Справа № 804/5992/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року м. Київ К/800/40500/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою комунального підприємства „САНСЕРВІС" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року у справі № 804/5992/15 за позовом комунального підприємства „САНСЕРВІС" до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в особі Криворізької об'єднаної державної фінансової інспекції про визнання протиправними та скасування вимог, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року КП „САНСЕРВІС" звернулося в суд з позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в особі Криворізької об'єднаної державної фінансової інспекції, в якому просило визнати протиправними та скасувати лист-вимогу Криворізької об'єднаної Державної фінансової інспекції № 850-15/686 від 23.04.2015 р. „Про усунення порушень" та лист-вимогу № 850-15/689 від 23.04.2015р. „Про пред'явлення позовів".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимоги, викладені у листах-вимогах є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам Закону України „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні". Крім того, позивач вважає, що порушення, які зазначено в акті ревізії, не мали місця.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями КП „САНСЕРВІС" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 09.02.2015 року по 27.03.2015 року посадовими особами Криворізької об'єднаної Державної фінансової інспекції проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства „САНСЕРВІС" за період з 01.01.2011 р. по 31.01.2015 р., у відповідності до питань програми ревізії та робочого плану.

За результатами проведеної ревізії ДФІ в Дніпропетровській області було складено Акт про результати ревізії фінансово-господарської діяльності КП „САНСЕРВІС" за період з 01.01.2011 р. по 31.01.2015 р. від 27.03.2015 р. №850-39/3 (далі - Акт ревізії), згідно з висновками якого встановлено фінансових порушень на загальну суму 334822,33 грн., в тому числі порушень, що призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на загальну суму 332 838,43 грн., із них: недоотримання фінансових ресурсів на суму 215266,77 грн., порушення, що призвели до збитків на суму 117571,66 грн., інші фінансові порушення на суму 1983,90 грн.

Залишилися не відшкодованими порушення, що призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на загальну суму 330184,39 грн., у зв'язку з чим, 23.04.2015 року на адресу КП „САНСЕРВІС" відповідачем був направлений лист-вимога за №850-15/686 „Про усунення порушень", відповідно до якої, з викладенням встановлених порушень, позивачу було пред'явлено наступні вимоги:

- опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку;

- розглянути питання про притягнення працівників підприємства, винних у виявлених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

Для усунення зазначених порушень законодавства запропоновано:

- повернути Управлінню благоустрою та житлової політики виконкому міської ради кошти в сумі 266274,37 грн. для подальшого перерахування до міського бюджету, або відшкодувати вказану суму шляхом зменшення поточної кредиторської заборгованості за виконані роботи;

- стягнути з колишніх директорів: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та діючого директора ОСОБА_3 кошти в загальній сумі 49014,04 гривень. В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 49 014,04 грн. з осіб, з вини яких сталося порушення в порядку, встановленому законодавством;

- стягнути з колишнього керівника ОСОБА_1 кошти в сумі 11526,00 грн., з працівників кошти в сумі 7718,00 грн., з водія автотранспортного цеху ОСОБА_4 кошти в сумі 1655,72 грн. В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 20899,72 грн. з осіб, з вини яких сталося порушення, в порядку, встановленому законодавством;

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків державних цільових фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 25769,52 грн., в тому числі шляхом зменшення поточних розрахунків з відповідними фондами. В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 25769,52 грн. з осіб, з яких сталося порушення, в порядку, встановленому законодавством;

- стягнути з ТОВ „Поліінвестбуд" кошти в сумі 19234,34 грн. В іншому випадку, стягнути кошти в сумі 19234,34 грн. з осіб, з вини яких сталося порушення, в порядку, встановленому законодавством;

- стягнути кошти в сумі 8992,4 грн. з осіб, з вини яких сталося порушення у порядку, встановленому законодавством.

Одночасно, 23.04.2015 року відповідачем було направлено лист-вимогу за №850-15/689 „Про пред'явлення позовів", відповідно до якої позивачу було пред'явлено вимоги щодо усунення порушень шляхом пред'явлення позовів до винних юридичних та фізичних осіб:

1) у разі невідшкодування в добровільному порядку в повному обсязі незаконних витрат, які виникли внаслідок недоотримання доходів міським бюджетом на суму 206274,37 грн. внаслідок недотримання КП „Сансервіс" вимог пп. 13.1.2.3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури житлово-комунального господарства України від 10.04.2006р. за №105, в частині не перерахування Управлінню благоустрою та житлової політики виконкому міської ради коштів від реалізації дров отриманих від спилу та омолодження дерев, що також є порушенням ст. 632 Цивільного кодексу України, ст. 190, ч.1 ст. 180, ч.1, ч.2 ст.193 Господарського кодексу України, п.13.1.2.3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 р. №105, п.1.2, 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. за № 88, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 „Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. за № 290, п. 1 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-ХІV, відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України звернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства;

2) у разі невідшкодування в добровільному порядку в повному розмірі зайво нарахованої заробітної плати на загальну суму 49014,04 грн. внаслідок невірного встановлення посадових окладів , що є порушенням ст. 20 Закону України „Про оплату праці" від 24.03.1995р. за № 108/95, п. 23, п.24 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 „Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. за № 318, п.1, п.8 ст. 9 3акону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. за № 996-ХІV, п.3.21 Галузевої угоди, розділу 3 трудових контрактів відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, звернутись до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства;

3) у разі невідшкодування в добровільному порядку в повному обсязі зайво нарахованої премії, яка не передбачена умовами контракту з керівником та працівникам підприємства виплачена всупереч п.2 Додатку № 11 „Положення про преміювання керівників, спеціалістів та фахівців", затвердженого 23.12.2010 р. до Колективного договору в сумі 20899,72 грн., що є порушенням ст. 20 Закону України „Про оплату праці" від 24.03.1995 р., п.24 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 „Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. № 318, п.1,8 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-ХІV, п. 3.21 Галузевої угоди, розділ 3 трудових контрактів, відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України вернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства;

4) у разі невідшкодування в добровільному порядку в повному обсязі зайво нарахованих та перерахованих внесків до державних цільових фондів на загальну суму 25 769,52 грн., що виникло внаслідок зайвого нарахування премій та зайвого нарахування заробітної плати внаслідок невірного встановлення посадових окладів, чим порушено вимоги ст.4 Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 р. №400/97-ВР, Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. № 2464-VІ, відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, звернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства;

5) у разі невідшкодування ТОВ „Поліінвестбуд" в добровільному порядку в повному обсязі завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 19 234,34 грн. внаслідок включення до актів приймання виконаних будівельних робіт вартості та кількості товарно-матеріальних цінностей, які документально не підтвердженні первинними документами та даними бухгалтерського обліку підрядника, частковим невиконанням робіт, які передбачені ресурсним елементними кошторисними нормами, що є порушенням п.3.3.9, п.3.3.1 „Правил визначення вартості будівництва" ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. №174, п.1 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996-XIV, спільного листа Держаного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України та Державного комітету статистики України № 7/7-124 від 19.02.2002 р. „Про включення до обсягу виконаних будівельно-монтажних робіт вартості виконаних робіт з незавершених конструктивних елементів та деяких видів будівельних робіт або їх частин", відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України звернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно ТОВ „Поліінвестбуд", або відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, звернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства;

6) у разі невідшкодування в добровільному порядку особами, з вини яких сталося порушення, суми втрачених підприємством активів на загальну суму 8992,40 грн., чим порушено вимоги п.1 ст.526, п.1 ст.513, ст.22 Цивільного кодексу України, п.1, 2 ст.193, ст. 224, ст.322 Господарського кодексу України, відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, звернутися до суду загальної юрисдикції з позовними заявами відносно винних посадових осіб підприємства.

Також вказаними листами-вимогами визначено, що інформацію про вжиті заходи та виконання цих обов'язкових вимог слід надати в термін до 22.05.2015 р. до Криворізької об'єднаної державної фінансової інспекції разом із завіреними належним чином підтверджуючими документами та в подальшому до 10 числа кожного місяця до повного відшкодування збитків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011, Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.п. 7,10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 4.3 Положення про територіальні органи ДФІ України та їх підрозділи, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.10.2011 р. та зареєстрованого в Мінюсті 19.10.2011 р. № 1212/19950, державні фінансові інспекції в областях зокрема, мають право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Верховного Суду України від 15.04.2014р. (справа №21-40а14), 13 травня 2014 року (справа №21-89а14), 20 травня 2014 року (справа №21-93а14), 28 жовтня 2014 року (справа №21-462а14), які є обов'язковими для застосування для усіх судів України.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу комунального підприємства „САНСЕРВІС" відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: