Справа № 825/182/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 лютого 2016 року Чернігів Справа № 825/182/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Д'яков В.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання рішення нечинним та зобов'язання вчини певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області в якому просить суд:

- визнати рішення Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 14.01.2016, за результатами перевірки звернення позивача від 14.12.2015, в частині порушення трудового законодавства при поверненні трудової книжки у день звільнення, нечинним;

- зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2008 по 08.01.2008 в розмірі 2040 грн., внести зміни до наказу УМВС України в Чернігівській області від 28.12.2007 № 302 о/с щодо зміни дня його звільнення на пенсію на 08.01.2008 (дата видачі трудової книжки), внести відповідні зміни до трудової книжки.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач в пункті першому позовних вимог просить суд визнати нечинним рішення Головного управління Національної поліції в Чернігівській області викладене в листі від 14.01.2016 за результатами його звернення від 14.12.2015.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вказує, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та Законами України встановлений інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд зазначає, що рішенням суб'єкта владних повноважень, в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і акти індивідуальної дії.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно - правового акта щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосуються прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта, якому він адресований. Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового акти, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів-офіційний документ, який породжує певні юридичні наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших відносин.

Лист - відповідь Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 14.01.2016 не є рішенням суб'єкта владних повноважень (нормативно-правовим актом індивідуальної дії), який тягне за собою правові наслідки відносно позивача, не спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин та немає обов'язкового характеру для позивача, а тому не має правових наслідків.

Оскільки лист - відповідь Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 14.01.2016 не є остаточним документом та не є актом індивідуальної дії, що породжує певні правові наслідки і не набуває статусу рішення в розумінні пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого не може бути оскарженим в порядку адміністративного судочинства.

Отже, позов в частині визнання нечинним рішення Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, викладеного в листі від 14.01.2016, не є таким, що відповідає матеріально-правовому способу захисту порушеного права.

Відповідно до вимог частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання нечинним рішення Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 14.01.2016 за результатами перевірки звернення позивача від 14.12.2015, щодо порушення трудового законодавства при поверненні трудової книжки у день звільнення, необхідно відмовити, на підставі п. 1 ч.1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки дані позовні вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч.1 ст. 109, 158-160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання рішення нечинним та зобов'язання вчини певні дії, в частині позовних вимог щодо визнання нечинним рішення Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 14.01.2016 за результатами перевірки звернення позивача від 14.12.2015, щодо порушення трудового законодавства при поверненні трудової книжки у день звільнення, - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати сторонам.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Д'яков