Справа № 802/3002/14-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Київ К/800/23142/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та стягнення компенсації суми податку, за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року і ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, -
у с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 (далі - в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та стягнення компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні.
В обґрунтування позову посилався на те, що відповідачі не компенсували суму податку з доходів фізичних осіб у розмірі 9220,93 гривень, утриманого з одноразової грошової допомоги при його звільненні з військової служби, а тому просив про стягнення такого.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, позов задоволено частково, визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації суми податку з доходів фізичних осіб та стягнуто з в/ч НОМЕР_2 9220,93 гривень такої компенсації.
У касаційній скарзі відповідач в/ч НОМЕР_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати у частині задоволеного позову та відмовити в частині стягнення 9220,93 гривень.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для їх скасування відсутні.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника командира батальйону з озброєння-начальника технічної частини військової частини НОМЕР_3 .
Наказом командувача Повітряних сил Збройних Сил України № 636 від 18 грудня 2012 року позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом "в" (за віком), відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Згідно відомості № 11 від 21 січня 2014 року ОСОБА_1 нарахована вихідна допомога у розмірі 51093,65 гривень, однак перераховано на його картковий рахунок 45026,41 грн. без врахування суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 9220,93 грн.
Задовольняючи позов суди на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що відповідно до частини 2 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011-XII) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Аналогічна норма передбачена пунктом 38.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11 червня 2008 № 260.
Пунктом 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України визначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Згідно п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 січня 2005 року № 17 (17-2005-п) (далі - Порядок) грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.
Відповідно до пункту 3 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Абзацом 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку, що військовослужбовці, звільнені з військової служби мають право на виплату одноразової грошової допомоги, при цьому суми податку з доходів фізичних осіб спрямовується виключно на виплату компенсації втрат доходів цієї категорії громадян. Розрахунок з даними особами на день їх звільнення зі списків особового складу військової частини повинен бути здійснений в повному обсязі.
Відповідно до листа начальника фінансово-економічного управління Командувачу Повітряних Сил Збройних Сил України від 1 жовтня 2013 року № 350/147/1/2663 військову частину НОМЕР_3 на період з 1 листопада 2013 року по 31 грудня 2013 року встановленим порядком зараховано на фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_1 м. Вінниця.
Оскільки під час звільнення ОСОБА_1 з військової служби розрахунок суми виплати вихідної допомоги здійснювала в/ч НОМЕР_1 , то саме її дії призвели до невиплати позивачу компенсації суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 9220,93 гривень, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відповідно до директиви командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 4 листопада 2013 року № Д-350/106/1/10дск/ОШ в/ч НОМЕР_3 підлягала розформуванню, а її правонаступником визначено в/ч НОМЕР_2 з 1 січня 2014 року то компенсація суми податку з доходів фізичних осіб при виплаті одноразової грошової допомоги має стягуватися з неї.
Враховуючи наведене, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.
За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 відхилити, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало