Справа № 2а-108/10
Суддя: Горщар А. Г.
Дата ухвалення: 2010-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Полонський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Горщара А.Г.

при секретарі Салюк Т.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне адміністративну справу за позовом Полонського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів виплачених як допомога по безробіттю, -

встановив:

Полонський районний центр зайнятості (далі центр зайнятості) звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача 8 698 грн. 02 коп. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 10.12.2008 року для ОСОБА_2 була призначена допомога по безробіттю, виплата якої здійснювалась по 7.07.2009 року і за цей період позивачу виплачено допомоги в загальній сумі 8 698 грн. 02 коп. В листопаді 2009 року виявлено, що ОСОБА_2 надав центру зайнятості неправдиві відомості про те, що він не є субєктом підприємницької діяльності, а тому йому було припинено виплату допомоги та порушено питання про повернення незаконно отриманих виплат.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила задовольнити його.

Відповідач в нинішнє судове засідання не зявився, в минулому засіданні позов не визнав, пояснив, що він дійсно являється субєктом підприємницької діяльності, однак 1.12.2008 року подав держаному реєстратору заяву про припинення підприємницької діяльності, та після чого звернувся до центру зайнятості з питання призначення допомоги по безробіттю. Оскільки фактично перестав бути підприємцем, ніяких доходів не отримував, тому вважав, що він є безробітним і має право на отримання такої допомоги.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази суд вважає позов слід задовольнити.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 19.09.2008 року являється субєктом підприємницької діяльності. 1 грудня 2008 року він подав держаному реєстратору заяву про припинення підприємницької діяльності, а 10 грудня 2008 року звернувся до центру зайнятості де подав заяву в якій просив надати йому статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю в якій вказав, що він на даний час не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Цього ж дня директором центру було видано наказ № НТ 081210 яким для відповідача надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

7 липня 2009 року позивач припинив для ОСОБА_2 виплату допомоги у звязку з тим, що він працевлаштувався.

В послідуючому відповідач не будучи внесеним до Єдиного державного реєстру як особа, що припинила підприємницьку діяльність, 14.05.2010 року відмінив своє рішення про припинення такої діяльності.

Наведені обставини підтверджуються даними заяви позивача від 10.12.2008 року, зазначеними наказами директора центру зайнятості, показаннями державного реєстратора і сторонами не заперечуються.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» - в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, які зокрема самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

Стаття 2 названого Закону передбачає, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Згідно з ч.3 ст. 46 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до „Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

Таким чином відповідно до положень наведених норм законів суд приходить до висновку, що відповідач станом на 10 грудня 2008 року не міг бути визнаним як безробітний, оскільки на той час він мав статус підприємця, і відносився до зайнятих громадян, а тому йому незаконно призначена допомога по безробіттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Частина 4 названого Закону встановлює, що незастраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, виконують обов'язки та несуть відповідальність, так як і застраховані особи.

Згідно з Порядком призначення і надання допомоги по безробіттю, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 року № 915/5136 пункту 6.2 допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного.

Відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою КМ України від 14.02.2007 року № 219, для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній зокрема інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною третьою статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", тобто що він не є підприємцем.

Відповідач в заяві від 10.12.2008 року про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю вказав, що він в даний час не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, що не відповідало дійсності.

Такі дії ОСОБА_2 суд розцінює як умисне невиконання ним своїх обовязків та зловживання ними при надані центру зайнятості відомостей про обставини, що впливають на умови призначення та виплати допомоги по безробіттю, а тому суми допомоги незаконно отримані відповідачем підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Керуючись наведеним ст.ст. ч.3 ст. 160, 163 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Полонського районного центру зайнятості 8 698 (вісім тисяч шістсот девяносто вісім) грн. 02 коп. незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий ________________