Справа № 805/5027/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 р. Справа №805/5027/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 год. 00 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаш Г.П.,

при секретарі - Кочетові В.К.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача - Віціна О.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за 2014 та 2015 роки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області про визнання наказу №354о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ протиправним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час роботи з 03.11.2015 року по 06.11.2015 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 року по день поновлення на роботі, стягнення компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за 2014 та 2015 роки.

До початку судового розгляду справи по суті позивачем до суду надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з відповідача компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток за 2014 та 2015 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.12.2015 року він дізнався про своє звільнення з органів внутрішніх справ наказом ГУМВС України в Донецькій області №354о/с від 06.11.2015 року у зв'язку із скороченням штатів за п. 64 «г» положення про проходження служби рядом і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивач вказує на те, що при його звільненні з органів внутрішніх справ у 2014 році розрахунку з ним в частині компенсації за всі невикористані дні відпустки відповідачем не проведено. Також, позивач зазначає, що враховуючи скасування наказів про його звільнення у 2014 році постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 року, у відповідності до ст. 2 Закону України «Про відпустки» йому належить право на використання щорічних відпусток за 2014 та 2015 роки.

Просив стягнути з відповідача компенсацію за невикористані дні відпусток за 2014 та 2015 роки.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що за даними обліків ВОК УКЗ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_1 в період з 01.01.2015 року по 06.11.2015 року не використав чергову відпустку за 2015 рік у кількості 33 доби, проте до цього часу позивачем не здано службове посвідчення, яке йому видавалось під час проходження служби як працівнику міліції. Відповідач вказує на те, що дані обставини унеможливлюють здійснення розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки за 2015 рік через невиконання з боку позивача певних обов'язків при звільненні зі служби. Таким чином, відповідач вважає, що порушень з його боку прав ОСОБА_1 не допущено, а заявлена ним вимога є передчасною. Стосовно вимоги позивача щодо виплати йому компенсації за невикористані дні відпустки за 2014 рік зазначив, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки виплата грошової компенсації за невикористану відпустку в іншому році, ніж у році звільнення працівника міліції, законодавством, що регулює діяльність органів внутрішніх справ, не передбачена. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ у Головному управлінні МВС України в Донецькій області.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області №354о/с від 06.11.2015 року підполковника міліції ОСОБА_1, начальника оперативно-пошукового відділу УКР ГУМВС України в області з 06.11.2015 року звільнено з органів внутрішніх справи за п. 64 «г» Положення (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року.

Предметом доказування в цій справі є обставина наявності або відсутності у позивача права на компенсацію за невикористані дні відпустки за 2014 та 2015 роки.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно пп. «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Пунктом 52 даного Положення встановлено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.

Згідно абз. 2 п. 56 Положення №114 особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

У відповідності до абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

З аналізу наведених норм вбачається наявність у позивача права на виплату на його користь грошової компенсації за невикористані в році звільнення дні відпустки.

Суд критично ставиться до пояснень відвідача стосовно ненарахування ОСОБА_1 зазначеної компенсації у зв'язку з тим, що позивачем при звільненні з органів внутрішніх справи не здано службове посвідчення, оскільки зазначені обставини відповідно до вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, не є перешкодою для нарахування та виплати звільненому працівнику грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

В матеріалах справи наявна довідка УКЗ ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року №10/5221, відповідно до якої кількість невикористаних позивачем днів відпустки за 2015 рік становить 33 дні.

Даний факт не є спірним між сторонами.

Таким чином, задля повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік у кількості 33 дні.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення на його користь компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2014 рік суд зазначає, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку в іншому році, ніж у році звільнення, діючим законодавством України, що регулює спірні правовідносини, не передбачена, внаслідок чого позовні вимоги в зазначеній частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за 2014 та 2015 роки - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік у кількості 33 дні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 21 січня 2016 року.

Повний текст постанови складено 26 січня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.