Справа № 824/1651/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1651/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

27 січня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника відповідача: Олар В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіженька плюс" до Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень та визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Свіженька плюс" звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Новоселицької ОДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень та визнання протиправними дій. Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі висновків перевірок податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення №409/15 від 05.08.2011 р., №551/15 від 26.12.2011 р. та №552/15 від 26.12.2011 р. Вважаючи висновки податкового органу безпідставними, а рішення - неправомірним, просили визнати податкові повідомлення-рішення протиправними та скасувати.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просив постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року скасувати, дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у квітні 2011 року ТОВ "Свіженька плюс" надано податковому органу документальне підтвердження про включення податкового кредиту за грудень місяць 2010 р., січень 2011 р., лютий 2011 р. по контрагентах, в тому числі ПП «Приматех», а саме копії податкових накладних, товарно-транспортних накладних, договорів поставки товарів, видаткових накладних, платіжних доручень та банківські виписки. (а.с. 10).

У відповідності до наказу Новоселицької МДПІ Чернівецької області від 06.07.2011 р. №618, наказано провести документальну невиїзну перевірку взаємовідносин TOB «Свіженька плюс» із ПП «Приматех» з 01.12.2010 р. по 31.12.2010 р., починаючи з 07 липня 2011 р. терміном на 5 робочих днів. (а.с. 11).

Відповідачем, на підставі наказу від 06.07.2011 р. №618 та повідомлення від 06.07.2011 р. проведено документальну невиїзну перевірку взаємовідносин TOB «Свіженька плюс» із ПП «Приматех» за грудень 2010 року. За результатами перевірки складено Акт №442/15/36430262 від 20.07.2011 року. (а.с. 12-34).

Згідно висновків, зазначених в Акті перевірки №442/15/36430262, перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 1, 2 ст. 215, п.п. 1, 5 ст. 203, ст. 216 Цивільного кодексу України, внаслідок чого заключні договори з ПП «Приматех» є нікчемними та не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю на загальну суму ПДВ - 10000 грн., що призвело до заниження податку, що підлягає сплаті до бюджету за грудень 2010 р. в сумі 10000 гривень.

На підставі зазначених висновків, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №409/15 від 05.08.2011 р., у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 11000 грн., в тому числі штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1000 гривень. (а.с. 35).

Податковим органом на підставі наказу від 22 листопада 2011 р. №932 та повідомлення від 22.11.2011 р. №932 проведено документальну невиїзну перевірку взаємовідносин TOB «Свіженька плюс» із ПП «Приматех» за січень-лютий 2011 року. За результатами перевірки складено Акт №665/15/36430262 від 16.12.2011 року. (а.с. 36-62).

На підставі висновків Акта перевірки №665/15/36430262, податковим органом -Новоселицькою МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №551/15 від 26.12.2011 р., у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 36423 грн., в тому числі штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 грн. та №552/15 від 26.12.2011 р., яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 16574 гривні. (а.с. 63, 64).

Згідно договору поставки №4 від 20 грудня 2010 р., укладеного між ПП «Приматех» (продавець) та TOB «Свіженька плюс» (покупець), позивач придбав 283 тонни кукурудзи урожаю 2010 року. (а.с. 65-68).

На підтвердження здійснення господарських операцій TOB «Свіженька плюс» з ПП «Приматех» позивачем надано копії накладних, платіжні документи та платіжні доручення на підтвердження оплати поставленого товару та податкові накладні. (а.с. 123-159).

Крім того, на підтвердження здійснення господарських операцій TOB «Свіженька плюс» з ПП «Приматех» позивачем надано копії обротно-сальдових відомостей, розрахунків та платіжних документів з ФОП ОСОБА_3, копія договору №01/1, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та позивачем. Відповідно до умов вказаного договору №01/1 від 01.11.2010 р. ФОП ОСОБА_3 зобов'язувався перевезти вантаж. Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) між «Свіженька плюс» та ФОП ОСОБА_3, який здійснював перевезення купленого позивачем товару у контрагента. (а.с. 180-191, 203-241).

Згідно відомості про реєстрацію ПП «Приматех» в якості платника ПДВ, зазначено, що контрагент позивача був зареєстрований платником ПДВ 18.06.2010 року. Реєстрація платника ПДВ анульована 11.02.2011 р. за ініціативою платника. (а.с. 163-166).

Податковий орган, як на підставу правомірності винесення оскаржуваних повідомлень- рішень із ПДВ зазначає нікчемність угод, укладених позивачем із контрагентом.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п.п. 201.1, 201.2 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору. Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

Колегія суддів зауважує, що згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Вищий адміністративний суд в Інформаційному листі від 20.07.2010 р. N 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" звертає увагу на необхідність індивідуалізації кваліфікації дій платників податку з формування податкового кредиту та сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість з огляду на добросовісність такого платника.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування. Відтак, не можуть бути безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати зустрічних перевірок контрагента позивача, результати автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України.

Наявними в матеріалах справи доказами спростовується висновок податкового органу, що укладені позивачем договори не спрямовані на реальне настання господарських наслідків, що обумовлені ними.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які згідно з вищезазначеним Законом є документами, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Позивачем, як доказ здійснення господарських операцій, були надані суду належним чином засвідчені копії документів, які відповідають вимогами первинності в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і являються підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент складання податкових накладних та всіх первинних документів ПП «Приматех» було зареєстровано платником податку на додану вартість. Здійснення господарських операції між TOB «Свіженька плюс» та ПП «Приматех» підтверджується: податковими накладними, накладними, платіжними документами, які знаходяться в матеріалах справи. Отже позивачем було дотримано встановлений порядок формування податкового кредиту за операціями, здійсненими внаслідок взаємовідносин з ПП «Приматех», а фактичне виконання умов договору поставки підтверджується документально.

Так, згідно договору №7 від 20.12.2010 р. TOB «Свіженька плюс» було куплено у ПП «Приматех» кукурудзу врожаю 2010 р. вагою 283 тони, яка знаходиться на складі в Чернівецькій області, м. Новоселиця, вул. Складська, буд 10, Зерновий склад ООО "АМГ Агрохолдинг". Таким чином судом встановлено, що куплений товар знаходився не в Дніпропетровській області, а в Чернівецькій. На підтвердження транспортування зазначеного товару, позивач уклав договір перевезення №01/1 від 01.11.2010 р. з ФОП ОСОБА_3, який надав послуги по транспортуванню купленої кукурудзи та отримав грошову винагороду, що також підтверджується матеріалами справи. Зазначене спростовує обґрунтування податкового органу щодо неможливості підтвердження фактичного перевезення купленого товару TOB «Свіженька плюс».

Стосовно посилань апелянта на пропуск встановленого Законом строку звернення із даним позовом, колегія суддів звертає увагу, що питання поважності причин пропуску строку судом першої інстанції досліджувалось, і було вірним чином вирішено. Зокрема, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки податкові повідомлення-рішення раніше вже були предметом судового оскарження, провадження в адміністративній справі зупинялось і поновлювалось, а зрештою позов було залишено без розгляду (а.с. 102-112), строк звернення до суду підлягає поновленню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 КАС, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України "Про судовий збір". Згідно вимог ч. 2 ст. 4 Закону, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (в редакції Закону, що діяла на момент подання апеляційної скарги). Оскільки сплату судового збору за подання апеляційної скарги відповідачу було відстрочено ухвалою від 29.12.2015 року до прийняття судового рішення, судовий збір підлягає стягненню у відповідному розмірі згідно ч.2 ст. 88 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року - без змін.

Стягнути з Новоселицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (, м.Новоселиця Чернівецької області, вул.Центральна, 108 ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1339,80 грн. за такими реквізитами: ОДЕРЖУВАЧ: УК у м. Вінниці (м. Вінниця), код платежу 2030001, Код , Банк: ГУ ДКСУ у Вінницькій області, МФО: 802015, Р/р: 1002.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 01 лютого 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.