Справа № 637/157/14-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 січня 2016 року м. Київ К/800/32684/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 11 березня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області, треті особи - Державне підприємство "Південна залізниця" в особі Відокремленого підрозділу "Куп'янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" Державного підприємства "Південна залізниця", Комунальне підприємство "Шевченківське бюро технічної інвентаризації", про визнання дій незаконними та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року позивач звернувся з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати незаконними дії відповідача та скасувати рішення виконкому № 367 від 22 серпня 2007 року «Про оформлення права власності на майновий комплекс залізничної станції Первомайське за адресою АДРЕСА_1». Відповідно до оскаржуваного рішення було видано свідоцтво про право власності на майновий комплекс за вказаною адресою.

Позов мотивовано тим, що виконавчий комітет селищної ради, приймаючи оскаржуване рішення, діяв з порушенням вимог закону, оскільки оформив у власність третій особі майновий комплекс залізничної станції, до складу якої входить приміщення, в якому позивач проживає та на яке має право володіння та користування. У зв'язку з цим вважає, що оскаржуване рішення порушує його права.

Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 11 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень ( пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У зв'язку з цим у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-551а14 Верховний Суду України висловив правову позицію, яка полягає у тому, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки особи та такі права підтверджуються чи оформленні відповідним правовстановлюючим документом, подальше оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Такого ж висновку Верховний Суд України дійшов у постановах від 24 лютого 2015 (справа №21-34а15), від 16 грудня 2014 року (справа №21-544а14) від 09 грудня 2014 року (справа №21-308а14), від 11 листопада 2014 року (справа №21-493а14).

Отже, оскільки у справі позивачем оспорюється правомірність набуття третьою особою права власності на нерухоме майно, такий спір не має ознак адміністративного та підлягає вирішенню в порядку цивільного чи господарського судочинства в залежності від суб'єктного складу сторін.

Таким чином вирішення судами попередніх інстанцій спору по суті є помилковим.

За викладеного судова колегія вбачає підстави для скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій та закриття провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 228 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку та закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 222, 223, 228, 230 КАС України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 11 березня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець