Справа № 213/281/15-а (2а/213/17/15)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2016 р. м. Київ К/800/34274/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на постанову Дніпропетровького апеляційного адміністративного суду від 10 липня

2015 року

у справі №213/281/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого

Рогу Дніпропетровької області

про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

Представник позивача - ОСОБА_5 30 січня 2015 року звернувся до Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу в інтересах ОСОБА_4 з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій.

Просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення ОСОБА_4 виплати пенсії за віком та зобов'язати УПФУ в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області поновити виплату пенсії за віком з 09 грудня 2011 року в розмірах відповідно чинного законодавства.

Постановою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 15 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо непоновлення пенсії за віком ОСОБА_4

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_4 з 13 січня 2015 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2015 року постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 15 травня 2015 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій відмовлено.

Задовільняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не можуть бути обмежені внаслідок його постійного проживання в Ізраїлі та відсутності реєстрації в Україні, адже це суперечить Конституції України. Відповідно до статтіі 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також суд зазначив, що відсутність необхідних документів не є підставою для відмови в поновленні виплати пенсії, оскільки таке поновлення відбувається за матеріалами, які містяться в пенсійній справі та в разі необхідності проведення перерахунку або врахування змін щодо стажу, заробітної плати, додаткових виплат, Управління Пенсійного фонду має можливість повідомити про це позивача, та запропонувати йому надати відповідні документи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що управління пенсійного фонду рішення щодо відмови в у поновленні пенсії ОСОБА_4 не приймало, а лист про відмову у призначенні пенсії не можна вважати такою відмовою. Крім того, суд виходив з того, що позивач не дотримався відповідної процедури звернення із заявою про поновлення йому пенсії в частині особистого подання відповідного пакету документів.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Дніпропетровького апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2015 року скасувати, а постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 15 травня 2015 року - залишити в силі.

Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області направило на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просило залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Дніпропетровького апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2015 року у справі №213/281/15-а - без змін.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін, належних чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження, що передбачено пунктом 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав та був зареєстрований в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу за адресою: АДРЕСА_1, перебував на обліку у відповідача з 1994 року та отримував пільговому пенсію за Списком №2 (а.с.60-77).

Позивач є громадянином України, до 1999 року проживав в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу, перебував на обліку в УПФУ в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області та отримував пенсію за віком.

У жовтні 1999 року позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим виплату пенсії йому було припинено.

13 січня 2015 року до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області поштою надійшла заява від 09 грудня 2014 року про перерахунок, поновлення пенсії ОСОБА_4 (вид пенсії - за віком на пільгових умовах за списком №1). Вказана заява підписана довіреною особою ОСОБА_4 - ОСОБА_8 До заяви додані: копія посвідчення ветерана праці, копія картки платника податків, копія нотаріально посвідченої довіреності та паспорта, копія паспорта представника (а.с.3).

Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області листом за №7919/06/17 від 26 грудня 2014 року повернуло ОСОБА_8 без розгляду заяву та пакет документів для поновлення виплати пенсії на ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що копії документів не завірені належним чином, та рекомендувало особисто звернутися до відділу з обслуговування та розгляду звернень громадян Управління та мати при собі ксерокопії документів та їх оригінали, або нотаріально завірені ксерокопії документів, оригінали довіреності та паспорту (а.с.4).

На заяву від 13 січня 2015 року, яка була подана до пенсійного органу особисто ОСОБА_5, відповідач повідомив, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, заява про призначення пенсії не працюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), а заява представника позивача подана без необхідних документів, а тому не може бути розглянута (а.с.5).

Переглядаючи рішення суду апеляційної інстанції, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, проводиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені в статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, визначено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Рішенням Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальноообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-1У.

Вказаним рішенням встановлено, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Право громадянина на одержання пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до Закону України "Про Конституційний Суд України" та рішення Конституційного Суду України №15-рп/2000 від 14.12.2000 року, закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Скаржник касаційну скаргу обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно скасував постанову суду першої інстанції з тих підстав, що заява про поновлення виплати пенсії подається особисто ОСОБА_4, а не представником. Звернув увагу на норми Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», що заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишенням в силі постанови суду першої інстанції з огляду на наступне.

Права позивача щодо призначення (перерахунок) пенсії не можуть бути обмежені внаслідок його постійного проживання в Ізраїлі та відсутності реєстрації в Україні, адже це суперечить Конституції України.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Крім того, статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається заява.

Пунктом 5 вищевказаного Порядку визначено, що днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_4 через представника ОСОБА_5 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу із заявою про поновлення виплати пенсії 13 січня 2015 року, таким чином, поновленння виплати пенсії повинно здійснюватися саме з вказаної дати.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що подання заяви від імені пенсіонера належним його представником, не може бути підставою для відмови в поновленні пенсійних виплат.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страховання" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій заява про призначення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

В матеріалах справи міститься належним чином оформлена та засвідчена ксерокопія довіреності від 11 листопада 2014 року, якою позивач уповноважує ОСОБА_5 та ОСОБА_8 представляти його інтереси в Управліннях Пенсійного фонду України, у всіх державних органах, підприємствах, організаціях, вчиняти всі необхідні дії для призначення, поновлення, нарахування, перерахунку та виплати, а також одержанні належної пенсії та інше. (а.с. 8-9).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судом першої інстанції правозастосування здійснено з дотриманням норм діючого законодавства, повно, достовірно, неупереджено та об'єктивно з'ясовано обставини справи.

Відповідно статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що апеляційним адміністративним судом скасоване вірне по суті рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровького апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2015 року у справі №213/281/15-а - скасувати.

Постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 15 травня 2015 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді