Справа № 607/18235/15-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Яворського І.О.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не з’явився

позивача у справі: не з’явився

третьої особи у справі: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу виконавчого комітету Тернопільської міської ради

за позовом Житлово-будівельного кооперативу “Файне місто 2”

до виконавчого комітету Тернопільської міської ради

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю “Комунсервіс-Серет”

про визнання протиправним і скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2015р. позивач: Житлово-будівельний кооператив “Файне місто 2” звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю “Комунсервіс-Серет”, про визнання протиправним і скасування рішення, просив визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1060 від 10.11.2015р. “Про скасування містобудівних умов та обмежень №523 від 28.05.2015р. забудови земельної ділянки за адресою вул.Микулинецька, 116”.

02.12.2015р. позивачем було подано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1060 від 10.11.2015р. “Про скасування містобудівних умов та обмежень №523 від 28.05.2015р. забудови земельної ділянки за адресою вул.Микулинецька, 116”.

Доводи заяви обґрунтовано тим, що існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у вказаній справі, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, який прийняв оскаржуване рішення. Зокрема, позивач зазначає, що спірне рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1060 від 10.11.2015р. унеможливлює подальшу статутну та договірну діяльність ЖБК “Файне місто 2”, а конкретно унеможливлює членам кооперативу отримати бажане житло. Без чинних містобудівних умов і обмежень, які на переконливу думку позивача незаконно скасовані спірним рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1060 від 10.11.2015р., неможливе документальне забезпечення будівництва.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, виконавчий комітет Тернопільської міської ради оскаржив його в апеляційному порядку. Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції в ухвалі зазначено лише власне суб’єктивне бачення, така ухвала є немотивованою та порушує вимоги ст.117 КАС України та п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. №2 “Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ”. Апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

18.01.2016р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від Житлово-будівельного кооперативу “Файне місто 2” надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач у справі зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу виконавчого комітету Тернопільської міської ради відхилити.

В судове засідання сторони не з’явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Задоволюючи вимоги заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по вказаній справі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується та зазначає наступне:

Відповідно до вимог ч.1 ст.117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, якщо є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень.

При цьому, частиною першою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Як роз’яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у своїй Постанові №2 від 06.03.2008р. “Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ” (п.17), забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб’єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заяви про забезпечення позову, колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зазначеним у клопотанні позивача, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивачів, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про те, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга висновків суду першої інстанції не спростовує, відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.117, 118, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, –

УХВАЛИВ:

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.О. Яворський

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 21.01.2016р.