Справа № 129/3420/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 129/3420/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Швидкий О.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

19 січня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 09.02.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання від ОСОБА_2 надійшла заява за вхідним № 276/16, в якій він просив апелляційну скаргу задовольнити, а справу розглянути за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання. До початку судового засідання через канцелярію Вінницького апеляційного адміністративного суду за вхідним №144/16 подав заперечення на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційнного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Зважаючи на це, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 (посвідчення серії НОМЕР_1 з вкладкою № НОМЕР_3) та інвалідом 3 групи (посвідченням серії НОМЕР_2, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області (пенсійне посвідчення НОМЕР_4 від 30.09.2011 року) та отримує мінімальну пенсію по інвалідності відповідно до постанови КМУ від 23.11.2011 р. № 1210.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 у справі № 2-а-6096/11 було задоволено та зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області нарахувати, перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в межах встановленого законом шестимісячного строку позовної давності, з 01.06.2011 р. по день припинення права, - з урахуванням проведених виплат, а також нарахувати, перерахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за заподіяну здоров'ю шкоду в розмірі п'ятдесяти відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в межах встановленого законом шестимісячного строку позовної давності, з 01.06.2011 р. по день припинення права, - з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 року у справі № 2-а-6096/11/0204 постанова Гайсинського районного суду Вінницької області залишена без змін.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що дії працівників управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області є неправомірними, у зв'язку з чим йому необхідно здійснити нарахування, перерахунок та виплату пенсії відповідно до постанови Гайсинського районного суду Вінницької області по справі № 2-а-6096/11 від 14 вересня 2011 року та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії - в розмірі 50 % мінімальної пенсій за віком за період, в межах встановленого законом шестимісячного строку позовної давності, починаючи з 01.06.2011 р. по день припинення права, яким вважає 01.12.2013 року.

Також позивач вказує на необхідності зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області надати йому виправлену інформацію про розмір перерахованої пенсії згідно з постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2011 року у справі № 2-а-6096/11, починаючи з 01.06.2011 року по 01.12.2013 року, з урахуванням проведених виплат, в якій вказати, що саме 01.12.2013 року є днем припинення права на виплату.

На підтвердження свої вимог позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача (заява від 01.07.2014 року та заява від 19.09.2014 року) з вимогою добровільно виконати постанову Гайсинського районного суду від 14.09.2011 р. у справі № 2-а-6096/11.

Додатково ОСОБА_2 звертає увагу суду, що відповідач, всупереч вимогам постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2011 року, встановив, що днем припинення його права на отримання основної та додаткової пенсії є 22.07.2011 року (дата набрання чинності постанови КМУ № 745 від 06.07.2011 р.).

Надаючи правовий аналіз вимозі апеляційної скарги змінити постанову суду першої інстанції та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі встановити, що 01.12.2013 року (день, з якого відповідно до постанови Гайсинського районного суду по справі № 129/4427/13-а ОСОБА_2 призначено інший вид пенсії) є днем припинення права ОСОБА_2 отримувати пенсію на підставі постанови Гайсинського районного суду від 14.09.2014 року у справі № 2-а-6096/11, судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що у постанові Гайсинського районного суду від 14.09.2011 р. (справа № 2-а-6096/11) не вказано кінцеву дату перерахунку і виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду в розмірах, визначених ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки органи Пенсійного фонду України зобов'язані здійснювати відповідні нарахування до дії відповідного Закону та втрати такого права позивачем, а суд не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх перерахунку і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

У своїй відповіді від 09.10.2014 року відповідач вказав, що днем припинення права ОСОБА_2 є 22.07.2011 року, оскільки відбулися зміни в законодавстві, що регулює порядок та розміри соціальних виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України (а. с. 23-25).

Так, 19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14.06.2011 року "3491-VI " Про внесення змін до Закону України "Про Державний Бюджет України на 2011 рік", яким передбачено, що у 2011 році положення статей 39,50,51,52,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 06 липня 2011 року №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

25.01.2012 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № З-рп/2012, відповідно до якого Конституційним Судом України визначено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного Бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Тому, внаслідок цього, починаючи з 23 липня 2011 року порядок обчислення підвищень до основної та додаткової пенсій, передбачених Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснюється відповідно до Постанови Кабінету України від 06.07.2011, № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету".

З огляну на вищенаведене, колегія суддів не вбачає законних підстав змінити постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2015 року та встановити 01.12.2013 року днем припинення права ОСОБА_2 на отримання пенсії на підставі постанови Гайсинського районного суду від 14.09.2011 року у справі № 2-а-6096/11.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 22 січня 2016 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Білоус О.В.