Справа № 826/22650/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 лютого 2016 року №826/22650/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особидержавного реєстратора Головного територіального управління юстиції у Київській області Дахно Артема Миколайовича (відповідач-1) Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області (відповідач-2) приватне підприємство «Білдгрупменеджмент» (третя особа-1) публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (третя особа-2)
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора Головного територіального управління юстиції у Київській області Дахно Артема Миколайовича, Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватне підприємство «Білдгрупменеджмент», публічне акціонерне товариство «Київобленерго», в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Головного територіального управління юстиції у Київській області Дахно Артема Миколайовича від 25.08.2015, індексний номер 23879072 про державну реєстрацію права власності приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» на розподільчий пристрій за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» на розподільчий пристрій за адресою: АДРЕСА_1 від 25.08.2015, серія та номер 42718838, видане Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області;

- зобов'язати Реєстраційну службу Ірпінського міського управління юстиції Київської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» на розподільчий пристрій за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення державного реєстратора Головного територіального управління юстиції у Київській області Дахно Артема Миколайовича від 25.08.2015, індексний номер 23879072.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2015 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» на розподільчий пристрій за адресою: АДРЕСА_1 від 25.08.2015 №42718838, видане Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення про державну реєстрацію права власності від 25.08.2015, індексний номер 23879072 прийнято необґрунтовано, оскільки, за твердженнями позивача, фактичним власником розподільчого пристрою, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, є саме ОСОБА_1 При цьому, під час судового розгляду справи позивачем наголошено, що приватне підприємство «Білдгрупменеджмент» не має прав на вказаний об'єкт у зв'язку з тим, що жодних договорів, спрямованих на відчуження права власності на даний розподільчий пристрій з позивачем не укладалося.

Відповідач-1 проти позову заперечив, вказавши, що оскаржуване рішення є правомірним, винесеним у межах та на підставі наданих державному реєстратору повноважень.

Третя особа-1 також заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказуючи на правомірність оскаржуваного рішення, а також наголошуючи на тому, що приватне підприємство «Білдгрупменеджмент» дійсно збудувало розподільчий пристрій РП-54, розташований за адресою АДРЕСА_1.

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, до управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Київській області звернувся представник приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на розподільчий пристрій, розташований за адресою АДРЕСА_1.

У відповідності до наявної у матеріалах справи копії картки прийому заяви від 20.08.2015 №23807677, до переліку документів, поданих разом з вказаною заявою входили такі документи: заява щодо права власності; копія паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру особи, що звернулась із відповідною заявою; довіреність від приватного підприємства «Білдгрупменеджмент»; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; декларація про готовність об'єкту до експлуатації; технічний паспорт; дозвіл на будівництво; копія довіреності №2163 від 29.04.2011, видавник приватний нотаріус Нельзін М.С.; договір суперфіцію від 11.05.2011 №10/05/11-6.

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів, державним реєстратором прав на нерухоме майно Дахном А.М. управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Київській області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.08.2015 №23879072, згідно з яким вирішено провести державну реєстрацію права приватної власності на розподільчий пристрій НОМЕР_1, що розташований за адресою АДРЕСА_1 за приватним підприємством «Білдгрупменеджмент» та відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою (частина 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Подібні законодавчі положення викладено також у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Порядок №868), згідно з пунктами 36 і 37 якого для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до частини 1 статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, у Державному реєстрі прав на кожний об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

З огляду на викладене, а також враховуючи зміст оскаржуваного рішення, згідно з яким вирішено провести державну реєстрацію права приватної власності на розподільчий пристрій НОМЕР_1, що розташований за адресою АДРЕСА_1 за приватним підприємством «Білдгрупменеджмент» та відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна, вбачається, що право власності на вказаний об'єкт заявлено вперше, що відносить його до категорії новозбудованого.

Так, приписами пункту 49 Порядку №868 визначено, що у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає:

документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку;

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на такий об'єкт нерухомого майна, заявник не подає.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій реєстраційної справи, приватне підприємство «Білдгрупменеджмент» звернулося до відповідача-2 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на розподільчий пристрій, розташований за адресою АДРЕСА_1, на підтвердження обґрунтованості якої надано ряд документів, зазначених у картці прийому заяви від 20.08.2015 №23807677.

Як було зазначено вище, пунктом 49 Порядку №868 визначено, що заінтересованою особою у разі проведення державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт є саме замовник будівництва.

У свою чергу, приватним підприємством «Білдгрупменеджмент» на підтвердження наявності у нього статусу замовника будівництва розподільчого пристрою, розташованого за адресою АДРЕСА_1, надано відповідачу-2 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 13.08.2015 №КС 73, та технічний паспорт на громадський (виробничий) будинок (приміщення), виготовленого товариством з обмеженою відповідальністю «Техсервісбуд» станом на 10.08.2015, за змістом яких вбачається, що в якості замовника виступає саме приватне підприємство «Білдгрупменеджмент».

Також, на підтвердження наявності у приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» статусу замовника будівництва вказаного об'єкту у матеріалах реєстраційної справи міститься копія дозволу на будівництва від 26.07.2011, згідно з яким ОСОБА_5, діюча від імені та в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності від 29.04.2011, яка посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним І.О. за реєстровим номером 2163, керуючись правами суперфіціарія земельної ділянки площею 0,0750 га, яка знаходиться на території АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд, на підставі договору суперфіція від 10.05.2011 №10/05/11-6, який укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, який зареєстрований у відділі Держкомзему у місті Ірпінь від 30.05.2011 за №18, надала приватному підприємству «Білдгрупменеджмент» право виступити замовником будівництва на цій земельній ділянці об'єкту нерухомості - розподільчого пристрою РП-54, з подальшим правом введення даного об'єкта в експлуатацію, а також правом оформлення на ім'я приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» права власності на збудований об'єкт.

На підтвердження вказаного у матеріалах реєстраційної справи наявна копія довіреності від 29.04.2011, яка посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. за реєстровим номером 2163, у відповідності до якої ОСОБА_1 уповноважив, зокрема, ОСОБА_5 бути його представником, зокрема, з питань управління та розпорядження нерухомістю, що знаходиться, у тому числі, за адресою АДРЕСА_1. Також, за змістом вказаної довіреності повноваження, передбачені цією довіреністю, представники вправі передоручати іншим особам.

Водночас, слід зазначити про те, що за загальними правилами, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частина 4 статті 244 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частин 1 та 2 статті 245 Цивільного кодексу України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

Такими виключеннями, виходячи з положень частини 4 статті 245 Цивільного кодексу України, є довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання.

Разом з тим, зазначений дозвіл на будівництва від 26.07.2011, виданий ОСОБА_5, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 29.04.2011, який за своєю правовою природою є довіреністю, виданою у порядку передоручення, складена з недоліком її форми, а саме: не є нотаріально посвідченою.

При цьому, згідно з положеннями статті 219 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Крім того, слід зазначити, що вказаний дозвіл на будівництва від 26.07.2011 містить недоліки змісту, оскільки у відповідності до довіреності від 29.04.2011, виданої ОСОБА_1, остання посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С., а у вказаному дозвілі вказано про те, що вона посвідченні приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним І.О., що не відповідає дійсності.

Разом з тим, відповідачем-1 при прийнятті оскаржуваного рішення не взято до уваги вказаного факту при перевірці документів, поданих представником приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» для здійснення реєстраційних дій.

Суд також звертає увагу, що зазначення у розділі 1 декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 13.08.2015 №КС 73, в якості замовника приватне підприємство «Білдгрупменеджмент» не є беззаперечним доказом, оскільки приписами пункту 18 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру, а, відтак, реєстрація таких декларацій відбувається за задекларованими заявником даними, без перевірки змісту останніх.

Інших доказів, на підтвердження правомірності зазначення приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» в якості замовника будівництва копії реєстраційної справи, у межах якої прийнято оскаржуване рішення, не містять.

Також, суд звертає увагу, що положеннями пункту 49 Порядку №868 визначено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає, у тому числі, документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку.

Як вбачається з копії реєстраційної справи, наявної у матеріалах справи, представником приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» на підтвердження виникнення, переходу речових прав на земельну ділянку, на якій розташовано новозбудований об'єкт (у даному випадку розподільчий пристрій), надано відповідачу-2 договір суперфіцію від 10.05.2011 №10/05/11-6, укладений між ОСОБА_7 (суперфіціар) та ОСОБА_1 (суперфіціарій), згідно з яким суперфіціарій прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 0, 0750 га, яка знаходиться на території АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Водночас, як вбачається зі змісту вказаного договору, останній не відображає виникнення чи переходу речових прав на дану земельну ділянку саме до приватного підприємства «Білдгрупменеджмент», а інших доказів на підтвердження вказаного факту матеріали реєстраційної справи також не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем-1 при прийнятті оскаржуваного рішення не перевірено вказаних вище фактів, зокрема, шляхом зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав (стаття 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та з'ясування дійсних обставин справи. Водночас, надані приватним підприємством «Білдгрупменеджмент» документи для проведення державної реєстрації права власності на розподільчий пристрій, які наявні у матеріалах реєстраційної справи, не підтверджують наявності законодавчо мотивованих підстав для реєстрації права власності на вказаний об'єкт за третьою особою-1.

При цьому, слід наголосити, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), що відноситься до повноважень органу державної реєстрації прав, яким, зокрема, є відповідач-2.

Розглядаючи спір про відповідність законодавству рішень, дій чи бездіяльності органу реєстрації, адміністративний суд не вирішує спір про право власності на об'єкт нерухомого майна, а надає оцінку відповідним діям органу реєстрації. У випадку наявності спору про право власності на майно, зацікавлені особи можуть звернутися з відповідним позовом до господарського суду або суду загальної юрисдикції.

Натомість, за результатами розгляду даної адміністративної справи, предмет якої складає визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, суд, з урахуванням наведених вище висновків суду, зазначає про необхідність визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дахно А.М. управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Київській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.08.2015 №23879072 про державну реєстрацію права власності приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» на розподільчий пристрій НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, як такого, що прийняте необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» на розподільчий пристрій за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення державного реєстратора Головного територіального управління юстиції у Київській області Дахно Артема Миколайовича від 25.08.2015, індексний номер 23879072, суд зазначає таке.

Так, у відповідності до положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на викладене вбачається, що наслідком скасування рішення про держану реєстрацію прав є внесення відповідного запису до Державного реєстру прав, що відбувається автоматично. Водночас, позивачем не надано суду доказів, що відповідачем-2 при виконанні рішення суду про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дахно А.М. управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Київській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.08.2015 №23879072 не буде внесено відповідного запису до Державного реєстру прав. Отже, суд дійшов висновку, що вказана позовна вимога наразі є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дахно А.М. управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Київській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.08.2015 №23879072 про державну реєстрацію права власності приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» на розподільчий пристрій НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині позову суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дахно А.М. управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у Київській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.08.2015 №23879072 про державну реєстрацію права власності приватного підприємства «Білдгрупменеджмент» на розподільчий пристрій НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.