Справа № 826/14943/15
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, Начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України Павлова Юрія Анатолійовича треті особи: Міністерство юстиції України в особі Департаменту з питань люстрації Міністерства юстиції України та Громадськї ради з питань люстрації при Міністерстві юстиції України Директор Департаменту з питань люстрації Козаченко Тетяна Анатоліївна, Головне управління розвідки Міністерства оборони України, ОСОБА_7 про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України Павлова Юрія Анатолійовича треті особи: Міністерство юстиції України в особі Департаменту з питань люстрації Міністерства юстиції України та Громадськї ради з питань люстрації при Міністерстві юстиції України Директор Департаменту з питань люстрації Козаченко Тетяна Анатоліївна, Головне управління розвідки Міністерства оборони України, ОСОБА_7 про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Міністерства оборони України від 04.08.2015 №2р ОСОБА_7 відповідно до ст. 1, 2, 3 Закону України «Про очищення влади», п. 5 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», п. 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю України припинено державну службу у Головному управління розвідки Міністерства оборони України та увільнено від посади заступника начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України. ОСОБА_7 проходив службу в органах КДБ СРСР з 26.02.1983 по 29.10.1991 та працював на посаді військовослужбовця - заступника начальника ГУР МОУ штатно-посадова категорія "генерал-майор". Крім того, рішенням Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 26.02.2015 №9/ІІІ/2/1461 ОСОБА_7 надано статус учасника бойових дій, оскільки останній брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

За твердженнями позивачів, позовні вимоги вмотивовано тим, що заступник начальника ГУР МОУ України державний службовець ОСОБА_7 підпадає під заборону визначену Законом України «Про очищення влади» проте протягом 10 днів з дня набрання згадуваним Законом чинності не був звільнений. Крім того позивачі вказують, що відповідачі в порушення України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», допустили бездіяльність щодо заборони на публічне використання гасел і цитат працівників радянських органів державної безпеки.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідачів щодо вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 з посади відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону безпосередньо не порушує права, свободи та інтереси позивачів, отже позов в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо незастосування процедур і обмежень визначених нормами Закону України "Про очищення влади» стосовно заступника начальника ГУР МОУ України державного службовця ОСОБА_7, якому з 26.03.2015 заборонено обіймати певні посади (перебувати на службі) в органах державної влади з метою недопущення його участі в управлінні державними справами через те, що він є особою, яка була штатним працівником в КДБ СРСР, КДБ УРСР, а також закінчив вищий навчальний заклад КДБ СРСР не за технічною спеціальністю та зобов'язання внести зміни до наказу від 04.08.2015 №2р в частині дати звільнення на 26.03.2015 року не підлягає задоволенню. Також, суд першої інстанції зазначив про те, посилання позивачів на порушення ОСОБА_7 норм Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" є безпідставними, оскільки, як було встановлено судом першої істанції, вивіска (бірка) з цитатою співробітника НКВД могла перебувати в приймальні ОСОБА_7 наприкінці 2014 - початку 2015 року, тобто до набрання чинності Закону.

Крім того, зазначив про те, що жодних доказів зазначених у позовній заяві, щодо фактів порушення відповідачами Закону України «Про правила етичної поведінки», Закону України «Про державну службу», Законом України «Про розвідувальні органи в Україні», ст.. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позивачі до суду не надали.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з такого:

Згідно статті 1 Закону України "Про очищення влади" очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_9, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Відповідно до частини 3 ст. 1 Закону протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону. Посади щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація) визначено ст. 2 Закону, відповідно до якої заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються, зокрема, щодо: військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації.

Частиною 4 ст. 3 Закону визначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які: 1) були обрані і працювали на керівних посадах Комуністичної партії Радянського Союзу, Комуністичної партії України, Комуністичної партії іншої союзної республіки колишнього СРСР починаючи з посади секретаря районного комітету і вище; 2) були обрані і працювали на керівних посадах починаючи з посади секретаря ЦК ЛКСМУ і вище; 3) були штатними працівниками чи негласними агентами в КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР, Головному розвідувальному управлінні Міністерства оборони СРСР, закінчили вищі навчальні заклади КДБ СРСР (крім технічних спеціальностей).

Судом встановлено, що датою набрання чинності Закону України "Про очищення влади" є 16.10.2014 року, тому питання щодо звільнення ОСОБА_7 відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону мало бути вирішено у строк до 27.10.2014 року.

Проте, ОСОБА_7 звільнений відповідно до Прикінцевих та передніх положень Закону наказом №2р від 04.08.2015 року, тобто з порушенням строку визначеного згадуваними нормами Закону.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 26.02.2015 №9/ІІІ/2/1461 ОСОБА_7 надано статус учасника бойових дій, оскільки останній брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону заборона, передбачена частинами третьою та четвертою цієї статті, не застосовується до осіб, зазначених у частинах другій - четвертій статті 3 цього Закону, які визнані учасниками бойових дій під час проведення антитерористичної операції на сході України у встановленому законодавством порядку.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено, що з моменту отримання ОСОБА_7 статусу учасника бойових дій заборони визначені ч. 3 ст. 1 Закону на нього не поширюються.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Колегія суддів наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивачів, адже без цього не можна виконати завдання судочинства.

Так, бездіяльність відповідачів щодо вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 з посади відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону безпосередньо не порушує права, свободи та інтереси позивачів, отже позов в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо незастосування процедур і обмежень визначених нормами Закону України "Про очищення влади» стосовно заступника начальника ГУР МОУ України державного службовця ОСОБА_7, якому з 26.03.2015 заборонено обіймати певні посади (перебувати на службі) в органах державної влади з метою недопущення його участі в управлінні державними справами через те, що він є особою, яка була штатним працівником в КДБ СРСР, КДБ УРСР, а також закінчив вищий навчальний заклад КДБ СРСР не за технічною спеціальністю та зобов'язання внести зміни до наказу від 04.08.2015 №2р в частині дати звільнення на 26.03.2015 не підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності у недотриманні та відсутності належної організації внутрішнього порядку з березня 2015 року до 04.08.2015 в частині, що стосується нехтуванням ст.. 19, 29, 62 Конституції України, Закону України «Про правила етичної поведінки», Закону України «Про державну службу», Законом України «Про розвідувальні органи в Україні», ст.. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» в наочній агітації на демонстрацію зображень гасел і цитат, що порушують згадувані норми законодавства перед входом до робочого кабінету заступника начальника ГУР МОУ України державного службовця ОСОБА_7, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» визначено наступні терміни: пропаганда комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів - публічне заперечення, зокрема через засоби масової інформації, злочинного характеру комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років в Україні, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму, поширення інформації, спрямованої на виправдання злочинного характеру комуністичного, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів, діяльності радянських органів державної безпеки, встановлення радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідування учасників боротьби за незалежність України у XX столітті, виготовлення та/або поширення, а також публічне використання продукції, що містить символіку комуністичного, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів; символіка комуністичного тоталітарного режиму - символіка, що включає: а) будь-яке зображення державних прапорів, гербів та інших символів СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік у складі СРСР, держав так званої "народної демократії": Народної Республіки Албанії (Соціалістичної Народної Республіки Албанії), Народної Республіки Болгарії, Німецької Демократичної Республіки, Народної Республіки Румунії (Соціалістичної Республіки Румунії), Угорської Народної Республіки, Чехословацької Соціалістичної Республіки, Федеративної Народної Республіки Югославії (Соціалістичної Федеративної Республіки Югославії) та соціалістичних республік, що входили до її складу, крім тих, що є чинними (діючими) прапорами або гербами країн світу; б) гімни СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік чи їх фрагменти; в) прапори, символи, зображення або інша атрибутика, в яких відтворюється поєднання серпа та молота, серпа, молота та п'ятикутної зірки, плуга (рала), молота та п'ятикутної зірки; г) символіку комуністичної партії або її елементи; ґ) зображення, пам'ятники, пам'ятні знаки, написи, присвячені особам, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), особам, які обіймали керівні посади у вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, органах влади та управління областей, міст республіканського підпорядкування, працівникам радянських органів державної безпеки всіх рівнів; д) зображення, пам'ятники, пам'ятні знаки, написи, присвячені подіям, пов'язаним з діяльністю комуністичної партії, із встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім пам'ятників та пам'ятних знаків, пов'язаних з опором і вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури); е) зображення гасел комуністичної партії, цитат осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), осіб, які обіймали керівні посади у вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, органах влади та управління областей, міст республіканського підпорядкування (крім цитат, пов'язаних з розвитком української науки та культури), працівників радянських органів державної безпеки всіх рівнів; є) назви областей, районів, населених пунктів, районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів, інших об'єктів топоніміки населених пунктів, підприємств, установ, організацій, у яких використані імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, працювали в радянських органах державної безпеки, а також назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік та похідні від них, назви, пов'язані з діяльністю комуністичної партії (включаючи партійні з'їзди), річницями Жовтневого перевороту 25 жовтня (7 листопада) 1917 року, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім назв, пов'язаних з опором та вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури); ж) найменування комуністичної партії.

З урахуванням викладеного, колегія суддів звертає увагу, що вивіска (бірка) з цитатою співробітника НКВД могла перебувати в приймальні ОСОБА_7 наприкінці 2014 - початку 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", про що вбачається з допиту свідків судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог даного адміністративного позову.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: О.О. Шостак

І.Л. Желтобрюх

Повний текст складено 29.01.2016 р.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.