Справа № 362/2102/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/2102/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Орда О.О.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Громадської організації «Юридична клініка» на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2015 року по справі за їх позовом до виконавчого комітету Васильківської міської ради, третя особа: комунальне підприємство «Васильківтранссервіс» про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ГО «Юридична клініка» звернулись до Васильківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Васильківської міської ради про:

визнання дій щодо недотримання передбаченої Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» процедури прийняття регуляторного акту неправомірними;

скасування рішення від 08.04.2015 року № 95 «Про встановлення тарифу на послугу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування - вартість разового проїзду одного пасажира у міському сполученні, яку надає комунальне підприємство «Васильківтранссервіс»;

зобов'язання опублікувати в громадсько-політичній газеті «Життя і слово» резолютивну частину рішення суду по даній справі.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2015 року у задоволені позову відмовлено

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ГО «Юридична клініка» подали апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції та просять постановити нову про задоволення позову в повному обсязі. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що спірним рішенням встановлено вартість разового проїзду одного пасажира у міському сполученні - 4,00 грн., вартість перевезення одного місця багажу - 2,00 грн. Дане рішення 11 квітня 2015 року було опубліковане в громадсько-політичній газеті «Життя і слово».

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на відсутність у позивача повноважень на звернення до суду з даним позовом від імені населення м. Василькова, а тому оскаржуване рішення не порушує його прав та інтересів.

Колегія суддів не може погодитися з такими доводами суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В силу п. 5.1-5.2 ст. 5 Статуту ГО «Юридична клініка» метою даної організації є захист законних прав та задоволення інтересів громадян у різноманітних сферах їх суспільного життя. Організація ставить своїм першочерговим завданням юридичний захист прав громадян - споживачів товарів, робіт та послуг у відповідності до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України «Про захист прав споживачів, «Про житлово-комунальні послуги» та інших актів цивільного законодавства України. Для досягнення статутної мети організація у відповідності до чинного законодавства України реалізує такі завдання як зокрема захист цивільних прав та інтересів членів організації та інших громадян - споживачів, які не є членами організації у державних органах влади і управління, органах місцевого самоврядування, в судах відповідно до законодавства.

Таким чином, аналіз змісту вказаних приписів Статуту позивача свідчить про безумовне право позивача, як громадської організації звертатися до суду за захистом будь-якого громадянина - споживача послуг, який не є її членом, оскільки це відповідає меті створення та виду діяльності даної організації, також передбачено Статутом.

Посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України від 28.11.2013 року № 12-рп/2013 (справа № 1-17/2103), за яким громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб, беруться до уваги судом апеляційної інстанції. В свою чергу, колегія суддів зазначає, що в даному рішенні робиться акцент саме на можливості захисту громадською організацією прав осіб, які не є членами організації у випадку передбачення такого права у її статутних документах.

Що стосується правомірності прийняття відповідачем спірного рішення, судова колегія зазначає слідуюче.

При оцінюванні рішень суб'єктів владних повноважень потрібно встановити чи дотримується такий суб'єкт вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до якої: у справах про оскарження рішень суб'єктів владних повноважень суди повинні перевіряти чи прийняті такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, «у спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури прийняття рішення і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що спірне рішення є регуляторним актом, а тому спірні правовідносини щодо процедури прийняття таких даного акту регулюються Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (далі - Закон).

За ст. Закону стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником

готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

Статтею 9 Закону передбачено, що:

Кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань (ч. 1).

Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений ст. 13 цього Закону (ч. 2).

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону,не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта (ч. 3).

За ч. 5 ст. 12 Закону регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта …, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет (ч. 2 ст. 13 Закону).

Зазначені вище правові норми відображають основні етапи процедури прийняття регуляторного акту, а тому є імперативними приписами для визначення правомірності та законності прийняття такого акту.

В свою чергу, апеляційною інстанціє встановлено, що 07 березня 2015 року в громадсько-політичній газеті «Життя і слово» № 18 було опубліковане повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту.

В цьому ж номері інформаційного видання відповідач опублікував проект рішення «Про оприлюднення проекту рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради «Про встановлення тарифу на послугу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування - вартість разового проїзду одного пасажира у міському сполученні, яку надає комунальне підприємство «Васильківтранссервіс», тоді як спірне рішення має назву «Про встановлення тарифу на послугу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування - вартість разового проїзду одного пасажира у міському сполученні, яку надає комунальне підприємство «Васильківтранссервіс», тобто фактично проект, опублікований 07.03.2015 року в газеті «Життя і слово» і саме спірне рішення відмінні між собою.

Аналіз регуляторного впливу розміщено відповідачем в мережі інтернет ніби-то тільки 03 квітня 2015 року (доказів зазначеного відповідно до вимог ст. 71 КАС України, надано не було), тобто за 5 календарних днів до прийняття відповідачем спірного рішення. Зазначене вказує на порушенням строків, визначених законом, стосовно дотримання строків оприлюднення аналізу регуляторного акту.

Таким чином, міськрадою було порушено вимоги Закону щодо підготовки аналізу регуляторного впливу до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій, адже доказів такої підготовки вказаного аналізу саме до оприлюднення проекту регуляторного акта субєктом владних повноважень надано не було.

Спірне рішення було опубліковано в громадсько-політичній газеті «Життя і слово» № 28 11.04.2015 року.

За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність своїх дій та дотримання, визначеної законом, процедури прийняття спірного регуляторного акту, а тому останній підлягає скасуванню. При цьому, навіть найменші порушення або неточності у процедурі прийняття, а тим, більше, порядку опублікування повідомлення, проекту рішення, тощо, допущені регуляторним органом, є недопустимими та не можуть бути залишені поза увагою суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.198, ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин судом першої інстанції зроблено неправильний висновок щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню, з постановленням нової про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.41, 200, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Юридична клініка» - задовольнити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2015 року - скасувати та постановити нову про задоволення позову.

Визнати неправомірними дії виконавчого комітету Васильківської міської ради щодо недотримання передбаченої Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» процедури прийняття регуляторного акту.

Скасувати рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради від 08.04.2015 року № 95 «Про встановлення тарифу на послугу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування - вартість разового проїзду одного пасажира у міському сполученні, яку надає комунальне підприємство «Васильківтранссервіс».

Зобов'язати виконавчий комітет Васильківської міської ради опублікувати резолютивну частину рішення суду по даній справі після набрання ним законної сили в найближчому номері видання громадсько-політичної газети«Життя і слово».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.