Справа № 826/11859/15
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у відповідності до положень ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Державної фіскальної служби України про визнання незаконною бездіяльності, визнання незаконним рішення, визнання наказу таким, що не набрав чинності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до до Міністерства юстиції України, Державної фіскальної служби України про визнання незаконною бездіяльності, визнання незаконним рішення, визнання наказу таким, що не набрав чинності, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Державною фіскальною службою України видано Наказ № 54 від 20.08.2014р. «Про затвердження Положень про територіальні органи ДФС у Києві» відповідно до ч.3 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», постанов Кабінету Міністрів України від 25.05.2011р. №563 «Про затвердження Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади», від 06.08.2014р. №311 «Про утворення територіальних органів ДФС та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабміну» та п. 7 Положення про ДФС України затвердженого постановою Кабміну від 21.05.2014р. №236, яким затверджено Положення про Головне управління ДФС у м. Києві та Державні податкові інспекції у районах м. Києва. Відповідно до листа Державного підприємства «Інформаційний центр» №13199/01-09 від 02.06.2015р. наказ ДФС України № 54 від 20.08.2014р. не зареєстрований органами Мін'юсту.

Позивач, звернувся і заявою до Міністерства юстиції України з приводу скасування Наказу ДФС України як такого, що підлягав державній реєстрації і не пройшов державну реєстрацію в органах Мін'юсту.

Листом №Р-10075/10.1 від 28.05.2015р. Міністерства юстиції України надано відповідь, згідно якої Наказ не підлягає державній реєстрації, оскільки він є актом ненормативного характеру, тобто таким що не є нормативно-правовим актом, зведені норми права якого визначають організацію діяльності органів виконавчої влади, а також їх посадових осіб та не є обов'язковим для громадян і не зачіпає їх прав.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 8 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 02.07.2014р. № 228, Мін'юст здійснює відповідно до законодавства державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення здійснюється відповідно до Указу Президента України від 03.10.1992р. № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерства та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992р. № 731.

За приписами п. 4 цього Положення, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що: а) зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації; б) мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Згідно п. 5 Положення № 731 на державну реєстрацію не подаються акти, спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм.

Крім того, відповідно до п. 9 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236, Державна фіскальна служба в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерству фінансів України, видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

За результатами проведеної відповідно до Порядку проведення органами юстиції перевірок стану додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, затвердженого наказом Мін'юсту від 19.01.2012р. №93/5, зареєстрованого в Мін'юсті 19.01.2012р. за № 67/20380 (із змінами), щомісячної безвиїзної перевірки стану додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів Державною фіскальною службою за серпень 2014 року встановлено, що наказ ДФС України № 54 є актом ненормативного характеру, тобто актом оперативно-розпорядчого характеру, спрямованим на організацію виконання Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», постанов Кабінету Міністрів України від 25.05. 2011р: № 563 «Про затвердження Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади» та від 06.08.2014р. № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», не має нових правових норм, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, та відповідно до підпунктів «в» та «д» пункту 5 Положення, не підлягає державній реєстрації у Міністерстві юстиції.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1, 3 статті 13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011р. № 3166-УІ територіальні органи міністерства утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи міністерства діють на підставі положень, що затверджуються міністром. Типове положення про територіальні органи міністерства затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно п. 3 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011р. № 563, завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірний наказ ДФС України від 20.08.2014р. №54 за своєю суттю спрямовує організацію виконання законодавчо-встановлених перед контролюючими органами завдань, а відтак за своєю правовою природою є організаційно-розпорядчим документом.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в Державний бюджет України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 80 грн. 39 коп. (вісімдесят гривень тридцять дев'ять копійок).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: О.О. Шостак

І.Л. Желтобрюх

Повний текст складено 29.01.2016 р.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.