Справа № 826/24312/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 лютого 2016 року № 826/24312/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І. розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)
до відповідача Головного управління МВС України в м. Києві (далі - відповідач)
провизнання протиправною дій та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління МВС України в м. Києві, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у неналежному розгляді його заяви від 09.09.2015 (не вирішення вимог позивача викладених у пунктах 2,3 та 4 заяви від 09.09.2015; порушення прав позивача щодо участі останнього у процесі прийняття рішення за заявою від 09.09.2015; непроведення перевірки фактів, викладених у заяві від 09.09.2015; надання висновку, що не ґрунтується на діючому законодавстві; відсутність роз'яснення щодо порядку оскарження відповіді відповідача наданою за заявою позивача від 09.09.2015).

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у наданні відповіді на запит позивача від 09.09.2015 з порушенням строків, передбачених статтею 20 Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.09.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.09.2015 він звернувся до відповідача із заявою відповідно до Закону України «Про звернення громадян», в якій просив перевірити факти протиправності дій посадової особи відповідача в судовому засіданні 09.09.2015 у справі № 826/8916/15; дозволити ОСОБА_1 надати додаткові докази та аргументи до вищевказаної заяви; дозволити ОСОБА_1 брати участь у перевірці даної заяви; дозволити ОСОБА_1 бути присутнім при розгляді даної заяви. Відповідач листом від 09.09.2015 № 36/119 вих. надав відповідь на зазначене звернення, в якому зазначив, що відповідно до ст.123 КАС України головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів щодо забезпечення в судовому засіданні належного порядку та відповідно до ст. 268 КАС України заходами процесуального примусу є встановлені Кодексом процесуальні дії, що застосовуються судом до осіб, які порушують встановлені у суді правила або протиправно перешкоджають здійсненню адміністративного судочинства, заходи процесуального примусу застосовуються судом негайно після вчинення порушення шляхом постановлення ухвали. Також відповідач зазначив, що до Головного управління МВС України в м. Києві від Окружного адміністративного суду міста Києва не надходила ухвала про застосування судом заходів процесуального примусу. Водночас, відповідач зазначив, що з причин відсутності в його зверненні поштової адреси для листування та контактного номеру телефону забезпечити його участь під час розгляду поданого ним звернення є неможливим.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.11.2015 суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

В судове засідання 17.12.2015 представник відповідача не прибув, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Натомість позивач надав документи на виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також додаткові пояснення по суті позову.

Зважаючи на неявку представника відповідача в судове засідання, суд відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

24.12.2015 від відповідача надійшли заперечення проти адміністративного позов, в яких останній просить суд відмовити в задоволенні позову повністю з огляду на відсутність з його боку протиправних дій щодо позивача, оскільки відповідь на його звернення від 09.09.2015 надана в повному обсязі та в строки, передбачені законодавством, а щодо вимог позивача про його особисту участь у перевірці його заяви від 09.09.2015, то відповідач зазначив, що рішення про запрошення позивача для участі в розгляді його скарги не приймалось у зв'язку з тим, що він вказав неповну адресу свого проживання, зокрема не зазначив номер квартири у багатоквартирному будинку, та не вказав номер свого телефону, що унеможливило направлення йому відповідного запрошення.

Станом на час розгляду справи по суті інших документів по справі до суду не надходило.

Отже, розглянувши надані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача у судовому засіданні, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також вивчивши норми чинного законодавства з приводу даного спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 09.09.2015 звернувся до відповідача із заявою відповідно до Закону України «Про звернення громадян», в якій просив перевірити факт щодо протиправності дій посадової особи відповідача у судовому засіданні, яке відбувалось в Окружному адміністративному суді міста Києва 09.09.2015 по справі № 826/8916/15; дозволити ОСОБА_1 надати додаткові докази та аргументи до даної заяви; дозволити ОСОБА_1 брати участь у перевірці даної заяви; дозволити ОСОБА_1 бути присутнім при розгляді даної заяви.

Листом від 09.09.2015 № 36/119 вих. відповідач надав відповідь на зазначене звернення позивача, в якому зазначив, що відповідно до ст. 123 КАС України головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів щодо забезпечення в судовому засіданні належного порядку та відповідно до ст. 268 КАС України заходами процесуального примусу є встановлені Кодексом процесуальні дії, що застосовуються судом до осіб, які порушують встановлені у суді правила або протиправно перешкоджають здійсненню адміністративного судочинства, заходи процесуального примусу застосовуються судом негайно після вчинення порушення шляхом постановлення ухвали, також відповідач зазначив, що до Головного управління МВС України в м. Києві не надходило від Окружного адміністративного суду міста Києва ухвала про застосування судом заходів процесуального примусу, а також з причин відсутності у зверненні поштової адреси для листування та контактного номеру телефону забезпечити участь позивача при розгляді звернення є неможливим.

Надаючи правову оцінку доводам сторін у даній адміністративній справі, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із ст. 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до підпункту 5.1 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 № 1177 (далі - Положення) термін розгляду звернень обчислюється з дня їх надходження та реєстрації в органі внутрішніх справ до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то за останній день терміну вважається перший після нього робочий день.

Згідно із підпунктом 5.4 та 5.5 Положення звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, враховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. За зверненнями громадян, за якими неможливо своєчасно закінчити перевірку та прийняти в установлений термін рішення, виконавець не пізніше ніж за 3 робочі дні до закінчення цього терміну письмово доповідає керівникові органу внутрішніх справ або його заступникові і порушує питання щодо продовження терміну в межах, установлених законодавством про звернення громадян. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів. Про продовження терміну розгляду письмово повідомляється автор звернення.

Як вбачається з матеріалів справи, звернення позивача від 09.09.2015 отримане відповідачем 09.09.2015 та 10.09.2015 направлено для розгляду та вирішення до відділу юридичного забезпечення.

Висновок відділу юридичного забезпечення щодо результатів розгляду вищевказаної заяви позивача від 07.10.2015 затверджений заступником начальника ГУМВС України в місті Києві полковником міліції Щадило А.А. 09.10.2015 (копія висновку наявна в матеріалах справи).

Проте, з поштового штемпеля, проставленого на конверті, в якому до позивача надійшла відповідь відповідача на його заяву від 09.09.2015, вбачається направлення цієї відповіді 10.10.2015 (копія конверта наявна в матеріалах справи), що є порушенням установленого законом місячного строку розгляду звернень громадян.

Докази про повідомлення відповідачем в установленому порядку позивача про продовження місячного строку розгляду його звернення суду не надані.

Наведеним підтверджується недотримання відповідачем встановленого законодавством місячного строку щодо розгляду звернення позивача, що зумовлює необхідність визнання протиправними дій відповідача щодо несвоєчасного розгляду заяви позивача від 09.09.2015.

Водночас суд погоджується з доводами позивача про протиправність дій відповідача щодо розгляду його звернення без його участі.

За змістом статті 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, поміж іншого, має право:

- особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

- ознайомитися з матеріалами перевірки;

- подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

- бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

При цьому суд не погоджується з доводами відповідача щодо неможливості запросити позивача для розгляду його звернення за його участі, які обгрунтовуються неповним зазначенням ним його поштової адреси та номеру телефону, що позбавило відповідача можливості запросити позивача до ГУ МВС України в м.Києві.

Відповідно до абзацу 7 статті 5 Закону України "Про звернення громадян" у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Як вбачається зі змісту заяви позивача від 09.09.2015, в ній зазначено його поштову адресу для листування позивача: 04073 м. Київ, вул. Рилєєва, 16. Така ж адреса зазначена ОСОБА_1 і в його позовній заяві, поданій до суду. При цьому процесуальні документи у даній адміністративній справі, надіслані судом на вказану адресу позивача, отримані ним в сутановленому порядку, що підтверджується відповідним повідомленням, яке міститься в справі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що будинок, в якому мешкає позивач не є багатоквартирним, а позивачем належним чином вказано його повну поштову адресу для листування.

Відтак, позивачем при розгляді вищевказаної зави позивача також недотримано вимоги статті 18 Закону України "Про звернення громадян" щодо розгляду його звернення за його участі.

Що стосується решти доводів позивача про протиправність дій відповідач щодо неналежного розгляду його заяви, а саме невирішення його вимог, викладених у пунктах 2, 3 та 4 заяви від 09.09.2015; непроведення перевірки фактів викладених у заяві від 09.09.2015; надання висновку, що не ґрунтується на діючому законодавстві; відсутність роз'яснення щодо порядку оскарження відповіді відповідача наданою за заявою позивача від 09.09.2015, то доцільно зауважити наступне.

Згідно із абзацом 3 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Аналіз змісту листа відповідача від 09.10.2015 № 36/119 вих., направленого позивачу у відповідь на його звернення від 09.09.2015, дає підстави суду стверджувати про надання йому відповіді по суті порушеного ним питання, яка не містить відмови щодо задоволення звернення позивача та свідчить про проведену відповідачем перевірку обставин, викладених позивачем в заяві від 09.09.2015. За таких обставин, заяву позивача відповідачем розглянуто по суті, тому підстави для зобов'язання відповідача повторно розглянути вищевказане звернення позивача у суду відсутні.

Однак, всупереч приписам абзацу 3 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідачем не роз'яснено позивачу порядку оскарження рішення, прийнятого за результатами розгляду його звернення від 09.09.2015.

У зв'язку з цим суд прийшов до висновку про неналежний розгляд відповідачем заяви позивача від 09.09.2015 в частині ненадання йому роз'яснення порядку оскарження рішення, прийнятого за його заявою, як це передбачено абзацом 3 статті 15 Закону України "Про звернення громадян".

За наведених обставин вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, зокрема, в частині:

- визнання протиправними дій відповідача стосовно недотримання встановленого статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" місячного строку розгляду позивача від 09.09.2015;

- визнання протиправними дій відповідача щодо недотримання вимог статті 18 Закону України "Про звернення громадян" стосовно розгляду звернення позивача від 09.09.2015 без його участі;

- визнання протиправними дій відповідача стосовно неотримання вимог, встановлених абзацом 3 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" у зв'язку з ненаданням позивачу роз'яснення порядку оскарження рішення, прийнятого за результатами розгляду його звернення від 09.09.2015.

З метою поновлення прав позивача, порушених протиправними діями відповідача, за захистом яких він звернувся до суду, суд прийшов до висновку про необхідність зобов'язати відповідача відповідно до абзацу 3 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" надати позивачеві роз'яснення порядку оскарження рішення, прийнятого за результатами розгляду його звернення від 09.09.2015.

Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, позивач частково довів суду обґрунтованість заявлених ним позовних вимог, що підтверджується наявними матеріалами справи та не були спростовані відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, зважаючи на що, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління МВС України в м.Києві стосовно недотримання встановленого статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" місячного строку розгляду звернення ОСОБА_1 від 09.09.2015.

3. Визнати протиправними дії Голового управління МВС України в м.Києві стосовно недотримання вимог статті 18 Закону України "Про звернення громадян" у зв'язку з розглядом звернення ОСОБА_1 від 09.09.2015 без його участі.

4. Визнати протиправними дії Головного управління МВС України в м.Києві стосовно недотримання вимог, встановлених абзацом 3 статті 15 Закону України "Про звернення громадян", що полягають в ненаданні ОСОБА_1 роз'яснення порядку оскарження рішення, прийнятого за результатами розгляду його звернення від 09.09.2015.

5. Зобов'язати головне управління МВС України в м.Києві відповідно до абзацу 3 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" надати ОСОБА_1 роз'яснення порядку оскарження рішення, прийнятого за результатами розгляду його звернення від 09.09.2015.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у ст.254 КАС України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя: Добрянська Я.І.