гуртожитків ВПУ № 7 тарифи на послуги з водо-, теплопостачання та приймання стічних вод, які передбачені для категорії «бюджетні установи», а, також, виставляє споживачу - ВПУ № 7 рахунки за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за тарифом, визначеним для бюджетних установ, що в свою чергу призводить до виплати зайво нарахованих бюджетних коштів. Тобто, наявні порушення встановленого законом порядку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для ВПУ № 7, а, відповідно, і порушені державні інтереси у бюджетній сфері, що згідно зі ст. 121 Конституції України є правовою підставою для звернення прокурора до суду з метою захисту інтересів держави.

Представником відповідача подано до суду заперечення на позов (т. 2 а.с. 112-117), в якому він просить відмовити в задоволенні позову зважаючи на його необґрунтованість з наступних підстав.

Пунктом 1.2 рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.12.2010 року №333 «Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення в місті Калуші» з 01.01.2011 року встановлено тарифи, що надаються КП «Водотеплосервіс» бюджетним установам, організаціям та закладам, в тому числі, гуртожиткам, які є на балансі бюджетних установ, організацій та закладів, на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно з цим рішенням тарифи для розрахунків з населенням на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення передбачені пунктом 1.1 цього рішення, а для інших споживачів - пунктом 1.3. Вказане рішення прийнято у відповідності до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови КМУ від 12.07.2006 року №959 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення» (чинної на момент прийняття оскаржуваного рішення), висновків Державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області щодо рівня економічно - обґрунтованих витрат на послуги водопостачання та водовідведення.

Згідно з п.1.1. Статуту Вищого Професійного училища №7, затвердженого наказом заступником Міністра освіти і науки України від 09.04.2015 року №419, ВПУ №7 м. Калуша є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно-технічним навчальним закладом третього атестаційного рівня. Згідно з довідкою директора ВПУ №7 від 10.08.2011 року №07/294 на балансі ВПУ №7 знаходиться гуртожиток №2.

У відповідності до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. ст. 7, 14, 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до п. 35 постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 959 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення», тарифи формуються для трьох категорій споживачів - населення, бюджетних установ, інших споживачів.

Представник відповідача наголошує, що згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Договори на водо-, теплопостачання та приймання стічних вод до комунальної каналізації від 01.11.2009 року №8, від 24.01.2011 року №8 укладено між КП «Водотеплосервіс» та ВПУ №7.Отже, споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в даному випадку є державний навчальний заклад, як бюджетна установа. Між позивачем та мешканцями гуртожитків такі договори не укладались.

Учні та студенти гуртожитків не є наймачами (власниками) квартири (приватного) будинку, не укладають з власником чи балансоутримувачем гуртожитку договору про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, тому не можуть вважатися споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення і сплачувати окремо за такі послуги згідно з затвердженими тарифами. Лише громадяни, які проживають в приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування житловою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Представник відповідача зазначає, що власники чи балансоутримувачі гуртожитків для учнів та студентів не можуть вважатися виконавцями комунальних послуг, оскільки вони безпосередньо не надають послуг з централізованого водопостачання та водовідведення саме споживачеві на підставі договору надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 1.4. Статуту визначено, що до основних напрямів діяльності ВПУ №7 можуть належати надання платних послуг, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року №796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» та пов'язані з його основною статутною діяльністю. Відповідно до п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року №796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності», навчальні заклади у сфері житлово-комунальних послуг надають лише таку послугу, як проживання в гуртожитках навчальних закладів. Тобто, позивач не може вважатись виконавцем житлово-комунальних послуг для мешканців гуртожитків, а вони, в свою чергу, не є споживачами цих послуг.

Відповідно до п. 38 Примірного положення про гуртожитки, що затверджено постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року №208, (далі - Положення), плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, проводиться за встановленими ставками, витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окрема плата за них не стягується. Твердження Позивача про те, що всі без виключення особи, які проживають у гуртожитках, незалежно від правового статусу гуртожитків (а зазначені вище гуртожитки є такими, що перебувають на балансі бюджетної установи) та прирівнюються до населення, що мешкає в багатоквартирних будинках, а також те, що всі особи, які проживають у гуртожитках є безпосередніми споживачами житлово-комунальних послуг, зокрема централізованого холодного водопостачання, водовідведення є помилковими та такими, що не заслуговують на увагу.

Позивачем не наведено, а чинним законодавством не передбачено, жодної правової норми, якою було б встановлено заборону виконавчому комітету міської ради, при встановлені тарифів на житлово-комунальні послуги для споживачів, вказувати на об'єкти постачання відповідних послуг. А тому відповідач вважає, що пункт 1.2 рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.12.2010 року №333 «Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення» в частині встановлення тарифів для розрахунків гуртожиткам за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, як для категорії бюджетних установ, є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 171 КАС України, в газеті «Дзвони підгір'я» 06.11.2015 р. відповідачем було опубліковано оголошення про розгляд в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області цієї адміністративної справи (т. 2 а.с. 82).

В судовому засіданні прокурор позов підтримав з вищенаведених підстав, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить його задоволити. Прокурор наголосив, що зі змісту ст.6 ЖК України, у взаємозв'язку із ст. 4 ЖК України вбачається, що гуртожиток належить до житлового фонду. Відповідно до п. 2 Примірного положення про гуртожитки, яке затверджено постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. № 208, гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Пунктом 38 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Таким чином, тарифи для гуртожитків повинні бути розраховані за таким самим принципом, як для населення. А тому пункт 1.2 рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.12.2010 року №333 в частині встановлення тарифів для розрахунків гуртожиткам за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, як для категорії бюджетних установ, є незаконним та підлягає скасуванню.

Представник ВПУ № 7 позов прокурора підтримав, вважає його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Суду пояснив, що на балансі ВПУ № 7 перебуває гуртожиток, який використовується для проживання учнів. Крім того, зазначив, що Контрольно-ревізійним управлінням в Івано-Франківській області проводилась ревізія фінансово-господарської діяльності ВПУ № 7 м. Калуша за період з 01.02.2007 р. по 01.02.2009 р., за результатами якої складено акт від 20.03.2009 р. у якому зазначено, що сплата бюджетних коштів за теплопостачання, послуги централізованого водопостачання та водовідведення спожиті мешканцями гуртожитку при застосуванні тарифів як для бюджетної установи є порушенням фінансової дисципліни. Також, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 20.09.2009 року у справі за позовом ВПУ №7 до КП «Водотеплосервіс» про стягнення заборгованості в сумі 73615,00 грн. як зайво сплачених коштів за тарифом «бюджетна установа» за період з 01.02.2007 року по 01.02.2009 року встановлено, що гуртожиток належить до житлового фонду, нарахування плати за житлово-комунальні послуги, зокрема теплопостачання, водопостачання і водовідведення повинно проводитися за тарифами для категорії споживачів «населення». Тому, представник ВПУ № 7 просить позов задоволити.

Представник відповідача позову не визнала, просить відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у запереченні на позов. Наголосила, що при прийнятті спірного рішення виконавчим комітетом дотримано всіх вимог чинного законодавства щодо формування тарифів.

Представник третьої особи КП «Водотеплосервіс» підтримала позицію представника відповідача і, також, заперечила щодо задоволення позову. Наголосила, що КП «Водотеплосервіс» має укладені договори на водопостачання та водовідведення зі споживачем ВПУ № 7 м. Калуш як з юридичною особою, а окремих договорів з учнями, які проживають в гуртожитку нема. Відповідно відкрито один особовий рахунок по оплаті за надані послуги. За період після прийняття оскаржуваного рішення на КП «Водотеплосервіс» була перевірка КРУ, але жодних порушень в частині надання послуг ВПУ № 7 м. Калуш та оплати за них не виявлено.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, таким чином з'ясувавши об'єктивні обставини справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з абзацом першим ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Абзацом 10 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги визначено як результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а, тако, вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 31 вказаного Закону, порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. У разі затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг. Видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, відповідна сільська, селищна, міська рада передбачає у відповідному місцевому бюджеті. Затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді. Спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до п. 35 постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №959 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення», тарифи формуються для трьох категорій споживачів -населення, бюджетних установ, інших споживачів. Кожна категорія споживачів визначається на підставі економічно обґрунтованого розподілу витрат, пов'язаних з наданням послуг.

Пунктом 1.2 рішення виконавчого комітету Калуської міської ради № 333 від 21.12.2010 р. «Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення в місті Калуші» (т. 1 а.с. 3), з 1 січня 2011 р. встановлено тарифи, що надаються комунальним підприємством «Водотеплосервіс» бюджетним установам, організаціям та закладам, в тому числі гуртожиткам, які є на балансі бюджетних установ, організацій та закладів, на послуги з централізованого водопостачання, та водовідведення:

- централізоване водопостачання - 8,03 грн. (з ПДВ) за 1 кубічний метр води;

- централізоване водовідведення - 4,37 грн. (з ПДВ) за 1 кубічний метр відведених стоків.

При цьому тарифи для розрахунків з населенням на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення передбачені пунктом 1.1 цього рішення, а для інших споживачів пунктом 1.3.

Як убачається зі змісту наведених пунктів оскаржуваного рішення, розмір тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення залежить від належності до визначеної рішенням категорії споживачів.

Згідно з пунктом 1.1 статуту Вищого професійного училища № 7 м. Калуша, затвердженого 09.04.2015 наказом заступника міністра освіти і науки України Полянського П.Б. за № 419 (т.2 а.с.9-18), Вище професійне училище № 7 м. Калуша - є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно-технічним навчальним закладом третього атестаційного рівня. Відповідно до пункту 2.2. статуту ВПУ № 7 є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, штампи, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. ВПУ №7 має право укладати цивільно-правові угоди.

Пунктом 7.1 статуту визначено, що порядок фінансування та матеріально-технічного забезпечення ВПУ №7 визначаються Бюджетним Кодексом України, законами України «Про освіту», «Про професійно-технічну освіту», «Про загальну середню освіту», іншими законодавчими актами України. Згідно з пунктом 7.10 статуту, об'єкти права власності: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, житло, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інше майно ВПУ № 7 є державною власністю, що закріплена Міністерством освіти і науки України за ВПУ № 7 і перебуває у його користуванні.

Згідно зі свідоцтвом про право власності (т. 2 а.с. 31), гуртожиток № 2 по вул. Б.Хмельницького, 72 в м. Калуші належить Міністерству освіти України на праві державної власності. Відповідно до довідки директора ВПУ №7 від 10.08.2011 року №07/294 (т. 1 а.с. 47), гуртожиток №2 знаходиться на балансі ВПУ №7. Вказане підтверджується також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 2 а.с. 19, 20).

Відповідно до п. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

З матеріалів справи вбачається, що договір на водо-, теплопостачання та приймання стічних вод до комунальної каналізації № 8 від 24.01.2011 р. (т. 1 а.с. 5-6), договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти (централізованого постачання теплової енергії) № 8 від 14.12.2012 р. (т. 2 а.с. 42-44), договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти (централізованого постачання теплової енергії) № 8 від 24.12.2012 р. (т. 2 а.с. 46-48), договір про закупівлю товару: пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води (централізоване постачання теплової енергії) № 8-Т від 15.03.2013 р. (т. 2 а.с. 50-52), договір на водопостачання та водовідведення № 8-ХВ/37 від 25.03.2013 р. зі змінами (т. 2 а.с. 53-55), договір централізованого постачання теплової енергії № 8-Тендер/122 від 22.10.2013 р. (т. 2 а.с. 56-58), договір на водопостачання та водовідведення № 8/134 від 05.11.2013 р. (т. 2 а.с. 59-60), договір про централізоване постачання теплової енергії № 8/137 від 19.11.2013 р. (т. 2 а.с. 61-63), договір про централізоване постачання теплової енергії № 8/146 від 13.12.2013 р. зі змінами (т. 2 а.с. 64-67), договір на водопостачання та водовідведення № 8/9 від 13.01.2014 р. (т. 2 а.с. 68-69), договір про закупівлю товару: пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води (централізоване постачання теплової енергії) № 8-32 від 21.02.2014 р. (т. 2 а.с. 70-72), договір про централізоване постачання теплової енергії № 8/54 від 24.03.2014 р. (т. 2 а.с. 73-76), договір на водопостачання та водовідведення № 8/19 від 28.01.2015 р. (т. 2 а.с. 76-80), укладено між постачальником КП «Водотеплосервіс», з однієї сторони та споживачем ВПУ № 7, з іншої сторони.

Як вбачається з додатків до зазначених договорів, послуги з водопостачання та водовідведення за цими єдиними договорами надаються наступним об'єктам ВПУ № 7: навчальний корпус № 1 (вул. Б.Хмельницького, 78), навчальні майстерні (вул. Б.Хмельницького, 78), навчальний корпус № 2 (вул. Б.Хмельницького, 76), гуртожиток № 2 (вул. Б.Хмельницького, 72), їдальня (вул. Б.Хмельницького, 76)

Отже, споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в даному випадку є державний навчальний заклад, як бюджетна установа. Тобто, гуртожитки не є самостійними учасниками відносин щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення. У вказаних договорах не розмежовано надання послуг окремо для училища, як юридичної особи, і окремо для мешканців гуртожитку. Безпосередньо у договірних відносинах з КП «Водотеплосервіс» перебуває ВПУ №7, а не гуртожитки, чи громадяни, які проживають у цих гуртожитках і не самі гуртожитки.

Окрім того, слід відмітити, що у позові прокурор просить визнати нечинним пункт 1.2 рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.12.2010 року № 333 в частині встановлення тарифів для розрахунків гуртожиткам за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення як для категорії бюджетних установ. Проте, в зазначеному пункті оскаржуваного рішення встановлені тарифи на водопостачання і водовідведення не для всіх гуртожитків, а для гуртожитків, які є на балансі бюджетних установ.

Відповідно до п. 2 Примірного положення про гуртожитки, що затверджено постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року №208, (далі - Положення), гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до п. 22 Положення, адміністрація підприємства, установи, організації, у віданні якої перебуває гуртожиток, зобов'язана утримувати гуртожиток відповідно до встановлених санітарних правил, єдиних правил і норм експлуатації та ремонту, а керівники цих організацій несуть відповідальність за правильну експлуатацію та утримання гуртожитків.

Пунктом 38 Положення, плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, проводиться за встановленими ставками, витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окрема плата за них не стягується.

Твердження сторони позивача про те, що всі без виключення особи, які проживають у гуртожитках, незалежно від правового статусу гуртожитків, прирівнюються до населення, що мешкає в багатоквартирних будинках, а, також, те, що всі особи, які проживають у гуртожитках є безпосередніми споживачами житлово-комунальних послуг, зокрема, централізованого холодного водопостачання, водовідведення є помилковими та такими, що не заслуговують на увагу. Адже гуртожитки бюджетних установ не відносяться до житлового фонду територіальної громади.

Суд не бере до уваги посилання позивача на акт № 03-21/05-05 від 20.03.2009 року Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області, складеного за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності ВПУ № 7 м. Калуша, у якому зазначено, що сплата бюджетних коштів за теплопостачання, послуги централізованого водопостачання та водовідведення спожиті мешканцями гуртожитку при застосуванні тарифів як для бюджетної установи є порушенням фінансової дисципліни. Оскільки ревізія фінансово-господарської діяльності ВПУ № 7 м. Калуша була проведена в період з 01.02.2007 року по 01.02.2009 року (т. 1 а.с. 48-84), а в рамках даного адміністративного процесу оскаржується пункт 1.2 рішення виконавчого комітету Калуської міської ради № 333 від 21.12.2010 р., тобто обставини, викладені в акті ревізії, не стосуються даного предмету спору.

Крім того, посилання позивача на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.09.2009 р. у справі №3/138 (т. 1 а.с. 8-9) за позовом ВПУ №7 до КП «Водотеплосервіс» про стягнення заборгованості в сумі 73615,00 грн., як зайво сплачених коштів за тарифом «бюджетна установа» за період з 01.02.2007 року по 01.02.2009 року, також не заслуговують на увагу. Даним рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 20.09.2009 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.12.2009 року (т. 1 а.с. 10-11), встановлено, що гуртожиток належить до житлового фонду, нарахування плати за житлово-комунальні послуги, зокрема теплопостачання, водопостачання і водовідведення повинно проводитися за тарифами для категорії споживачів «населення».

Проте, предметом розгляду в Господарському суді Івано-Франківської області були договори на водо-, теплопостачання та приймання стічних вод до комунальної каналізації від 01.07.2007 р. № 8, 01.01.2008 р. № 8 та 01.01.2009року № 8, укладені між ВПУ № 7 та КП «Водотеплосервіс», а також рішення виконавчого комітету Калуської міської ради "Про встановлення тарифів на послуги та водовідведення" від 05.09.2006 року №308 (т. 2 а.с 119) і "Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення" від 14.06.2007 року №290 (т. 2 а.с. 123). У вказаних рішеннях виконавчого комітету було розмежування встановлення тарифів за категоріями для «населення» та для «підприємств, організацій та бюджетних установ», проте, не було конкретизовано за якими тарифами повинна провадитись оплата за надані комунальні послуги гуртожитками, які є на балансі бюджетних установ. Натомість рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.12.2010 року № 333 «Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення», яке є предметом спору в рамках даного адміністративного процесу, містить чітке розмежування тарифів: окремо - для населення, окремо - для бюджетних установ, організацій та закладів, в тому числі для гуртожитків, які є на балансі бюджетних установ.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що пункт 1.2 рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.12.2010 року № 333 «Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення», в частині встановлення тарифів для розрахунків гуртожиткам, які є на балансі бюджетних установ, за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення як для категорії бюджетних установ, ухвалений з дотриманням норм чинного законодавства.

За таких обставин позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Оскільки, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю, а, також, враховуючи, що провадження у справі було відкрито, то на стадії ухвалення судового рішення не доцільно розглядати питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

На підставі ст.ст. 4, 6, 46, 67, 127 ЖК України, ст.ст. 1, 7, 14, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 35 постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 959 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення», керуючись ст.ст. 100, 158, 160, 162 КАС України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні позову Калуського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в особі Департаменту освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації в особі Вищого професійного училища № 7 міста Калуша до виконавчого комітету Калуської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство «Водотеплосервіс», про визнання нечинним пункту 1.2 рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.12.2010 року № 333 «Про встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення», в частині встановлення тарифів для розрахунків гуртожиткам за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення як для категорії бюджетних установ.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а, також, прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 01.02.2016 р.

Головуючий: