Справа № 826/14197/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова звернулося в суд з позовом до публічного акціонерного товариства „Укргазвидобування”, в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної та виплаченої на підставі Закону України „Про наукову і науково-технічну діяльність” та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи в розмірі 264 981,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав зобов’язань по відшкодуванню різниці між сумою пенсії призначеної та виплаченої на підставі Закону України “Про наукову та науково-технічну діяльність” та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів у розмірі 264 981,17 грн.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 9 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року, позов задоволений повністю. Стягнуто з публічного акціонерного товариства „Укргазвидобування” суму заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної та виплаченої на підставі Закону України „Про наукову і науково-технічну діяльність” та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи в розмірі 264 981,17 грн.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ПАТ „Укргазвидобування” звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та відмовити в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що громадянам, які працювали на підприємстві філії „УкрНДІгаз” ПАТ „Укргазвидобування”, відповідачем були видані довідки для призначення та обчислення наукових пенсій.

Згідно вказаних довідок, наданих підприємством для нарахування пенсій за Законом України „Про наукову та науково-технічну діяльність” та постанов № 1570 від 22.11.2001 року, № 1571 від 02.11.2001 року „Про затвердження переліку посад наукових працівників”, зазначеним громадянам були призначені пенсії наукових працівників.

Пенсійним фондом України була нарахована та виплачена наукова пенсія пенсіонерам, що працювали на підприємстві відповідача.

Філією „УкрНДІгаз” ПАТ „Укргазвидобування” не був виконаний обов’язок щодо відшкодування суми витрат на покриття сум наукових пенсій пенсіонерам в сумі 264 981,17 грн., а необхідні дії для досудового врегулювання спору управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова були проведені шляхом надіслання відповідних повідомлень на адресу філії „УкрНДІгаз” ПАТ „Укргазвидобування”, які також були отримані відповідачем.

Таким чином, несплачена заборгованість відповідача перед позивачем станом на час розгляду даної справи складає 264 981,17 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачем не надані докази виконання вимог Закону України “Про наукову і науково-технічну діяльність” щодо коштів для фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно Законом України “Про наукову і науково-технічну діяльність” та сумою пенсії обчисленої відповідно до інших законодавчих актів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до статті 24 Закону України “Про наукову і науково-технічну діяльність” та статті 2 Порядку фінансування та виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних бюджетних установ і організацій, науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств і організацій та вищих навчальних закладів III-V рівнів акредитації згідно із Законом України “Про наукову і науково-технічну діяльність” та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи від 24 березня 2004 року №372 (далі – Порядок № 372), за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50% різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-V рівнів акредитації у рахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Відповідно до п.п. 5, 6 Порядку №372 розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-V рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України “Про наукову і науково-технічну діяльність”, про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

У разі зміни розміру пенсії або виникнення обставин, які впливають на фінансування різниці у розмірі пенсії (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це відповідні підприємства, установи, організації та заклади у місячний строк з дня виникнення таких обставин.

Таким чином, зі змісту п.п. 5, 6 Порядку № 372 випливає, що повідомлення про розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії надсилаються підприємствам, установам, організаціям та закладам тими органами Пенсійного фонду, які здійснюють призначення та виплату пенсії відповідно до Закону України „Про наукову та науково-технічну діяльність”. Водночас кошти перераховуються органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Письмові повідомлення про розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії складені територіальним органом Пенсійного фонду, яким здійснюється виплата наукових пенсій, що відповідає п. 5 Порядку № 372.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що філія є страхувальником.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про існування адміністративних правовідносин безпосередньо філії з органами Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова.

Судами також встановлено, що станом на час розгляду даної адміністративної справи, філією „УкрНДІгаз” ПАТ „Укргазвидобування” не був виконаний зазначений вище обов’язок щодо відшкодування суми витрат на покриття сум наукових пенсій пенсіонерам в сумі 264 981,17 грн., а необхідні дії для досудового врегулювання спору управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова були проведені шляхом надіслання відповідних повідомлень на адресу філії „УкрНДІгаз” ПАТ „Укргазвидобування”, які також були отримані відповідачем.

Таким чином, несплачена заборгованість відповідача перед позивачем станом на час розгляду даної справи складає 264 981,17 грн.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо доводів відповідача відносно того, що управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова не наділене повноваженнями зі збору і ведення обліку надходжень відшкодування ПАТ „Укргазвидобування” коштів, які складають різницю між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам, оскільки управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова не є органом Пенсійного фонду за місцезнаходженням ПАТ „Укргазвидобування”, колегія суддів зазначає наступне.

Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова не є органом Пенсійного фонду за місцезнаходженням ПАТ „Укргазвидобування”, проте є територіальним органом Пенсійного фонду України за місцезнаходженням філії ПАТ „Укргазвидобування” - Українського науково-дослідного інституту природних газів та наділене повноваженнями зі збору і ведення обліку надходжень відшкодування коштів, які складають різницю між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам, згідно з Положенням про Пенсійний фонд України від 6 квітня 2011 року № 384/2011 та з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах від 30 квітня 2002 року № 8-2.

У зв’язку з цим, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова мало право на звернення до суду з вимогою про стягнення з ПАТ „Укргазвидобування” суми заборгованості, як територіальний орган Пенсійного фонду України за місцезнаходженням філії ПАТ „Укргазвидобування” - Українського науково-дослідного інституту природних газів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачем та його відокремленим підрозділом не виконано обов'язку, передбаченого Законом України „Про наукову і науково-технічну діяльність” щодо сплати у встановленому чинним законодавством порядку до органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням філії коштів для фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України „Про наукову і науково-технічну діяльність”, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства „Укргазвидобування” відхилити.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 9 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: