Справа № 826/6267/14
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Київ К/800/43250/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до Державної виконавчої служби України, треті особи Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Публічне акціонерне товариство «АвтоКрАЗ» про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до Державної виконавчої служби України, треті особи Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Публічне акціонерне товариство «АвтоКрАЗ» (далі - ПАТ «АвтоКрАЗ») про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про арешт коштів боржника від 1 квітня 2014 року (ВП № 41447764), скасування арешту, накладеного оскаржуваною постановою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в оскаржуваній постанові державного виконавця не зазначено повного найменування позивача, до того ж, не вказано, що саме позивачеві надсилається зазначена постанова.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційних скарг, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19 листопада 2013 року господарським судом Полтавської області видано наказ № 917/1000/13 про стягнення з ПАТ «АвтоКрАЗ» на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за простроченим кредитом у сумі 294 336 000 грн., 221 330 646 грн. 84 коп. заборгованості за простроченими процентами, 34 711 113 грн. 61 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту; 16 038 418 грн. 25 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 44 854 307 грн. 90 коп. - 3% річних; 19 088 962 грн. 47 коп. інфляційних за період з 28 грудня 2010 року по 19 травня 2013 року включно; 63 252 грн. 46 коп. судового збору.

В ході примусового виконання вказаного виконавчого документа, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про арешт коштів боржника від 1 квітня 2014 року накладено арешт на кошти ПАТ «АвтоКрАЗ» у межах суми стягнення 630 422 701 грн. 53 коп., що містяться на усіх рахунках боржника в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ «Омега Банк», АТ «Брокбізнесбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «ОТП Банк», КР.Філія ПАТ КБ «Приватбанк», Ф «ЗРУ» АТ «Б» Фін та Кр» м. Запоріжжя, ПАТ «Перший Банк», Полт. ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», Ф. Полтавське обласне АТ Ощад, Ф «ППРУ» АТ «Б» «Фінанси та Кредит» Комсом., Ф-я АТ «Укрексімбанк» м. Полтава, ПАТ «ПУМБ», АТ «Таскомбанк», ПАТ «Терра Банк», Ф.Міське відділення АТ Ощад м. Кременчук, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що приймаючи постанову про накладення арешту на кошти боржника в ході примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 19 листопада 2013 року, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 27 вказаного Закону передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Статтею 57 зазначеного Закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими ч. 2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

За таких обставин, коли накладаючи арешт на кошти боржника (ПАТ «АвтоКрАЗ») постановою про арешт коштів боржника, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Мотиви та доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони перевірялись судами першої та апеляційної інстанцій і їм дана належна правова оцінка.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк