Справа № 812/450/15
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кисельова Є.О.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року справа №812/450/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ляшенка Д.В., суддів Ястребової Л.В., Гавріщук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 р. у справі № 812/450/15 (головуючий І інстанції Кисельова Є.О.) за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Сєвєродонецькенергосервіс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів,-

ВСТАНОВИВ:

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства "Сєвєродонецькенергосервіс" про стягнення адміністративно-господарских санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Адміністративний позов вмотивовано тим, що відповідач зареєстрований у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, що підтверджується довідкою від 19.03.2012 року №1626. У 2014 році відповідач на підставі положень статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року № 875-ХІІ, Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 "Про реалізацію статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", та згідно звіту 10-ПІ від 11.02.2015 мав працевлаштувати 1 інваліда, а було працевлаштовано 0 інвалідів. Фактично не працевлаштовано 1 інваліда. Середньорічна заробітна плата штатного працівника відповідача складає 8 942,00 грн. Оскільки відповідачем не було створено 1 робоче місця для інваліда, а отже і не працевлаштовано, утворилася заборгованість за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4 468,75 грн. та пені за порушення сплати зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 223,50 грн., що разом складає 4 692,25 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на приватне підприємство "Сєвєродонецькенергосервіс" не покладено обов'язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та відсутні підстави щодо стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені так як середньооблікова кількість штатних робітників підприємства за 2014 рік складала 6 осіб, що відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» менше ніж установлено нормативом.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність нормам матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає, що роботодавець не звільняється від сплати штрафних санкцій до відділення Фонду. Вважає що відповідачем проігноровано ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», яка передбачає можливість відповідача на самостійне здійснення працевлаштування інвалідів. Тобто, відповідач не використав усіх можливих заходів, не здійснив самостійний пошук безробітних осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

11 лютого 2015 року підприємством було подано до Фонду звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік форми №10-ПІ, в якому середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу зазначено 8 осіб (а. с. 6).

Відповідно до пояснювальної записки від 23.02.2015 №35 ПП "Сєвєродонецькенергосервіс" головним бухгалтером підприємства було надано пояснення, що в річному звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, який було подано до Фонду 11.02.2015, були виявлені помилки в частині середньооблікової чисельності штатних працівників (8 осіб). В даний розрахунок були включені 2 робітника, які знаходяться в трудових відносинах з підприємством за сумісництвом (а. с. 32).

Таким чином, 23 лютого 2015 року підприємство подало до Фонду виправлений звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік форми №10-ПІ, в якому середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу зазначено 7 осіб (а. с. 31).

Згідно листа ДПІ у м. Сєвєродонецьку від 23.06.2015 №1-0303 кількість осіб, які працювали за основним місцем роботи за 2014 рік на ПП "Сєвєродонецькенергосервіс" складає 70 осіб (а. с. 46).

Представником відповідача в якості доказів на підтвердження відсутності правопорушення у вигляді незабезпечення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів протягом 2014 року надано: пояснювальну записку від 23.02.2015 (а. с. 47), звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік (а. с. 48), лист ДПІ у м. Сєвєродонецьку від 23.06.2015 (а. с. 46), податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 1-4 квартали 2014 року (а. с. 50-61), табель обліку виробничого часу за січень-грудень 2014 рік (а. с. 83-94), накази з працевлаштування співробітників, які працювали на підприємстві на протязі 2014 року (а. с. 95-114), накази про звільнення працівників (а. с. 115,116), наказ про виключення із списку робітників підприємства в зв'язку зі смертю ОСОБА_2 (а. с. 117,118), наказ про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку ОСОБА_3 (а. с. 119-122), журнал реєстрації наказів за кадрами (а. с. 123-146), штатни розклад від 01.12.2013 (а. с. 147), звіти про нарахування єдиного внеску (а. с. 173-187), договори підряду та акти прийму-передачі виконаних робіт (том 2 а. с. 45-108).

Відповідно до розрахунку, позивачем були нараховані адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2014 році у розмірі - 4468,75 грн. та пеня у розмірі 223,50 грн. Загальна сума заборгованості складає 4 692,25 грн. (а. с. 7).

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до п. 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 № 129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266, є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів.

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-12 (далі - Закон № 875).

За змістом ст.20 Закону № 875 Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Статтею 18 Закону № 875 передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, з урахуванням причин інвалідності, з урахуванням побажань інвалідів, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медиком - соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875 рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875 встановлено, що для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ст. 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п. 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті (далі - територіальний орган) незалежно від місцезнаходження.

Згідно п. 2.1 зазначеного Порядку форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Відповідно до п. 2.6.1 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженого Наказом Державного комітету статистики України 28.09.2005 N 286 (далі - Інструкція) не включаються до облікової кількості штатних працівників такі категорії: прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств; залучені до виконання робіт за цивільно-правовими договорами (договорами підряду).

Відповідно до п. 3.2.5 Інструкції середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, 12.

Як вбачається з довідки від 23.06.2015 №1-0303 Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області кількість осіб, які працювали за основним місцем роботи (наявність трудової книжки) за 2014 рік у ПП "Сєвєродонецькенергосервіс" складає за: Січень 2014 року - 7 осіб; Лютий 2014 року - 7 осіб; Березень 2014 року - 7 осіб; Квітень 2014 року - 6 осіб; Травень 2014 року - 6 осіб; Червень 2014 року - 5 осіб; Липень 2014 року - 5 осіб; Серпень 2014 року - 5 осіб; Вересень 2014 року - 5 осіб; Жовтень 2014 року - 5 осіб; Листопад 2014 року - 7 осіб; Грудень 2014 року - 5 осіб. Застосовуючи порядок обчислення щодо кількості осіб, які працювали за основним місцем роботи відповідно до п. 3.2.5 Інструкції (склавши кількість осіб за період 2014 року середньооблікова кількість штатних працівників складає 5,8 ? 6) середньооблікова річна кількість штатних робітників Приватного підприємства "Сєвєродонецькенергосервіс" за 2014 рік складала 6 осіб. Тобто, у підприємства був відсутній обов'язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів протягом 2014 року.

З урахуванням даної норми та інформації податкової інспекції щодо кількості осіб, які працювали за основним місцем роботи, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що середньооблікова кількість штатних робітників підприємства за 2014 рік складала 6 осіб, що відповідно до Закону № 875 менше ніж установлено нормативом, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на приватне підприємство "Сєвєродонецькенергосервіс" не покладено обов'язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та відсутні підстави щодо стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, а відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач зробив висновок про незабезпечення підприємством нормативу робочих місць для інвалідів виключно на підставі помилкового поданого звіту, жодна перевірка відносно відповідача із зазначеного питання не проводилася, обставини та причини не працевлаштування таких осіб на підприємстві не з'ясовувались, хоча ч.8 ст.19 Закону № 875 передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств,організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення Донецького окружного адміністративного суду прийняте при вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а отже не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року у справі № 812/450/15 - залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

Т.Г. Гавріщук