Справа № 485/2319/14-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Київ К/800/23381/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області (далі - Управління) на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Управління №1711 від 22 жовтня 2014 року щодо відмови у врахуванні у подвійному розмірі періоду роботи у Снігурівській виправній колонії №5.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновків про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в період з 14 червня 1979 року по 14 вересня 1993 року, та з 4 квітня 2002 року по 7 квітня 2012 року працювала в установі ІН-316/5, яка в подальшому була перейменована в Снігурівську виправну колонію №5 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Миколаївській області.

З 8 квітня 2012 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Снігурівському районі та отримує пенсію за віком.

При визначенні загального страхового стажу, позивачу враховано в подвійному розмірі стаж роботи в Снігурівській виправній колонії №5 за період з 27 червня 1983 року по 31 грудня 2003 року на підставі довідки установи про її перепрофілювання в установу по лікуванню засуджених хворих на туберкульоз, виданої з посиланням на наказ Міністерства внутрішніх справ УРСР від 27 червня 1983 року №119.

22 жовтня 2014 року рішенням Управління №17/8 приведено у відповідність пенсійну справу ОСОБА_2, з 1 листопада 2014 року без застосування періодів до 1 січня 2004 року, роботи в Снігурівській виправній колонії №5 в подвійному розмірі.

Підставою для неврахування відповідачем стажу роботи позивача у подвійному розмірі стало ненадання документів у підтвердження її роботи до 1 січня 2004 року в інфекційному закладі охорони здоров'я Департаменту кримінально-виконавчої служби (туберкульозній лікарні, міжобласній туберкульозній лікарні) на вимогу відповідача від 29 серпня 2014 року за №4399/04.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що період роботи позивача з 14 червня 1979 року по 14 вересня 1993 року, та з 4 квітня 2002 року по 31 грудня 2003 року у виправному закладі інфекційно-лікувального характеру, де утримувались засуджені, хворі на туберкульоз, повністю підтверджено доказами у справі, а тому рішення відповідача про незарахування цього стажу в подвійному розмірі є неправомірним.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 5 липня 2001 року №2586-III передбачено, що туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу; протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров'я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз.

Частиною 1 статті 23 наведеного Закону передбачено, що працівники протитуберкульозних закладів, зазначені у частині першій статті 22 цього Закону, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах у порядку, встановленому пенсійним законодавством.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсій страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV періоди страхової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

На підставі наказу МВС УРСР від 27 червня 1983 року №0119 виправно-трудова колонія (№5), індекс установи ІН 316/5 УВС Миколаївського облвиконкому з 1 липня 1983 року була перепрофільована в установу виконання покарань, для утримання засуджених чоловіків, хворих закритими формами туберкульозу легень з лімітом наповнення - 600 чоловік, у тому числі стаціонару на 100 ліжок, з направленням хворих засуджених на лікування в ВТК №5 зі слідчих ізоляторів і виправно-трудових колоній у відповідності з вимогами наказу МВС УРСР №0230-1980 року та за нарядами медичного управління МВС УРСР. Цим наказом начальника УВД Миколаївського облвиконкому зобов'язано до виконання комплексу протиепідемічних і санітарно-гігієнічних вимог, направлених на попередження поширення тубінфекції; начальника Медичного управління МВС УРСР прийняття всіх необхідних мір по забезпеченню медичного обслуговування спецконтингенту згідно чинних наказів та інструкцій МВС СРСР, Мінздраву СРСР, МВС УРСР та Мінздраву УРСР.

В наказі МВС України від 11 жовтня 1994 року №556, затверджено Перелік спеціалізованих установ та міжобласних лікарень УВП, до яких направляються засуджені, хворі на туберкульоз (додаток №2 до наказу) в п.п.1 зазначено, що установа ІН 316/5 УМВС України в Миколаївській області визначена як спеціалізована установа, в яку направляються на лікування чоловіки, хворі на активну форму туберкульозу, які підлягають триманню на загальному та посиленому режиму ув'язнення та неповнолітні чоловічої статті, хворі на активну форму туберкульозу.

Аналогічне визначення установи було зазначено й у наступному переліку, затвердженому наказом МВС України №836 від 3 грудня 1996 року.

Як вбачається з листа №5/5-5488 від 2 грудня 2014 року Снігурівська виправна колонія №5, згідно з наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань №165 від 29 листопада 1999 року «Про введення в дію нових найменувань органів та установ кримінально-виконавчої системи України» установа ІН-316/5 перейменована в Снігурівську виправну колонію управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№5).

Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 2 квітня 2009 року №59 Снігурівську виправну колонію №5 УДДУ у Миколаївській області перейменовано у спеціалізовану туберкульозну лікарню середнього рівня безпеки, а згідно з наказом Державної пенітенціарної служби України №427 від 18 червня 2012 року вона була перейменована в Снігурівську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№5) й станом на 1 грудня 2014 року, значиться як спеціалізована туберкульозна лікарня, середнього рівня безпеки (для тримання чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз).

За повідомленням Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області з 1 червня 1983 року та по теперішній час в Снігурівській виправній колонії №5 (далі - установа) утримуються та лікуються засуджені чоловіки, хворі на туберкульоз, у тому числі й на активну форму туберкульозу, тобто фактично установа виконує функції закладу охорони здоров'я, призначеного для надання спеціалізованої (вторинної) медичної допомоги засудженим, хворим на туберкульоз, а тому відноситься до інфекційних лікувальних закладів.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає правильними висновки судів про те, що відмовляючи у зарахуванні стажу роботи у вказаному закладі у подвійному розмірі відповідач порушив права ОСОБА_2

Крім того, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що відповідач при призначенні пенсії позивачу, відповідно до пункту 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №22-1 зарахував стаж роботи у вказаному закладі у подвійному розмірі. І лише в квітні 2014 року за дорученням Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області на прохання Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області здійснив зустрічну перевірку пільгового стажу ОСОБА_3, в подвійному розмірі, яка звернулася за призначенням пенсії за вислугу років.

Стаття 19 Конституції України передбачає обов'язок органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено, що припинення за рішенням від 22 жовтня 2014 року №17/11 з 1 листопада 2014 року виплати позивачу пенсії без зарахування у подвійному розмірі періоду її роботи у Снігурівській виправній колонії №5 здійснено в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області залишити без задоволення.

Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді М.М. Олексієнко

І.В. Штульман