Справа № 361/2133/14-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/2133/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Пухна О.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області про зобов"язання вчинити дії та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області, в якому просив:

Визнати протиправними дії/бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області за відмову зарахувати заявнику до страхового стажу, час по догляду за постраждалою від ЧАЕС дитиною, з 10.06.1999 року по 10.06.2011 року за різні суперечливі відповіді.

Зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу, час по догляду за дитиною, яка постраждала від ЧАЕС з 10.06.1999 року по 10.06.2011 року.

Зобов'язати відповідача анулювати період стажу з 30.04.1994 року по 13.06.1996 року, який всупереч заяви позивача, зарахували йому до страхового стажу.

Зобов'язати відповідача, відшкодувати моральні та матеріальні збитки позивачу, в розмірі тисячі гривень (1000), які завдав відповідач, порушуючи права та свободи позивача, та конституційне право на інформацію та відмовляючи зарахувати позивачу страховий стаж по догляду за дитиною, яка постраждала від ЧАЕС з 10.06.1999 року до 10.06.2011 року.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2014 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із даною постановою позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року - апеляційні скарги залишено без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2014 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року, відповідач подав касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2015 року - касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області задоволено, постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

13 березня 2015 року справу прийнято до провадження суддею Броварського міськрайонного суду Київської області Пухною О.М.

03 червня 2015 року позивач, ОСОБА_2 подав заяву про уточнення позовних вимог. Відповідно до цієї заяви позивач просив:

1) Визнати протиправними /дії/ бездіяльність управління пенсійного фонду України в м. Бровари за відмову зарахувати заявнику до страхового стажу, час по догляду за постраждалою від ЧАЕС дитиною, з 10.06.1999 року до 10.06. 2011року та за різні суперечливі відповіді.

2) Визнати протиправними дії управління пенсійного фонду України в м. Бровари за зарахування позивачу, часу по догляду за дитиною, яка постраждала від ЧАЄС з 30.04.1994 року по 13.06.1996 року.

3) В зв'язку з тим, що в запереченнях, від 20.04.2015р. відповідач визнає, що довідка з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб охоплює період з 01.07.2004 року, тому проти зарахування стажу з цього часу не заперечує. Просив на розсуд суду зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу час по догляду за дитиною, яка постраждала від ЧАЄС з 01.07.2004 року, до 10.06. 2011року, або як стаж приватного підприємця.

4) на розсуд суду зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу Позивачу, час з 14.06.1996р. до 01.07.2004 року як приватного підприємця, або зарахувати до страхового стажу, цей час по догляду за дитиною, яка постраждала від ЧАЄС.

5) зобов'язати відповідача, скасувати статус позивача в пенсійній справи, як працюючого з 01.07.2004 року.

6) зобов'язати відповідача відповідно ст.24. Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснити перерахунок ОСОБА_2 надбавки до пенсії на двох дітей з 01.07.2004 року, та сплатити надбавку з 01.07.2004 року так як позивач не був працюючим в цей час.

7) Зобов'язати відповідача анулювати період стажу з 30.04.1994 року по 13.06.1996 року.

8) Зобов'язати відповідача, відшкодувати моральні та матеріальні збитки позивачу, в розмірі ста тисяч гривень (100 000грн), ( по 50000 тисяч моральні і 50000 матеріальні збитки).

9) винести окрему ухвалу суду на дії відповідача, за неодноразову зміну необхідних документів, для зарахування стажу, за неоднакове застосування законів при нарахуванні стажу, за зарахування позивачу, часу по догляду за дитиною, який зарахований до стажу матері дитини.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року - адміністративний позов задоволено частково.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких просять Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі та, відповідно, відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянти аргументують тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності зарахування стажу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.01.2014 року ОСОБА_2 звернувся до управління Пенсійного фонду України у місті Броварах і Броварському районі Київської області із заявою на підставі ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» про зарахування до його страхового стажу час по догляду за дитиною, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС, з 10.06.1999 року по 10.06.2011 рік та повідомити про його загальний трудовий стаж.

Листом 22.01.2014 року відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_2 є зареєстрованим підприємцем з 14.06.1996 року, що відповідно до Постанови КМУ від 12.08.1993 року №637, позбавляє його права на зарахування до страхового стажу терміну з 10.06.1999 року по 10.06.2011 рік. Також відповідач у даному листі вказав, що загальний трудовий стаж позивача становить 17 років 5 місяців 25 днів.

Згідно ксерокопії трудової книжки ОСОБА_2 він звільнений з місця роботи 29.04.1994 року. В матеріалах його пенсійної справи є довідки Броварської ОДПІ від 22.01.2001 року № 109, про те, що він зареєстрований підприємцем з 14.06.1996 року та від 14.02.2001 року № 224 яка свідчить, що у 4-му кварталі 2000 року підприємницькою діяльністю не займався і дохід не отримував. Документів які могли б підтвердити, що ОСОБА_2 не займався підприємницькою діяльністю і не мав доходу від підприємницької діяльності у попередні та наступні роки ні суду, ні управлінню Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області він не надав.

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до пункту 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28 лютого 1991 року час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12 років зараховується до стажу роботи одному із батьків.

Пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі:

свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення;

заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є:

виписка з трудової книжки;

відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією;

інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Отже, для зарахування часу догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку необхідно встановлення факту того, що один з батьків, якому даний стаж буде зараховуватись, не працював до досягнення дитиною 12-річного віку.

Також, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, відповідачем без будь-яких підстав та всупереч вимогам позивача, оскільки він таких вимог перед управлінням не ставив, було зараховано до страхового стажу час по догляду за дитиною, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС період з 30.04.1994 року по 13.06.1996 рік, оскільки як з'ясовано, догляд за дитиною в цей період здійснювався його дружиною.

У пенсійній справі ОСОБА_2 є копії документів:

- трудової книжки ОСОБА_2,

- свідоцтва про народження сина, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1,

- свідоцтва про народження доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,

- посвідчення дитини, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи ОСОБА_4,

- посвідчення дитини, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи ОСОБА_5.

Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи наявний лист Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 11 вересня 2015 року, з якого вбачається, що згідно поданої звітності фізична особа - підприємець ОСОБА_2 протягом 1999 - 2011 року перебував на загальній системі оподаткування (а.с. 174).

З відповіді Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 15 вересня 2015 року, адресованої ОСОБА_2, вбачається, що від провадження підприємницької діяльності ОСОБА_2 у 1996 році отримав оподаткований дохід -121,50 грн., у 1997 році - 131 грн., 105 грн., 71 грн., 69грн.; у 1998 році - 51 грн.,45., 48 грн., 60 грн.; у 1999 році - 48 грн., 50 грн., 56 грн., 78 грн., у 2000 році - 52 грн., 24 грн., 12 грн., 00 грн., 2001 - 2014 роки доходів не отримував (а.с. 169).

З наведеного можна зробити висновок, що належні підстави для зарахування ОСОБА_2 часу догляду за постраждалою від Чорнобильської катастрофи дитиною до досягнення нею 12-річного віку відсутні, тому що таке зарахування проводиться тільки у тому випадку, коли один з батьків, який доглядає за дитиною, не працевлаштований, тобто не має змоги набути трудового стажу для призначення пенсії. У разі, якщо особа є фізичною особою-підприємцем, вона вважається зайнятою, тобто має змогу забезпечити себе стажем для призначення пенсії у майбутньому (шляхом сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з 2011 року - єдиного внеску).

Оскільки довідкою Броварського ОДПІ від 22.01.2001 року № 109 підтверджений факт реєстрації ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем та відсутні відомості про зняття його з реєстрації (до 01 липня 2004 року - у зв'язку із створенням Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у якому ОСОБА_2 зареєстрований не був), а також, наявність листа податкового органу від 15.09.2015 року підтверджує факт зайняття підприємницькою діяльністю до 2001 року, то відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» він не має права на зарахування йому до стажу періоду догляду за дитиною, постраждалою від Чорнобильської катастрофи з 10.06.1999 року по 10.06.2011 року, оскільки був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Також, колегія суддів зауважує, що доказів сплати страхових внесків з 2001 року не надано.

У матеріалах справи відсутні докази, що ніхто з батьків, зокрема його дружина, не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у той період, в який позивач просить зарахувати до страхового стажу.

Також, колегія суддів зауважує, що підстав для зарахування в страховий стаж часу догляду за дитиною після 01.01.2004 р. немає, оскільки такі батьки не є застрахованими особами й за них у цей час ніхто не сплачував внески в Пенсійний фонд.

Колегія суддів погоджується із твердженням позивача про те, управління пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області неправомірно зарахувало позивачу, часу по догляду за дитиною, яка постраждала від ЧАЄС з 30.04.1994 року по 13.06.1996 року, так, як цей час зарахований до страхового стажу матері дитини, а одночасно нараховувати стаж двом особам, заборонено законодавством.

З даним твердженням у судовому засіданні, 21.01.2016 року, в суді апеляційної інстанції, представник відповідача - Юрченко В.С., також, погодилась про неправомірність зарахування періоду з 30.04.1994 по 13.06.1996 року.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач просив зарахувати період догляду за дитиною до «страхового стажу», але до страхового стажу зараховуються лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, ця ознака є принциповою відмінністю між поняттями «страховий стаж» та «трудовий стаж».

А як зазначалось вище, відповідно до ст..13 Закону № 796-XII період догляду за дитиною зараховується до стажу роботи.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити визначення понять «страховий стаж» та «стаж роботи».

Так, стаж роботи - періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) 01.01.2004 року, зараховуються до стажу відповідно до здійснених записів в трудовій книжці та додаткових документів, які підтверджують періоди навчання, проходження військової служби та догляду за дитиною до 3-х років.

Щодо трудової та іншої діяльності до 1 січня 2004 року, то відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058 ці періоди зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, визначених раніше діючим законодавством, крім випадків, передбачених Законом № 1058. За період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788).

Страховий стаж - з 01.01.2004 року для призначення пенсії враховується період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

Разом з цим, слід зазначити, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або добровільно брала участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений пропорційно сумі фактично сплачених страхових внесків.

Для обчислення пенсії, для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу (в залежності від місяців страхового стажу) та коефіцієнт заробітної плати, який визначається шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період у розрізі кожного місяця.

Таким чином, за період після 1 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються періоди діяльності залежно від факту та суми сплачених внесків.

Тому якщо буде зараховано до стажу роботи при призначенні пенсії той чи інший період діяльності залежить від того, коли відбувалася така діяльність - до чи після 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року згідно з пунктом 13 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ до стажу роботи одному з батьків зараховується час догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Після 1 січня 2004 року час догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років до страхового стажу не зараховується.

Згідно діючого законодавства стаж роботи та страховий стаж визначається на дату звернення фізичної особи до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії або із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, або із заявою про перерахунок пенсії.

Слід звернути увагу суду на те що ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності внаслідок травми і захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 16.09.1983 року. Із заявою про переведення пенсії по інвалідності внаслідок травми і захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби на призначення пенсії за віком ОСОБА_2 не звертався.

Тому, суд першої інстанції, на думку, колегії суддів дійшов невірного висновку про зарахування до страхового стажу періоду, коли ОСОБА_2 займався підприємницькою діяльністю.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року №4, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то колегія суддів зазначає, що у такому випадку потрібно довести: наявність шкоди (її розмір); протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б однієї з цих складових виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно до ст. 1166, ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до аналогічного висновку з висновком суду першої інстанції, що позивач не обґрунтував підставу відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, оскільки не надав жодного доказу, який би підтверджував заподіяння такої шкоди, в зв'язку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди в розмірі 10000 грн. не підлягає задоволенню.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що поняття страхового стажу вперше введено в Україні Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), який набув чинності з 01 січня 2004 року, тому позовні вимоги позивача про зарахування до страхового стажу періодів до 01 січня 2004 року задоволенню не підлягають, а після 01 січня 2004 року немає доказів сплати позивачем страхових внесків, крім того згідно положень Закону №796-XII період догляду за дитиною зараховується до стажу роботи, що принципово відрізняється від страхового стажу.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі позивача не знайшли свого підтвердження, а відповідач у своїй апеляційній скарзі довів свою позицію, звідси випливає, що постанова суду першої інстанції прийнята без повного врахування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року - скасувати, прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області про зобов"язання вчинити дії та відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо зарахування ОСОБА_2 до страхового стажу час по догляду за постраждалою від ЧАЕС дитиною з 30.04.1994 року по 13.06.1996 року неправомірними,

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області анулювати запис про період стажу з 30.04.1994 року по 13.06.1996 року, який зарахували ОСОБА_2 до страхового стажу.

В решті позовних вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.