Справа № 2-а-1125/10
Суддя: КучеренкоН Н. В.
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.03.2010
Справа № 2-а-1125
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„24 березня 2010 року суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Кучеренко Н.В., розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі в порядку письмового провадження цивільну справу, відкриту за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району сержанта міліції ОСОБА_2 про оскарження дій субєкта владних повноважень та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача ІДПС взводу ДПС ВДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району сержанта міліції ОСОБА_2 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП протиправними, скасувати постанову інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району сержанта міліції ОСОБА_2 серії АР № 080224 по справі про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України, зазначивши, що вказаною постановою він притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., за те, що він керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив стоянку на пішохідному переході на пр. ОСОБА_3, чим порушив вимоги п. 15.10 «а» ПДР України. Однак з вказаною постановою він не згодний, оскільки відповідач зупинив його, коли він здійснював рух на зелене світло світлофора, почав кричати на нього та погрожувати, що викличе комісію та забере автобус на штрафний майданчик для проведення експертизи. Під час цього були присутні свідки, однак вписати їх до протоколу відповідач відмовився та забрав у нього з рук протокол. Тому вважає, що в його діях немає складу вказаного адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності в порядку письмового провадження. Позов не визнає в повному обсязі.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 122 КАС України, особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Ураховуючи означене, з метою повного, всебічного та своєчасного захисту прав позивача в сфері публічно правових відносин, суд вважає за доцільне розглянути справу в порядку письмового провадження під час попереднього судового засідання.

Суд, ураховуючи доводи позивача, що викладені в позовній заяві, заперечення відповідача, що надані до суду, дослідивши інші матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ст. 13 Європейської конвенції з прав людини та основних свобод кожна людина, права і свободи якої викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний спосіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

У відповідності зі ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність, Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень управлінської функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання позивача.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ч. 2 зазначеної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

10.02.2010 року інспектором ДПС взводу ДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району сержантом міліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 10.02.2010 року о 09 годині 50 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомбілем Мерседес, д/н НОМЕР_2 в м. Мелітополі по пр. Б.Хмельницького, здійснив стоянку на пішоходному переході /а.с.4/.

Постановою інспектора ДПС взводу ДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району сержанта міліції ОСОБА_2 серії АР № 080224 по справі про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2010 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за те, що він 10.02.2010 року о 09 годині 50 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомбілем Мерседес, д/н НОМЕР_2 в м. Мелітополі по пр. Б.Хмельницького, здійснив стоянку на пішоходному переході. Підставою для винесення вказаної постанови став протокол про адміністративне правопорушення /а.с.3/.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 15.10 «а» Правил дорожнього руху стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Стаття 122 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі) або до районного, міського районного в місті, міського або міськрайонного суду, в порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивач звернувся до суду з позовом 23.02.2010 року, а постанова відносно нього винесена 10.02.2010 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністратвиного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Однак згідно заяви відповідача, він не наполягав на пропущенні позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган, (посадова особа), при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обґрунтованість винесеної постанови та може змінити міру стягнення в рамках, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, але, щоб стягнення не було посилене.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності скоєного адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

З урахуванням помякшуючих обставин, а також того, що скоєне ОСОБА_1 правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків, суд приходить до висновку, що правопорушник усвідомив протиправність своєї поведінки і є всі підстави вважати, що він не буде більш допускати такої поведінки, тому вважає можливим в даному випадку досягти виховних та попереджувальних заходів без застосування до нього заходів адміністративного впливу, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 122 ч. 1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 9, 55 Конституції України, п.5 Прикінцевих та перехідних положень, п. 1 ст.6, ст. 13 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 2, 6, 17, ч.2 ст. 19, 69, 71, 162 283, 293 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст.ст. 22, 33, 122 ч. 1, 251, 279-280, 286, 289, 293 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДАІ по обслуговуванню м. Мелітополя та Мелітопольського району сержанта міліції ОСОБА_2 про оскарження дій субєкта владних повноважень та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Змінити постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №080224 від 10.02.2010 року, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 122 ч. 1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

В іншій частині позову відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 20 днів, після подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення постанови або з дня складання її у повному обсязі.

Суддя: Н.В.Кучеренко