Справа № 820/9301/15
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 р.Справа № 820/9301/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. по справі № 820/9301/15

за позовом Приватного підприємства "СПС"

до Харківської митниці Державної фіскальної служби України

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПП "СПС", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив, з урахуванням залишення позовної заяви в частині позовних вимог без розгляду:- визнати такими, що прийняті неправомірно та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/001480/2 від 11.08.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. по справі № 820/9301/15 позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 26.01.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, зареєстроване як юридична особа. Приватне підприємство "СПС" імпортує пряності для виготовлення спецій, сумішей та приправ. Даний товар купується на території деяких зарубіжних країн, в тому числі і та території Китайської Народної Народної республіки, безпосередньо у виробників пряностей.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не доказуються перед судом.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що між ПП "СПС" та компанією "TTCA Co.Ltd" (Китай) укладено контракт SPS-TTCA/1012 від 10.12.2013 року (т.3 а.с.45-52).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного контракту Компанія "TTCA Co.Ltd" зобов'язалась поставити позивачу товар, а ПП "СПС" зобов'язалось прийняти товар, який відповідає вимогам контракту, і своєчасно здійснити його оплату.

Згідно пунктів 5.1., 5.2. контракту, поставка товару здійснюється партіями. Дата відвантаження, строк доставки, найменування, асортимент, загальна кількість, ціна та вартість партії товару сторони узгоджують шляхом підписання специфікації. Поставка Товару здійснюється на умовах FOB в редакції Інкотермс - 2010. Умови поставки кожної окремої партії товару сторони зобов'язані встановити в специфікації. Виробником товару є компанія "TTCA Co.Ltd" (Китай)

Відповідно до специфікації № 7 від 27 травня 2015 року до контракту компанія "TTCA Co.Ltd" (Китай) зобов'язалась поставити, а ПП "СПС" зобов'язалось прийняти лимонну кислоту (моногідрат 8-80 mesh) в 1000 мішках загальною вагою 25000 кг за ціною 0,65 доларів СІЛА за 1 кг. загальною вартістю 16 250,00 доларів США (т.1 а.с.135).

На виконання Контракту зі Специфікацією № 7 від 27 травня 2015 року позивачеві від компанії "TTCA Co.Ltd" (Китай) поставлений товар згідно специфікації.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2. контракту ціна на товар встановлюється в доларах США і зафіксована у специфікаціях до цього контракту.

За умовами пункту 7.3. контракту оплата товару здійснюється ПП "СПС" в наступному порядку: авансовий платіж - 100% протягом 2-х днів з моменту підписання специфікації на товар.

Крім того, Специфікацією № 7 від 27.05.2015 року до контракту визначено ціна за одиницю (за 1 кг), загальна вартість, порядок оплати за товар. Також, додатково визначено, що товар поставляється на умовах FOB Циндао, Китай.

Позивач зобов'язання з оплати отриманого товару виконав у повному обсязі на загальну суму 16 250,00 доларів США, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті № 471 від 27.05.2015 року на суму 9250,00 доларів США та № 474 від 03.06.2015 року на суму 7000,00 доларів США (т.2 а.с.247-248).

Для митного оформлення вищевказаних товарів позивач 10.08.2015 року подав декларацію митної вартості №807100001/2015/002857 від 10.08.2015 року (т1.а.с.139-140).

Декларантом заявлено митну вартість товару - Лимонна кислота (моногідрат 8-80 mesh), хімічна формула (С6Н8О7)Н2О, СAS-Соdе 5949-29-1, у кількості нетто 25000,00 кг. Виробник компанія "TTCA Co.Ltd" за ціною 0,65 доларів США за 1 кг - митна вартість товару 16 516,76 доларів США, яка була визначена позивачем за 1-м методом оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Разом з декларацією митної вартості № 807100001/2015/002857 від 10.08.2015 року позивачем подано повний пакет документів, необхідних згідно чинного законодавства України для прийняття рішення про митне оформлення товару, перелік яких зазначено в графі 18 рішення про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/001480/2 від 11.08.2015 року.

В порядку консультацій між митним органом та декларантом, відповідач, посилаючись на те, що документи, зазначені у ч.2 ст. 53 МКУ, надані декларантом з метою митного оформлення товару, містять розбіжності, не містять відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зобов'язав позивача надати додаткові документи зазначені в повідомленні від митниці (т.1 а.с.138-140).

При цьому, контролюючим органом не вказано, які саме розбіжності містять документи, подані позивачем.

Відповідачем відмовлено у прийнятті митної декларації № 807100001/2015/002857, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 807000011/2015/001480/2 від 11.08.2015 року, відповідно до якого митна вартість товару становить 16750,00 доларів США, із розрахунку 0,6700 доларів США за 1 кг. Коригування митної вартості здійснення за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів (за 2 методом) (т.1 а.с.136-137).

Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач оскаржив його до суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов контракту SPS-TTCA/1012 від 10.12.2013 року позивачем подано: - специфікацію № 7 від 27 травня 2015 року (т.1 а.с.135); - залізничну накладну № 40421851 від 07.08.2015 року (т.2 а.с.226); - коносамент №MRFB15061132 від 18.06.2015 року (т.2 а.с.227); комерційний інвойс №ТТСА15А0216 від 09.07.2015 року (т.2 а.с.228); пакувальний лист від 09.07.2015 року (т.2 а.с.229); сертифікат походження №15С3707В0060/00338 від 25.06.2015 року (т.2 а.с.230); декларацію виробника б/н від 09.06.2015 року (т.2 а.с.231); комерційну пропозицію б/н від 09.06.2015 року (т.2 а.с.232); екологічну декларацію №37241 від 31.07.2015 року (т.2 а.с.233); сертифікати аналізів (т.2 а.с. 234); договір транспортно-експедиціного обслуговування №58 від 02.02.2015 року (т.2 а.с.235-245); довідку про транспортні затрати №28/07 від 28.07.2015 року (т.2 а.с. 246); платіжні доручення (т.2 а.с.247-248); прайс-лист від 09.06.2015 року (т.2 а.с.249); спеціальну пропозицію від 25.05.2015 року (т.2 а.с.250а); митну декларацію країни відправлення №0090763 (т.2 а.с.250б).

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Приписами статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, і таке інше.

Аналіз положень Митного кодексу України дає підстави для висновку, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Проте, відповідач не надав суду доказів обґрунтованості сумнівів, не повідомив суду жодних обставин та не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

Оцінюваний товар поставлявся на умовах поставки FOB «Франко-борт», Інкотермс 2010 року.

Відповідно до Інкотермс - 2010 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року), FОВ (Free On Board) продавець зобов'язаний виконати постачання, коли товар прийшов через поручні судна в названому порту відвантаження.

Це означає, що з цього моменту всі витрати і ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не збираються поставити товар через поручні судна, слід застосовувати термін FCA.

Продавець зобов'язаний за свій рахунок і на свій ризик отримати будь-яку експортну ліцензію або інше офіційне свідоцтво, а також виконати, якщо це буде потрібно, всі митні формальності, необхідні для експорту товару.

Продавець зобов'язаний з урахуванням застережень статті Б.6. нести всі витрати, пов'язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в призначеному порту відвантаження у відповідності зі статтею А.4. - оплатити, якщо це буде потрібно), всі витрати, пов'язані з виконанням митних формальностей для експорту, як і інші мита, податки та інші збори, що підлягають оплаті при експорті товар.

Продавець зобов'язаний нести витрати, пов'язані з перевіркою товару (наприклад, перевіркою якості, розмірів, ваги, кількості), необхідної для поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов'язаний за свій рахунок оплатити витрати, пов'язані з упаковкою, необхідної для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти обумовлені контрактом товар без упаковки). Останнє здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна бути маркована належним чином.

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем були виконані всі умови визначені в правилах Інкотермс - 2010, FОВ.

Окрім того, виходячи з роз'яснень наданих Міністерством доходів і зборів України у листі від 07 травня 2014 року № 10441/7/99-99-10-03-01-17 відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Митна вартість товарів підтверджена позивачем всіма необхідними документами, зазначеними у частині 2 статті 53 Митного кодексу України. Крім того, на вимогу митного органу надані додаткові документи на підтвердження митної вартості товару.

Отже, у відповідача були у наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Належними документами, наявними в матеріалах справи підтверджено ціну товару, який був імпортований позивачем на митну територію України на підставі контракту.

За правилами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів правомірності, законності та обґрунтованості відповідачем своїх дій до суду не надано.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2015р. по справі №820/9301/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 01.02.2016 р.