Справа № 815/6988/15
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6988/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Філімоненко А.О.,

сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представник позивача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

представник відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України про скасування постанови від 10.07.2015 року та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_3 до Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України, в якому просив скасувати постанову відповідача від 10.07.2015 року про заборону йому в'їзду в Україну строком на 3 роки та анулювати відповідну відмітку в своєму закордонному паспорті шляхом проставлення в ньому штемпеля «Анульовано».

В обґрунтування свої вимог позивач зазначив, що станом на 10 липня 2015 р., тобто на момент прийняття рішення, яке оскаржене про заборону в'їзду в Україну, у відповідача не було для цього законних підстав. Посилання у самому рішенні на те, що воно прийнято на підставі п.6 ч.1 ст.13 ЗУ "Про іноземців", у якій закріплено, що рішення про заборону в'їзду приймається якщо під час попереднього перебування на території України іноземець не виконав рішення суду або органів державної влади є неспроможним, невмотивованим та незаконним. Періодом попереднього перебування на території України позивача, із врахуванням дати прийняття постанови 10 липня 2015р. був період з 22 грудня 2014 р. по 04 січня 2015 р., та як вбачається з підтверджуючих документів у цей період не існувало рішення суду, невиконання якого покладено в основу для прийняття рішення про заборону в'їзду в Україну громадянина ОСОБА_3 Зазначені обставини на думку позивача свідчать про те, що рішення про заборону йому в'їзду в Україну від 10 липня 2015р. прийнято без законних на те підстав, передчасно, та не відповідає вимогам ст.13 ЗУ "Про іноземців", а тому є необґрунтованим і незаконним, а дії посадових осіб ДПСУ по прийняттю цього рішення є протиправними.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений про день, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, а саме 29.12.2015 року, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення. Від відповідача 20.01.2016 року надійшла заява про перенесення судового засідання на більш пізній термін у зв'язку з неможливістю прибуття в складних погодних умовах та письмові заперечення проти позову. В судовому засіданні суд поставивши на обговорення питання щодо можливості розгляду справи за відсутності представника відповідача та вислухавши думку представників позивача, ухвалою суду на місці визнав причини неявки представника Білгород-Дністровського прикордонного загону ДПС України неповажними та прийняв рішення про розгляд справи за його відсутності.

Письмові заперечення відповідача були приєднані до матеріалів справи. В них відповідач зазначив, що постанова про заборону в'їзду ОСОБА_3 в Україну прийнята законно, оскільки рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності набрало законної сили 24.06.2015 року та саме з цього моменту почався сплив терміну передбаченого ст. 307 КУпАП. Зважаючи на викладене, відповідач просив прийняти постанову, якою визнати дії своїх посадових осіб щодо прийняття рішення правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству, а саму постанову такою, що винесена відповідно до вимог чинного законодавства.

Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані докази по справі, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Російської Федерації, який постійно мешкає в Молдові.

10 липня 2015 року заступником начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Білгород-Дністровського прикордонного загону. Капітаном - Весельським Є.Л., було винесено Постанову про заборону в'їзду в Україну, строком на 3 роки (а.с. 28-29). Зазначена постанова винесена на виконання вимог п.6 ч. 1 ст 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пунктів 5.1-5.2. Інструкції про порядок прийняття органами охорони держаного кордону Держаної прикордонної служби України рішень про заборону в'їзду іноземцям та особам без громадянства.

17 серпня 2015р. при перетинанні кордону на в'їзд в Україну в пункті пропуску для міжнародного сполучення "Табаки" Відділу прикордонної служби "Болград" Ізмаїльського прикордонного загону щодо громадянина ОСОБА_3 було прийнято рішення № 363 про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства, про що був проставлений штамп у паспорті громадянина "Відмовлено у в'їзді в Україну " та "Заборонено в'їзд в Україну" (а.с. 27). В рішенні в якості причини відмови у перетинанні державного кордону України зазначено про наявність рішення уповноваженого державного органу України про заборону вузду в Україну до 11.07.2018 року.

Судом встановлено, що 29 червня 2014 року при перетині державного кордону на виїзд із України на посту Кучурган, при внесенні паспортних даних ОСОБА_3 спрацювала система «Гарт», яка показала перевищення терміну перебування на території України.

В зв'язку з цим було складено протокол про адміністративне правопорушення за №027481 від 29 червня 2014 року. На підставі вказаного протоколу начальником 4-го відділення прикордонної служби «Кучурган» була винесена постанова №027481 від 29 червня 2014р. про накладення адміністративного стягнення на позивача у виді штрафу в сумі 510 грн.

Зазначені обставини встановлені постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року по справі 511/1994/14-а 9.с. 31-34, що набрала законної сили, тому згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України не потребують додаткового доказування .

Постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення № 027481 від 29 червня 2014 року була оскаржена Позивачем до Роздільнянського районного суду Одеської області. 31.10.2014 року Роздяльнський районний суд Одеської області прийняв постанову про її скасування (а.с. 30).

03.02.2015 року Одеський апеляційний адміністративний суд за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 скасував постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.10.2015 року та прийняв нову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовив у повному обсязі (а.с. 31-34). Постанова набрала законної сили 03.02.2015 року.

На момент прийняття рішення Одеським апеляційним адміністративним судом та набрання ним законної сили позивач не знаходився на території України, його останнє перебування відбулося у період з 22.12.2014 року по 04.01.2015 року. Дані обставини підтверджуються відповідними відмітками про перетинання державного кордоні України у паспорті громадянина Російської Федерації, виданого 10.10.2011 на ім'я ОСОБА_3 серія НОМЕР_1, строк дії 10.10.2016 (далі - паспорт) (а.с. 42-46).

Судом встановлено, що перший раз після прийняття постанови Одеським апеляційним адміністративним судом від 03.02.2015 року позивач перетнув державний кордон України 18.06.2015 року та перебував в Україні до 17.08.2015 року, що також підтверджується відповідними відмітками у паспорті позивача.

14.08.2015 року ОСОБА_3 сплатив адміністративний штраф накладений на нього постановою №027481 від 29 червня 2014р, копія квитанції знаходиться в матеріалах справи (а.с. 90). Крім того факт сплати суми штрафа ОСОБА_3 саме 14.08.2015 року визнає відповідач у своїх запереченнях.

10 липня 2015 року заступником начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Білгород-Дністровського прикордонного загону. Капітаном - Весельським Є.Л., було винесено Постанову про заборону в'їзду в Україну, строком на 3 роки (а.с. 28-29). Зазначена постанова винесена на виконання вимог п.6 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пунктів 5.1-5.2. Інструкції про порядок прийняття органами охорони держаного кордону Держаної прикордонної служби України рішень про заборону в'їзду іноземцям та особам без громадянства.

17 серпня 2015р. при перетинанні кордону на в'їзд в Україну в пункті пропуску для міжнародного сполучення "Табаки" Відділу прикордонної служби "Болград" Ізмаїльського прикордонного загону щодо громадянина ОСОБА_3 було прийнято рішення № 363 про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства, про що був проставлений штамп у паспорті громадянина "Відмовлено у в'їзді в Україну " та "Заборонено в'їзд в Україну" (а.с. 27). В рішенні в якості причини відмови у перетинанні державного кордону України зазначено про наявність рішення уповноваженого державного органу України про заборону вузду в Україну до 11.07.2018 року.

З рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України позивач був ознайомлений, проте він зазначив про свою незгоду та про факт виконання ним постанови про накладення адміністративного стягнення та сплату штрафу.

Після ознайомлення з рішенням про відмову у перетинанні державного кордону ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на постанову про заборону йому в'їзду в Україну до Білгород-Дністровського прикордонного загону.

04.09.2015 року представнику позивача ОСОБА_1 була надана відповідь за результатами розгляду поданої скарги, якою у задоволенні скарги було відмовлено. При цьому у відповіді зазначено, що в діях персоналу Білгород-Дністровського прикордонного загону стосовно прийняття рішення про заборону позивачу в'їзду порушень не вбачається, штампи про заборону в'їзду та відмову у в'їзді були проставлені правомірно та їх скасування не передбачено керівними документами Адміністрації Держприкордонслужби (а.с.47).

23 жовтня 2015р. ОСОБА_3 вдруге звернувся до відповідача із заявою про скасування постанови про заборону в'їзду в Україну. 26.10.2015 року Білгород-Дністровський прикордонний загін надав відповідь на вказану заяву, в якій роз'яснив позивачу право оскаржити постанову про заборону в'їзду в Україну в регіональному управлінні Державної прикордонної служби або в суді (а.с. 49).

17 вересня 2015 року ОСОБА_3 надіслав поштою скаргу до вищестоящого органу - Південного регіонального управління ДПСУ, що підтверджується квитанцією засобу поштового зв'язку (а.с. 50).

Зазначене поштове відправлення було вручене адресату 24.09.2015 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.51).

05.11.2015 ОСОБА_3 вдруге звернувся через свого представника із заявою щодо скасування постанови про заборону в'їзду в Україну на ім'я начальника Південного регіонального управління ДПСУ. На це звернення була надана відповідь від 13 листопада 2015р. (а.с. 56), у якій зазначено, що повторні звернення від одного і того ж громадянина не розглядаються, а вмотивована відповідь по суті на перше звернення вже була направлена поштою.

При розгляді справи суд встановив, що у період з 17.09.2015 року по 12.11.2015 року на адресу позивача, а саме АДРЕСА_1 не надходило листів з місця відправлення м. Одеса. Зазначена обставина підтверджується листом Одеської дирекції Укрпошти від 24.11.2015 (а.с. 61).

Оскільки процедура адміністративного оскарження рішення відповідача не призвела до його скасування, 11.12.2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Одеського окружного адміністративного суду.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема: якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну.

Постанова про заборону ОСОБА_3 вїзду в Україні була прийнята на підставі п. 6. ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тобто по причині того, що позивач під час свого попереднього перебування на території України не виконав рішення органу державної влади, а саме не сплатив адміністративний штраф у розмірі 510 грн., що був накладений постановою №027481 від 29 червня 2014 року.

При цьому, зазначена постанова була скасована постановою Роздільнянського районного суду Одеської області 31.10.2014 року та лише 03.02.2015 року Одеський апеляційний адміністративний суд скасував рішення суду першої інстанції, тобто залишив в силі постанову від 29.06.2014 року, яка була оскаржена.

Таким чином, обов'язок сплатити адміністративний штраф виник у позивача 03.02.2015 року. Однак, на момент скасування постанови Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_3 не знаходився на території України. В Україну позивач в'їхав лише 18.06.2015 року та перебував по 17.08.2015 року. Штраф сплатив під час свого перебування 14.08.2015 року, тобто, під час попереднього перебування на території України після скасування рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, позивач виконав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідачем у своїх запереченнях не надано доказів того, що позивач перебував в Україні в інші періоди ніж ті, що підтверджуються відмітками у його паспорті.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що при прийнятті постанови про заборону позивачу в'їзду в Україну, відповідач помилково встановив, що періодом попереднього перебування позивача в Україні був період 22.12.2014 року по 04.01.2015 року, оскільки на той час постанова про накладення на позивача адміністративного штрафу була скасована рішенням суду та у ОСОБА_3 не було обов'язку сплачувати штраф.

Підставою для заборони в'їзду стала не сплата штрафу під час попереднього перебування в Україні, проте позивач сплатив штраф у свій перший приїзд в Україну після виникнення в нього обов'язку щодо сплати.

Таким чином, при прийнятті постанови, яка оскаржена, відповідач не врахував усіх обставин, що мали значення для її прийняття та не дотримався принципу пропорційності, оскільки фактично метою заборони в'їзду в країну за невиконання рішення суду або уповноваженого органу є спонукання боржника, що не виконав таке рішення своєчасно, до його виконання. В даному випадку строк для виконання співпадав з періодом поточного перебування позивача в Україні, який не закінчився на момент прийняття постанови.

Відповідно до статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 до Білгород-Дністровського прикордонного загіну ДПС України - задовольнити.

2. Скасувати постанову від 10.07.2015 року про заборону в'їзду ОСОБА_3 в Україну строком на 3 (три) роки.

3. Зобовязати Білгород-Дністровський прикордонний загін ДПС України анулювати в закордоному паспорті ОСОБА_3 відмітку «Заборонено вїзд в Україну терміном на 3 роки» шляхом проставлення в ньому штемпеля «Анульовано»

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 25.01.2016 року.

Суддя Бутенко А.В.

.