Справа № 810/4559/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м. Київ 810/4559/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «УКпостач» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суть спору: Приватне акціонерне товариство «УКпостач» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.08.2011 № та № .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 було замінено відповідача у справі - Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим на її правонаступника - Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на необґрунтованість та безпідставність висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, за травень 2011 року на загальну суму 100 821, 97 грн. та щодо завищення бюджетного відшкодування за травень 2011 року на загальну суму 29 496, 00 грн. Так, позивач вважає безпідставним твердження податкового органу про сумнівний характер діяльності таких контрагентів позивача як Державне підприємство «Придніпровська залізниця», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нормаізол», Товариство з обмеженою відповідальністю «Елтех», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніон», Науково-виробниче кооперативне об'єднання «Тент», Товариство з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Укрснаб» та Приватне підприємство «Електропромсервіс», у зв'язку з тим, що вказані суб'єкти господарювання не відобразили у відповідні податковій звітності господарські операції з ПрАТ «УКпостач», оскільки, на думку позивача, чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від відображення контрагентами платника податку у податковій звітності господарських операцій з таким платником податку.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Присутній у судовому засіданні 07.12.2015 представник позивача заявив клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Вказане клопотання позивача було прийнято судом, про що було постановлено усну ухвалу із занесенням до журналу судового засідання. У зв'язку з цим, подальший розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи заявлене позивачем клопотання, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 11 листа Вищого адміністративного суду України від 30.11.2009 р. № 1619/10/13-09 визначено, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

З 11.07.2011 по 22.07.2011 Спеціалізованою державної податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «УКпостач» () з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок в банку за травень 2011 року, за результатами проведення якої був складений акт від 29.07.2011 № 299/07-00/30169718.

Як вбачається з акта, перевіркою були виявлені порушення позивачем наступних вимог законодавства:

- п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивачем було завищено бюджетне відшкодування у травні 2011 року на суму 29 496, 00 грн.;

- п. 198.2 та 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, оскільки позивачем було завищено податковий кредит з податку на додану вартість за травень 2011 року на загальну суму 100 821, 97 грн.

В акті перевірки відповідач, посилаючись на акт перевірки ПрАТ «УКпостач» за квітень 2011 року, зазначив про те, що позивачем було завищено податковий кредит з податку на додану вартість за звітний період квітень 2011 року по господарським операціям з ПП «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпрокономресурси» на суму 5000, 00 грн., Товариством з обмеженою відповідальністю «Євросервіс Укрснаб» на суму 5 927, 31 грн., Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова-групп» на суму 833, 33 грн. та Приватним підприємством «Електропромсервіс» на суму 17 735, 35 грн., що загалом становить 29 495, 99 грн.

Також, посадовими особами податкового органу було вказано на те, що контрагентами позивача, ДП «Придніпровська залізниця», ТОВ «Нормаізол», ТОВ «Елтех», ТОВ «Нова «Пошта», ФОП ОСОБА_1, ТОВ «Юніон», ДП «Готель Спорт», АТЗТ «Готель Мир», ВАТ «АК «Кримавтотранс», ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», ТОВ «Таврійська інвестиційна група» Готель «Театральний», ПЗОТ по туризму та екскурсіях «Запоріжтурист», ВАТ «Кіровоградавтотрасн», ПП «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси», ТОВ «Євросервіс Укрснаб», ТОВ «Нова-групп», ПП «Електропромсервіс», не відображено у складі податкових зобов'язань сум податку на додану вартість по податкових накладних та по чекам, що зазначені позивачем в реєстрі отриманих податкових накладних та додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за травень 2011 року.

Крім того, в акті перевірки відповідачем зазначено про те, що у відповідності до інформації з бази даних автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, у податковій звітності з ПДВ за травень 2011 року, яка була подана вищевказаним контрагентами позивача, відсутні податкові зобов'язання по господарських операціях з ПрАТ «УКпостач», зокрема, у ДП «Придніпровська залізниця» на суму ПДВ у розмірі 19 962, 00 грн., у ТОВ «Нормаізол» на суму ПДВ у розмірі 14 775, 34 грн., у АТЗТ «Елтех» на суму ПДВ у розмірі 12 731, 17 грн., у ТОВ «Нова «Пошта» на суму ПДВ у розмірі 1 930, 90 грн., у ФОП ОСОБА_1 на суму ПДВ у розмірі 1 666, 67 грн., у ТОВ «Юніон» на суму ПДВ у розмірі 1 633, 33 грн., у ДП «Готель Спорт» на суму ПДВ у розмірі 176, 67 грн., у АТЗТ «Готель «Мир» на суму ПДВ у розмірі 153, 33 грн., у ВАТ «АК «Кримавтотранс» на суму ПДВ у розмірі 153, 33 грн., у ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на суму ПДВ у розмірі 93, 59 грн., у ТОВ «Таврійська інвестиційна група» Готель «Театральний» на суму ПДВ у розмірі 74, 00 грн., у ПЗОТ по туризму та екскурсіях «Запоріжтурист» на суму ПДВ у розмірі 70, 00 грн., у ВАТ «Кіровоградатотранс» на суму ПДВ у розмірі 23, 58 грн., у ПП «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси» на суму ПДВ у розмірі 5 000, 00 грн.

Також, посадовими особами було зазначено про те, що у складі податкових зобов'язань ТОВ «Євросервіс Укрснаб» відображено суми податку на додану вартість, які зазначені позивачем у реєстрі отриманих та виписаних податкових накладних до додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за квітень-травень 2011 року, а податкові зобов'язання по господарських операціях з ПрАТ «УКпостач» на суму 5 927, 31 грн. (квітень 2011 року) та на суму 8 916, 40 грн. (травень 2011 року) відображені вказаним суб'єктом господарюванням у відповідній податковій звітності за квітень-травень 2011 року. Проте, відповідачем було зазначено про те, що ТОВ «Євросервіс Укрснаб» має 7 стан ( до ЄДРПОУ внесено запис про відсутність підтвердження відомостей).

Як вбачається зі змісту акта перевірки, відповідачем вказано на те, що ПП «Електропромсервіс» було відображено у податкових деклараціях з ПДВ за квітень та травень 2011 року та Додатків 5 до них податкові зобов'язання по господарських операціях з позивачем за квітень 2011 року на суму 17 735, 35 грн. та за травень 2011 року на суму 39 118, 00 грн., але ПП «Електропромсервіс» має 10 стан (запит на встановлення місцезнаходження).

Крім того, посадовими особами контролюючого органу зазначено про те, що ТОВ «Нова-групп», також, було включено до складу податкового зобов'язання суму ПДВ у розмірі 833, 33 грн. по виписаних позивачу палатковим накладним, що включені ПрАТ «УКпостач» до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за квітень 2011 року, і відповідно, вказана сума податкового зобов'язання, у відповідності до бази даних автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, була вказана вищезазначеним контрагентом позивача у податковій звітності за квітень 2011 року, однак ТОВ «Нова-групп» має 9 стан (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням).

Також, в акті перевірки відповідачем зазначено про те, що у складі податкових зобов'язань НВКО «Тент» відображено суму податку на додану вартість за двома податковими накладними на загальну суму 45 303, 28 грн., у той час як позивачем в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних та додатку до податкової декларації з ПДВ за травень 2011 року зазначено податкові накладні, за якими загальна сума ПДВ становить 45 391, 44 грн. Відповідно до бази даних автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, у податковій звітності НВКО «Тент» відсутні податкові зобов'язання щодо ПрАТ «УКпостач» на суму ПДВ у розмірі 88, 16 грн., що на думку контролюючого органу, свідчить про подвійне відображення податкової накладної № 159 від 31.05.2011 у відповідні податковій звітності з ПДВ за травень 2011 року, і відповідно, про безпідставне віднесення вказаної суми ПДВ до складу податкового кредиту за травень 2011 року.

Таким чином, посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим було зазначено про те, що позивачем було завищено суму бюджетного відшкодування за травень 2011 року на суму 29 496, 00 грн. та завищено суму податкового кредиту з ПДВ за травень 2011 року на загальну суму 100 821, 97 грн., по взаємовідносинах з такими контрагентами як ДП «Придніпровська залізниця» на суму 19 962, 00 грн., ТОВ «Нормаізол» на суму 14 775, 34 грн., ТОВ «Елтех» на суму 12 731, 17 грн., ТОВ «Нова «Пошта» на суму 1 930, 90 грн., ФОП ОСОБА_1 на суму 1 666, 67 грн., ТОВ «Юніон» на суму 1 633, 33 грн., НВКО «Тент» на суму 88, 16 грн.. ТОВ «Євросервіс Укрснаб» на суму 8 916, 40 грн. та ПП «Електропромсервіс» на суму 39 118, 00 грн.

Судом встановлено, що позивачем були надіслані на адресу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим заперечення вих. № 020/04/3012 від 01.08.2011 на вищевказаний акт перевірки, в яких позивач зазначив про необґрунтованість висновків відповідача щодо порушення ПрАТ «УКпостач» вимог законодавства щодо визначення сум бюджетного відшкодування та податкового кредиту за відповідний звітний період.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом було надіслано на адресу позивача лист № 4488/10/07-00 від 09.08.11, в якому було повідомлено, що заперечення позивача є безпідставними, а акт перевірки є таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

На підставі акта перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 10.08.2011 № 000143070, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 29 496, 00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 1, 00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 10.08.2011 № 000144070, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 100 822, 00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 1,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Державної податкової інспекції в Автономній Республіки Крим зі скаргою вих. № 020/04/3316 від 25.08.2011, у якій просив вищевказаний контролюючий орган скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 10.08.2011 за № 000143070 та № 000144070.

За результатом розгляду вищевказаної скарги, податковим органом було прийнято рішення № 4107/10/25-023 від 25.10.11, яким вищевказані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

21.01.2001 між ПрАТ «УКпотач» (Одержувач) та ДП «Придніпровська залізниця» (Залізниця) був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № ПР/4ДН-11/НЮп-03, за умовами якого залізниця зобов'язалась надавати одержувачу послуги з, пов'язані з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за отримані послуги.

Відповідно до п. 3.1 вартість за перевезення, додаткових зборів та розмір штрафів визначається Статутом залізниць України, збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги з урахуванням підвищуючи коефіцієнтів вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги з урахуванням підвищуючи коефіцієнтів, калькуляціями, додатковим № 1 про узгодження вільних тарифів по послугах, наказами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, міністерства транспорту та зв'язку України, Укразалізниці, начальника залізниці та іншими нормативно-грошовими актами і документами. На вартість послуг нараховується ПДВ у встановленому законодавством порядку і відображається у переліках та рахунках розрахункового підрозділу.

Згідно з п. 7.4 договору цей договорів набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року. Якщо жодна сторона не звертається письмо за дин місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Також, сторонами було погоджено Протокол узгодження ставок зборів за виконання робіт та надання послуг Залізницею за вільними тарифами (Додаток № 1 до вказаного договору).

Як вбачається зі змісту книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) ДП «Придніпровська залізниця» було надано позивачу послуги з перевезення вантажу на суму 339 437, 60 грн. (у тому числі ПДВ у сумі 21 204, 93 грн.).

Надалі ДП «Придніпровська залізниця» було виписано позивачу податкову накладну № 333/100 від 31.05.2015 на суму 339 437, 60 грн. (у тому числі ПДВ у сумі 21 204, 93 грн.), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2014 р. від 20.06.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

11.01.2011 між ПрАТ «УКпостач» (Покупець) та ТОВ «Нормаізол» (Постачальник) був укладений договір поставки № 002137, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупця ізоляційні матеріали (товар), а покупець - прийти та оплатити товар.

Відповідно до п. 1.2 договору номенклатура, кількість і ціна товару зазначаються в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 3.1 договору загальна вартість товару за договором становить 500 000, 00 (п'ятсот тисяч гривень, 00 коп.) гривень з урахуванням ПДВ.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що оплата поставленого товару здійснюється покупцем протягом 45 календарних днів з моменту приймання товару на складі покупця.

Кожна партія поставленого товару супроводжується наступними документами: видаткова накладна, ТТН, податкова накладна, сертифікат якості, гігієнічні висновки СЕС (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 10.5 договору даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2012, але вбудь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

15.05.2011 між сторонами була підписана Додаткова угода №1 до договору поставки № 003137 від 11.01.2011, за умовами якої сторонами було погоджено вартість поставленого товару, яка становить 2 000 000, 00 грн., з урахуванням ПДВ.

З метою виконання умов договору постачальником було передано, а покупцем прийнято товар на загальну суму 195 257, 09 грн., що підтверджується видатковими накладними № ХФ-455 від 06.05.2011 на суму 105 144, 29 грн. (у тому числі ПДВ у сумі 17 524, 05 грн.), № КИ-0402 від 10.05.2011 на суму 4 566, 96 грн. (у тому числі ПДВ у сумі 761, 16 грн.), № ХФ-283 від 20.05.2011 на суму 85 545, 84 грн. (у тому числі ПДВ у сумі 14 257, 64 грн.), які підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено повний розрахунок перед вказаним контрагентом за отриманий товар, що підтверджується платіжними дорученнями за № 6292 від 10.01.2011 на суму 50 000, 00 грн., № 6781 від 25.08.2011 на суму 55 144, 29 грн., № 7022 від 31.08.2011 на суму 85 545, 84 грн.

Також, ТОВ «Нормаізол» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкові накладні за № 21 від 06.05.2011 на суму 105 144, 29 грн. (у тому числі ПДВ на суму 17 524, 05 грн.), № 39 від 10.05.2011 на суму 4 566, 96 грн. (у тому числі ПДВ на суму 761, 16 грн.) та № 112 від 20.05.2011 на суму 85 545, 84 грн. (у тому числі ПДВ у сумі 14 257, 64 грн.).

Суми ПДВ за вказаними податковими накладними були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2011 р. від 20.06.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Також, 01.01.2010 між ТДВ «Елтех» (Постачальник) та ПрАТ «УКпостач» (Покупець) був укладений договір поставки № 003/20/3-327, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити її вартість.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що загальна вартість товару за даним договором складає два мільйони гривень (2 000 000, 00 грн.), з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п.4.2 договору кожна партія поставленого товару супроводжується наступними документами: видаткова накладна, ТТН, податкова накладна.

Згідно з п. 10.5 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2011.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було підписано Додаткові угоди до вказаного договору за № 1 від 01.09.2010, № 2 від 01.02.2011 та № 3 від 21.03.2011.

Судом встановлено, що ТДВ «Елтех» було передано у власність ПрАТ «УКпостач» товар на загальну суму 84 516, 00 грн. ( у тому числі ПДВ на суму 14 086, 00 грн.), про що сторонами було підписано видаткову накладну № ЕТ_056 від 27.05.2011.

В свою чергу позивачем на підставі платіжних доручень № 498 від 10.02.2011 на суму 21 129, 00 грн., № 4346 від 23.06.2011 на суму 18 129, 00 грн. та № 3870 від 26.05.2011 на суму 45 258, 00 грн. було здійснено повний розрахунок за отриманий товар.

Надалі, ТДВ «Елтех» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкові накладні за № 64 від 27.05.2011 на суму 63 387, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 10 564, 502 грн.), № 66 від 27.05.2011 на суму 13 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 166, 67 грн.), суми ПДВ за якими були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2011 р. від 20.06.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

16.02.2010 між ПП «Електропромсервіс» (Постачальник) та ПрАТ «УКпостач» (Покупець) був укладений договір поставки № 4, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити його у відповідності до специфікації.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що загальна вартість товару за даним договором складає один мільйон гривень (1 000 000, 00 грн.).

Відповідно до п.4.1 договору кожна партія поставленого товару супроводжується наступними документами: видаткова накладна, ТТН, податкова накладна.

Згідно з п. 10.5 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2011.

Сторонами було погоджено Специфікації до договору за № 1, 2 та 3, в яких було визначено номенклатуру, кількість та ціну товару.

Також, сторонами було підписано Додаткову угоду № 3 від 18.10.2011 до Договору поставки № 4 від 16.02.2010, якою сторонами було подовжено дію договору до 31.12.2016.

З метою виконання умов вищевказаного договору ПП «Електропромсервіс» по видаткових накладних за № 91 від 04.05.2011 на суму 13 920, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 320, 00 грн.), № 102 від 16.05.2011 на суму 85 276, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 14 212, 70 грн.), № 92 від 04.05.2011 на суму 135 511, 80 грн. (у тому числі ПДВ на суму 22 585, 30 грн.) було передано, а ПрАТ «УКпостач» прийняло товар на загальну суму 234 708, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено повний розрахунок перед вказаним контрагентом, про що свідчать платіжні доручення № 2046 від 05.05.2011 на суму 10 277, 40 грн., № 4326 від 22.06.2011 на суму 50 000, 00 грн., № 4606 від 30.069.2011 на суму 50 000, 00 грн., № 4792 від 07.07.2011 на суму 46 270, 40 грн., № 4998 від 14.07.2011 на суму 10 000, 00 грн., № 5338 від 20.07.2011 на суму 10 000, 00 грн., № 5361 від 20.07.2011 на суму 20 000, 00 грн., № 5710 від 27.07.2011 на суму 31 109, 00 грн., № 2728 від 10.06.2011 на суму 67 944, 00 грн.

Надалі ПП «Електропромсервіс» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкові накладні за № 17 від 16.05.2011 на суму 85 276, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 14 212, 70 грн.), № 1 від 04.05.2011 на суму 13 920, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 2 320, 00 грн.), № 2 від 04.058.2011 на суму 135 511, 80 грн. (у тому числі ПДВ на суму 22 585, 30 грн.), суми ПДВ за якими були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2011 р. від 20.06.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Також, 18.02.2011 між НВКО «Тент» (Постачальник) та ПрАТ «УКпостач» (Покупець) був укладений договір поставки № 069п11, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцю комплекти холодильних шаф (товар).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що загальна вартість товару за даним договором складає п'ять мільйонів гривень (5 000 000, 00 грн.).

Відповідно до п.2.6 договору кожна партія поставленого товару супроводжується наступними документами: видаткова накладна, ТТН, податкова накладна.

Згідно з п. 10.5 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2011, або до повного виконання сторонами умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що НВКО «Тент» було поставлено ПрАТ «УКпостач» товар на загальну суму 528, 96 грн. ( у тому числі ПДВ на суму 88,3 16 грн.), що підтверджується видаткової накладною № Т-00000057 від 31.05.2011.

В свою чергу позивач на підставі платіжного доручення № 5590 від 27.07.2011 повністю розрахувався перед контрагентом за отриманий товар.

В подальшому ПП «Електропромсервіс» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкову накладну за № 159 від 31.05.2011 на суму 528, 96 грн. ( у тому числі ПДВ на суму 88,3 16 грн.), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2011 р. від 20.06.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

11.05.2010 між ТОВ «Юніон» (Постачальник) та ЗАТ «УКпостач» (Покупець) був укладений договір поставки №ЗП-000142, відповідно до якого постачальник зобов'язався поставити покупцю металопродукцію, а покупець зобов'язався прийняти та своєчасно сплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.3 договору загальна вартість товару на момент укладання договору 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень, 00 коп.). Кінцева загальна ціна договору визначається за підписаною сторонами Специфікації до даного договору.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що разом з поставленим товаром постачальник надає покупцю: сертифікат якості на товар; рахунок на поставлений товар; накладну на відпуск товару; податкову накладну.

Згідно з п. 6.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2011. В частині взаєморозрахунків між сторонами договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

10.01.2011 між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до договору ЗП-000142 від 11.05.2010, за якою сторонами було змінено реквізити сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Юнітон» по видатковій накладній № ЗП-0001048 від 12.05.2011 здійснило поставку ПрАТ «УКпостач» товару на загальну суму 9 800, 00 грн. ( утому числі ПДВ на суму 1 633, 33 грн.).

Також, ТОВ «Юнітон» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкову накладну № 39 від 12.05.2011 на суму 9 800, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 633, 33 грн.), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2011 р. від 20.06.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

01.04.2011 між ПрАТ «УКпостач» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договір на виконання транспортно-експедиційних послуг № 003357, за умовами якого виконавець зобов'язався надати замовнику послуги з перевезення вантажу замовника транспортом виконавця або перевізника до пункту призначення, який визначений замовником, а замовник зобов'язався здійснити оплату отриманих послуг.

Відповідно до п. 3.1 договору замовник здійснює оплату послуг з перевезення і відправлення вантажу шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця за ціною, яка погоджена сторонами в письмовій формі.

Пунктом 7.5 договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до « 31» грудня 2012 року, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

З метою виконання умов договору, ФОП ОСОБА_1 надав, а ПрАТ «УКпостач» прийняло транспортні послуги на загальну суму 10 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 666, 67 грн.), про що сторонами було підписано акт приймання-передачі № 006 від 07.05.2011 та

Як вбачається з матеріалів справи, позивача здійснив повний розрахунок за надані вказаним контрагентом послуги, що підтверджується платіжним дорученням № 2978 від 01.07.2011 на суму 10 000, 00 грн.

Надалі ФОП ОСОБА_1 було виписано ПрАТ «УКпостач» податкову накладну за № 1 від 07.05.2011 на суму 10 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 666, 67 грн.), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2011 р. від 20.06.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

19.11.2010 між ПрАТ «УКпостач» (Підприємство) та ПП «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси» (Виконавець) був укладений договір № 003/20/3-481, за умовами якого виконавець зобов'язався надати послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації відходів як вторинної сировини, у тому числі використання тари і пакувальних матеріалів вітчизняного та імпортного виробництва.

Відповідно до п. 3.1 договору сума договору складається з сум, зазначених в актах про надання послуг, підписаних сторонами.

Згідно з п. 3.2 оплату послуг виконавця підприємство здійснює на підставі виставленого рахунку, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 01 березня 2012 року.

За матеріалів справи вбачається, що ПП «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси» надало, а ПрАТ «УКпостач» прийняло послуги обумовлені договором послуги на загальну суму 30 000, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5 000, 00 грн.), про що свідчать відомості з книги обліку придбання товарів (робіт, послуг).

В свою чергу, позивач в повному обсязі розрахувався за отримані послуги, що підтверджується платіжним дорученням за № 33317 від 26.04.2011 на суму 30 000, 00 грн.

29.10.2010 між ТОВ «Нова Пошта» (Виконавець) та ЗАТ «УКпостач» (Замовник) було укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 003/20/3-422/7937, відповідно до якого виконавець зобов'язався надавати замовнику послуги з перевезення вантажу, на умовах визначених договором.

З метою виконання умов вказаного договору ТОВ «Нова пошта» надало, а «ПрАТ «УКпостач» прийняло транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 11 585, 40 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за № НП/15-001236 від 10.05.2015 на суму 53, 80 грн. (у тому числі ПДВ на суму 8, 97 грн.), № НП/15-001337 від 17.05.2011 на суму 645, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 107, 60 грн.), № НП/15-001430 від 24.05.2011 на суму 10 886, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 814, 33 грн.), які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у відповідності до платіжних доручень за № 2739 від 10.06.2011 на суму 53, 80 грн., № 2744 від 10.06.2011 на суму 645, 60 грн. та № 2798 від 10.06.2011 на суму 10 886, 00 грн. повністю розрахувався за орт мані послуги.

Надалі ТОВ «Нова пошта» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкові накладні за № 367 від 10.05.2011 на суму 53, 80 грн. (у тому числі ПДВ на суму 8, 97 грн.), № 2654 від 13.05.2011 на суму 645, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 107, 60 грн.) та № 6588 від 24.05.2011 на суму 10 886, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 814, 33 грн.), суми ПДВ за якими були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2011 р. від 20.06.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Також. 01.11.2010 між ТОВ «Євросервіс Укрснаб» (Постачальник) та ПрАТ «УКпостач» (Покупець) було укладено договір поставки № 003/20/3-448, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що найменування товару: канцелярія і господарські товари.

Відповідно до п. 3.4 договору сума договору становить 100 000, 00 грн. (сто тисяч гривень).

Згідно з п. 5.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2011.

З метою виконання умов договору ТОВ «Євросервіс Укрснаб» поставило, а ПрАТ «УКпостач» прийняло товар на загальну суму 39 320, 76 грн., що підтверджується видатковими накладними (повернення) за № ВП-0000032 від 30.05.2011 на суму 4 099, 99 грн. (у тому числі ПДВ на суму 683, 33 грн., № РН-0000664 від 26.05.2011 на суму 391, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 65, 20 грн.), № РН-0000649 від 25.05.2011 на суму 6 600, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1 100, 00 грн.), № РН-0000651 від 25.05.2011 на суму 966, 00 грн.( у тому числі ПДВ на суму 161, 00 грн.), № РН-0000650 від 25.05.2011 на суму 3 451, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 575, 20 грн.), № РН-0000530 від 20.05.2011 на суму 4 099, 99 грн. (у тому числі ПДВ на суму 683, 33 грн.), № РН-0000618 від 19.05.2011 на суму 957, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 159, 60 грн.), № РН-0000613 від 19.05.2011 на суму 499, 93 грн. (у тому числі ПДВ на суму 83, 32 грн.), № РН-0000617 від 19.05.2011 на суму 995, 26 грн. (у тому числі ПДВ на суму 165, 88 грн.), № РН-0000611 від 19.05.2011 на суму 486, 01 грн. (у тому числі ПДВ на суму 81, 00 грн.), № РН-0000612 від 19.05.2011 на суму 499, 92 грн. (у тому числі ПДВ на суму 83, 32 грн.), № РН-0000614 від 19.05.2011 на суму 33, 36 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5, 56 грн.), № РН-0000616 від 19.05.2011 на суму 839, 88 грн. (у тому числі ПДВ на суму 139, 98 грн.), № РН-0000615 від 19.05.2011 на суму 5 808, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 968, 00 грн.), № РН-0000619 від 19.05.2011 на суму 1 893, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 315, 60 грн.), № РН-0000573 від 16.05.2011 на суму 1 450, 68 грн. (у тому числі ПДВ на суму 241, 78 грн.), № РН-0000571 від 16.05.2011 на суму 1 499, 36 грн. (у тому числі ПДВ на суму 249, 89 грн.), № РН-0000572 від 16.05.2011 на суму 900, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 150, 00 грн.), № РН-0000575 від 16.05.2011 на суму 556, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 92, 70 грн.), № РН-0000574в від 16.05.2011 на суму 328, 28 грн. (у тому числі ПДВ на суму 54, 71 грн.), № РН-0000577 від 16.05.2011 на суму 1 491, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 248, 60 грн.), № РН-0000570 від 16.05.2011 на суму 902, 53 грн. (у тому числі ПДВ на суму 150, 42 грн.), № РН-0000541 від 04.05.2011 на суму 99, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 16, 50 грн.) та № РН-0000542 від 04.05.2011 на суму 471, 17 грн. (у тому числі ПДВ на суму 78, 53 грн.), які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Надалі ТОВ «Євросервіс Укрснаб» було виписано ПрАТ «УКпостач» податкові накладні за № 8 від 4.05.2011 на суму 22 377, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 3 729, 60 грн.), № 7 від 04.05.2011 на суму 471, 17 грн. (у тому числі ПДВ на суму 78, 53 грн.), № 6 від 04.05.2011 на суму 99, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 18, 50 грн.), № 13 від 05.05.2011 на суму 902, 53 грн. (у тому числі ПДВ на суму 150, 42 грн.), № 30 від 12.05.2011 на суму 1 499, 36 грн. ( у тому числі ПДВ на суму 249, 89 грн.), № 28 від 12.05.2011 на суму 900, 00 грн. 9у тому числі ПДВ на суму 150, 00 грн.), № 31 від 12.05.2011 на суму 839, 88 грн. (у тому числі ПДВ на суму 139, 98 грн.), № 47 від 16.05.2011 на суму 1 491, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 248,3 60 грн.), № 45 від 16.05.2011 на суму 558, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 92, 70 грн.), № 43 від 16.05.2011 на суму 1 450, 68 грн. (у тому числі ПДВ на суму 241, 78 грн.), № 44 від 16.05.2011 на суму 328, 28 грн. (у тому числі ПДВ на суму 54, 71 грн.), № 995, 26 грн. ( у тому числі ПДВ на суму 165, 88 грн.), № 78 від 18.05.2011 на суму 4 099, 99 грн. (у тому числі ПДВ на суму 683, 33 грн.), № 82 від 19.05.2011 на суму 488, 01 грн. (у тому числі ПДВ на суму 81, 00 грн.), № 83 від 19.05.2011 на суму 499, 92 грн. (у тому числі ПДВ на суму 83, 32 грн.), № 87 від 19.05.2011 на суму 957, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 159, 60 грн.), № 85 від 19.05.2011 на суму 33, 36 грн. (у тому числі ПДВ на суму 5, 56 грн.), № 88 від 19.05.2011 на суму 1 893, 60 грн. (у тому числі ПДВ на суму 315, 60 грн., № 86 від 19.05.2011 на суму 5 808, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 968, 00 грн.), № 84 від 19.05.2011 на суму 499, 93 грн. (у тому числі ПДВ на суму 83, 32 грн.), № 114 від 25.05.2011 на суму 3 451, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 575, 20 грн.), № 115 від 25.05.2011 на суму 968, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 161, 00 грн.), № 113 від 25.05.2011 на суму 6600, 00 грн. (у тому числі ПДВ на суму 1100, 00 грн.), № 132 від 26.05.2011 на суму 391, 20 грн. (у тому числі ПДВ на суму 65, 20 грн.), суми ПДВ за якими були включені позивачем до складу податкового кредиту за звітний період за травень 2011 року, про що свідчить додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2011 р. від 20.06.2015 (Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів / послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201. 8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

До обов'язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в підпункті 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, законодавець відносить:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Матеріали справи свідчать, що податковий кредит за результатом здійснення господарських операцій з вищевказаними контрагентами ПрАТ «УКпостач» був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. N 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, суд приходить до висновку, що договори, видаткові і податкові накладні, рахунки є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між суб'єктами господарювання.

Таким чином, з урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Абзацом 4 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. N 996-XIV встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що остання призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків.

Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);

- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;

- «тимчасова» поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від'ємне значення податкових зобов'язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов'язання до сплати в бюджет тощо);

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. У свою чергу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 43 Господарського кодексу України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином законодавством надано позивачу право як суб'єкту господарювання на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Судом під час дослідження господарської мети при укладення позивачем договорів з

Вищевказаними суб'єктами господарювання було встановлено наступне.

Як вбачається з витягу з ЄДРПОУ, видами діяльності ПрАТ «УКпостач» за КВЕД 2010 є: КВЕД 29.23.0 Виробництво промислового холодильного та вентиляційного устаткування; КВЕД 26.21.0 Виробництво господарських та декоративних керамічних виробів; КВЕД 29.24.1 Виробництво інших машин та устаткування загального призначення; КВЕД 51.87.0 Оптова торгівля іншими машинами та устаткуванням; КВЕД 55.87.0 Діяльність готелів; КВЕД 71.34.0 Оренда інших машин та устаткування.

Отже, враховуючи матеріали справи та письмові пояснення позивача, суд дійшов висновку про те, що отриманий позивачем від відповідних контрагентів товар та послуги на підставі вищевказаної первинної бухгалтерської документації, безпосередньо використовувався ПрАТ «УКпостач» у господарській діяльності.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується реальність здійснення господарських операцій позивача з вказаними суб'єктами господарювання.

Судом встановлено, що фактично висновок податкового органу про завищення суми податкового кредиту з податку на додану вартість та завищення суми бюджетного відшкодування за травень 2011 року ґрунтується на тому, що контрагенти позивача, ДП «Придніпровська залізниця», ТОВ «Нормаізол», ТОВ «Елтех», ТОВ «Нова «Пошта», ФОП ОСОБА_1, ТОВ «Юніон», НВКО «Тент», ТОВ «Євросервіс Укрснаб», ПП «Електропромсервіс», не відображено у складі податкових зобов'язань сум податку на додану вартість по податкових накладних та по чекам, що зазначені позивачем в реєстрі отриманих податкових накладних та додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за травень 2011 року.

Крім того, в акті перевірки відповідачем було зазначено про те, що у відповідності до інформації з бази даних автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, у податковій звітності з ПДВ за травень 2011 року, яка була подана вищевказаними суб'єктами господарювання, відсутні податкові зобов'язання по господарських операціях з ПрАТ «УКпостач».

У зв'язку з цим, на думку контролюючого органу, діяльність вказаних суб'єктів господарювання носить «сумнівний характер».

Суд звертає увагу на те, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Так, доводи податкового органу про недекларування спірним контрагентом у податковій звітності відповідної суми податкових зобов'язань, що виникли за фактом виконання поставок в адресу позивача, стосуються правопорушень, допущених цими контрагентами, тобто третіми особами, а відтак не можуть розглядатися як доказ недобросовісності позивача як платника податків.

Чинне податкове законодавство не пов'язує право платника на податковий кредит з повнотою відображення постачальником у своїй податковій звітності відповідних господарських операцій, з фактичною сплатою постачальником ПДВ до бюджету. Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством.

Зокрема, такої позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 14.06.2014 (справа № К/800/55605/13).

Крім того, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 03.03.2014 (справа № К/9991/1455/11) вказав на те, що платник податку (покупець товару), який дотримався вимог закону щодо формування валових витрат та податкового кредиту, не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням контрагентами його постачальника вимог законодавства щодо створення підприємства, здійснення господарської діяльності, виконання податкових зобов'язань тощо і в подальшому зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати та податковий кредит. У разі коли постачальник чи його контрагенти допустили порушення вимог законодавства при веденні фінансово-господарської діяльності, то це тягне відповідальність та негативні наслідки щодо них, адже законами іншого не передбачено.

Суд звертає увагу на те, що, податковим органом під час проведення перевірки, не було враховано, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем, порушення ним правил здійснення господарської діяльності тощо, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу валових витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011 р. в адміністративній справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 («Булвес» АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Крім того, суд не приймає позицію відповідача про безпідставне віднесення позивачем до суми складу податкового кредиту витрат, понесених під час здійснення господарських операцій з ТОВ «Євросервіс Укрснаб», ПП «Електропромсервіс» та ТОВ «Нова-групп», у зв'язку з тим, що ТОВ «Євросервіс Укрснаб» має 7 стан податкового обліку (до ЄДРПОУ внесено запис про відсутність підтвердження відомостей), ПП «Електропромсервіс» має 10 стан (запит на встановлення місцезнаходження), а ТОВ «Нова-групп» має 9 стан (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням), оскільки чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Платник податку не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, зокрема, такої позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 13.02.2014 (справа № К/800/31122/13) та в ухвалі від 13.05.2015 (справа № К/800/12059/15).

Крім того, слід зауважити, що для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

До того ж суд звертає увагу на те, що відповідно до частини другої ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» у разі, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

На момент взаємовідносин позивача з ДП «Придніпровська залізниця», ТОВ «Нормаізол», ТОВ «Елтех», ТОВ «Нова «Пошта», ФОП ОСОБА_1, ТОВ «Юніон», ПП «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси», ТОВ «Євросервіс Укрснаб», ТОВ «Нова-групп», ПП «Електропромсервіс», останні були зареєстровані як платники податку на додану вартість, відомості стосовно зазначеного підприємства та його керівництва були зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже сумнівів щодо відсутності спеціальної правосуб'єктності у зазначених контрагентів у позивача не виникало.

Крім того, судом під час дослідження матеріалів справи було проаналізовано долучений до матеріалів справи висновок судово-економічної експертизи від 20.10.2014, яка була проведена 20.10.2014 Центром судових експертиз (м. Сімферополь, вул. Шполянької, буд. 6, оф. 1), та встановлено наступне.

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що час дослідження використовувалася відповідна первинна бухгалтерська документація, яка була сформована під час здійснення господарських операцій позивача з вищевказаними контрагентами.

У вищезазначеному висновку вказано, що в ході проведення судово-економічної експертизи було встановлено, що висновки податкового органу, які викладені в акті перевірки щодо завищення ПрАТ «УКпостач» бюджетного відшкодування за травень 2011 року на суму 29 496, 00 грн. та завищення позивачем суми податкового кредиту за травень 2011 року у розмірі 100 821, 97 грн. не підтверджені документами бухгалтерського та податкового обліку і звітності ПрАТ «УКпостач».

У суду відсутні підстави не довіряти зазначеному висновку, оскільки дослідження було проведено кваліфікованим фахівцем, попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

За таких обставин суд приходить до висновку про дотримання ПрАТ «УКпостач» необхідних умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності викладеного в акті перевірки висновку про заниження позивачем суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, та завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у той час як матеріали справи свідчать, що позивач в даному випадку здійснював податковий облік відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим донарахування відповідачем сум податкових зобов'язань суд вважає протиправними.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення підлягаю визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 954 грн. 80 коп. підлягає стягненню на його користь з Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим від 10.08.2011 № та № .

3.Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «УКпостач» (62301, Харківська область, Дергачівський район, місто Дергачі, вулиця Залізнична, будинок 31-С, ідентифікаційний код 30169718) судовий збір у сумі 1 954 (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят чотири) гривні 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників (03058, місто Київ, вулиця Леванєвського, 2).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.