Справа № 817/665/15
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2016 р. м. Київ К/800/27972/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області до Колективного сільськогосподарського підприємства «Пісківське» про стягнення заборгованості,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі (далі - позивач, УПФУ) звернулось до суду з позовом до Колективного сільськогосподарського підприємства «Пісківське» (далі - відповідач, КСП «Пісківське») про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 серпня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону № 1788), за січень-лютий 2015 року, в сумі 2100,74 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду про залишення його без змін, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій ставить питання про скасування таких рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Відповідач заперечень проти касаційної скарги не надав.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як установлено судами, КСП «Пісківське» є платником страхових внесків, збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і страхувальником в розумінні Закону № 1058.

Згідно з виставленим на адресу відповідача розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону № 1788 з січня 2015 року, заборгованість відповідача становить 2100,74 грн.

Указана заборгованість утворилась за рахунок виплати та доставки позивачем пенсії ОСОБА_4, яка на час виходу на пенсію працювала у КСП «Пісківське», та згідно з довідкою УПФУ від 19 березня 2015 № 633/06 їй призначена та виплачується пенсія за віком на підставі пункту «ж» статті 13 Закону № 1788, як особі, яка працювала в сільськогосподарському виробництві та виховала п'ятеро і більше дітей.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що особи, які отримують пенсію на підставі пункту «ж» статті 13 Закону № 1788, отримують її за рахунок Державного бюджету України без наступного відшкодування витрат та її виплату та доставку платником збору на обов'язкове пенсійне страхування, у зв'язку з чим у відповідача відсутній обов'язок відшкодовувати заявлені до стягнення витрати УПФУ.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058 в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу п'ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а отже, і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду України та Державного бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Так, згідно зі статтею 14 Закону № 1788 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 у контексті статті 14 Закону № 1788 дає підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону № 1788.

Згідно із пунктом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі - Інструкція), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058.

За приписами пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Як зазначено вище, суди встановили, що за КСП «Пісківське» рахується один пенсіонер-пільговик - ОСОБА_4, якій пенсія призначена відповідно до пункту «ж» статті 13 Закону № 1788. Згідно з цим пунктом на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Такий порядок визначено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1992 року № 244 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро та більше дітей».

Таким чином, висновок судів першої та апеляційної інстанції про відсутність у відповідача обов'язку відшкодовувати УПФУ витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної відповідно до пункту «ж» статті 13 Закону № 1788, є помилковим.

Верховний Суд України неодноразово висловлював аналогічну правову позицію в справах цієї категорії, зокрема в постанові від 07 липня 2015 року (справа № 21-735а15).

Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позиву зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до положень статті 229 КАС України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 КАС України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області до Колективного сільськогосподарського підприємства «Пісківське» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Колективного сільськогосподарського підприємства «Пісківське» на користь Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за січень-лютий 2015 року в сумі 2100 (дві тисячі сто) грн. 74 коп.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: