Справа № 813/198/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

29 січня 2016 року № 813/198/16

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кузан Р.І. перевіривши матеріали адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про звільнення з-під арешту рухомого майна, яке знаходиться в заставі,-

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» в особі повноважного представника ОСОБА_1 (надалі ПАТ «Ідея Банк», позивач) звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (надалі Сихівський відділ ДВС Львівського МУЮ, відповідач), в якому просить зобовязати відповідача звільнити з-під арешту транспортний засіб марки ВАЗ, моделі 210994-20, 2009 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, ріши) Y6D5762, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), і який є предметом застави ПАТ «Ідея Банк», згідно з договорами застави транспортного засобу та кредитного договору № 910.71119 від 04.06.10р., накладений в межах виконавчого провадження ВП № 49526443 та припинити розшук відповідного майна боржника, якщо такий оголошувався.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження у справі суддя керувався наступним.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу положень ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

У відповідності до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13 грудня 2010 року №3 (із змінами) судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З позовної заяви слідує, що позивач фактично просить звільнити майно з-під арешту у зв'язку з тим, що має пріоритетне (переважне) право на звернення стягнення на зазначене майно перед іншими особами, а тому арешт майна порушує його права та інтереси.

З урахуванням викладених обставин, заявлений спір про звільнення майна з-під арешту не є публічно-правовим в розумінні КАС України, оскільки за характером правовідносин не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, яке визначено п.1 ч.1 ст.3 КАС України. Заявлені вимоги щодо звільнення майна з-під арешту фактично свідчать про наявність спору про захист наявного у позивача переважного права звернення стягнення на заставлене майно, як заставодержателя.

Щодо позовної вимоги про припинення розшуку відповідного майна боржника, якщо такий оголошувався, то така вимога фактично є похідною від вимог щодо звільнення з-під арешту майна та стосуються визначення наявності права у позивача на це майно, а тому має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, про що постановляє відповідну ухвалу.

З урахуванням викладеного, оскільки позовні вимоги даної позовної заяви не є вимогами публічно-правового характеру та носять цивільно-правовий характер суд приходить до висновку, що даний позов підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства, з урахуванням правил територіальної підсудності.

Керуючись ст. ст. 109, 160, 165 КАС України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про звільнення з-під арешту рухомого майна, яке знаходиться в заставі.

Розяснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства з урахуванням правил територіальної підсудності.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя Кузан Р.І.