Справа № 639/316/13-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 р.Справа № 639/316/13-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2015р. по справі № 639/316/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції третя особа Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Харкова

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії , а саме :скасувати постанову державного виконавця вказаного відділу від 20.04.2012 року про закінчення виконавчого провадження, яке відкрите на підставі виконавчого листа № 2а-4812/11, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 1.09.2011 року та зобов'язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції поновити вказане виконавче провадження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2015р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо закінчення виконавчого провадження про прийняття відповідної постанови від 20.04.2012 року незаконними. Скасовано постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 20.04.2012 року у виконавчому провадженні №28993136 з виконання виконавчого листа №2а-4812/11, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 19 вересня 2011 року. Зобов'язано Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції поновити виконавче провадження ВП №28993136 з виконання виконавчого листа №2а- 4812/11, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 19 вересня 2011 року.

В апеляційній скарзі, Жовтневий відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Жовтневого районного суду міста Харкова від 18.11.2015р.

Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Харкова погоджується з рішенням Жовтневого районного суду від 18 листопада 2015 року, вважає його законним і обґрунтованим, оскільки постанова державного виконавця перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації її соціальних гарантій та фактичному виконанню рішення суду в повному обсязі.

Державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції подано до суду заяву про перенесення розгляду справи у зв'язку з тим , що співробітники відділу проходять навчання, яке призначене на 26.01.2016р.

Колегія суддів не задовольняє клопотання про відкладення розгляду справи, вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутність у судовому засіданні відповідача та його представника, оскільки обставини, зазначені представником відповідача для відкладення розгляду справи не підтверджені належними доказами , Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції не позбавлений можливості залучити до участі у справі та для представництва його інтересів у суді іншого представника.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається , що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.09. 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними відмову Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова у здійснені перерахунку їй пенсії з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 та провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року пл. 31 грудня 2007 року, з 28 травня 2008 року з урахуванням виплачених сум.

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 30.09.2011 року відкрито виконавче провадження ВП №28993136 по примусовому виконанню виконавчого листа №2а-4811/11, виданого 16.09.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова.

На виконання рішення суду управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Харкова розпорядженням №147205 від 14.10.2011 було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком , розмір якої встановлений ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 20.04.20125 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а -4811/2011 з підстав, передбачених ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження".

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.04.2012 року винесена державним виконавцем з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений обов`язок державного виконавця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи постанова про закінчення виконавчих проваджень за виконавчим листом № 2а-811 винесена на підставі п. 11 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 37 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у випадку повернення виконавчого документу до суду, який видав виконавчий документ, на підставах, передбачених ст. 76 ч. 3 цього ж Закону.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції чинній на момент прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 3 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Частинами 1 та 2 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що вимоги Закону України "Про виконавче провадження" містять вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, Законом України "Про виконавче провадження" чітко передбачено послідовність дій державного виконавця, що має передувати закінченню виконавчого провадження за п.8 ст.49 даного Закону.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії листа Управління пенсійного фонду України в м. Жовтневому районі м. Харкова № 1798-07/31 від 06.04.2015 року, останнім на виконання виконавчого листа проведено перерахунок пенсії за рішенням суду.

Між тим, не надано ані доказів проведення донарахованої суми навіть в обсязі, що не перевищує бюджетних призначень, ані доказів включення суми до виплатних документів.

З огляду на викладене, державним виконавцем помилково розцінено дану відповідь як таку, що свідчить про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає висновок державного виконавця про виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом передчасним та необґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчим органом не вжиті всі можливі заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження ", спрямовані на виконання рішення суду, а саме не з'ясовано причини невиконання рішення боржником, не направлено відповідні запити про наявність грошових коштів на рахунках боржника, не перевірено поважності причин фактичного невиконання рішення суду , оскільки в матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем виплати пенсії позивачу.

Колегія суддів звертає увагу на приписи ч.2 ст.8 КАС України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

Також, в своєму рішенні "Кечко проти України" Суд констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

В рішенні "Войтенко проти України" Суд знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Проте, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана. Суд допускає, що асигнування на виплату державних боргів може спричинити певні затримки у виконанні рішень з бюджету Уряду. Тим не менше, Суд вирішує, що не передбачивши таких асигнувань протягом трьох років підряд, держава-відповідач не виконала своїх зобов'язань за статтею 6 параграфу 1 Конвенції.

Крім того, пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру. У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод").

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у спірних правовідносинах Законом України про Державний бюджет законодавчо не передбачались бюджетні призначення для взяття зобов'язань по судових рішеннях щодо перерахунку виплаченої державної соціальної допомоги особам.

Беручи до уваги вищенаведену судову практику Європейського Суду з прав людини, колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутність коштів у боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не є підставою для закінчення виконавчого провадження і не звільняє боржника від виконання рішення суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, державний виконавець не звертався.

Боржником не наведено ані державному виконавцю, ані суду інших причин, які б перешкоджали виконання рішення суду про стягнення грошових коштів на користь позивача.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що відсутність грошових коштів є тимчасовою обставиною, яка може бути усунена наступного бюджетного року шляхом передбачення відповідних витрат у кошторисних документах.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження " у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

За наявності обставин, передбачених частиною шостою статті 79 цього Закону, виконавче провадження підлягає відновленню у триденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідної заяви стягувача.

Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Враховуючи наведене, державним виконавцем не правомірно закінчено виконавче провадження на підставі на п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2015р. по справі № 639/316/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 01.02.2016 р.