Справа № 826/11637/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/466/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Чумаченко Т.А., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у справі №826/11637/14 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києва про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, в якому просив скасувати рішення від 29.07.2014 року № 14775298 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на садовий будинок, та зобов'язати вчинити необхідні дії щодо державної реєстрації права власності на садовий будинок на підставі заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.06.2014 року за реєстраційним номером НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення відповідача є незаконним, оскільки позивач надав всі необхідні документи для реєстрації права власності на садовий будинок.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2014 року позовні вимоги задоволено. Скасовано рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві від 29.07.2014 року № 14775298 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Зобов'язано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві вчинити необхідні дії для державної реєстрації права власності на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.06.2014 року за реєстраційним номером НОМЕР_1.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 року рішення суду першої інстанції, скасовано. В задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду апеляційної інстанції, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.06.2014 року представник ОСОБА_1 подав до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка була зареєстрована за реєстраційним номером НОМЕР_1, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно картки прийому заяви ОСОБА_1 № 13790687 до неї долучені документи: 1) Державний акт на право власності на земельну ділянку та його нотаріальна копія, виданий 08.08.2005 року, видавник Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); 2) довідка СТ «Приозерний» від 11.06.2014 року; 3) декларація про готовність об'єкта до експлуатації та її копія, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 23.05.2014 року, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві; 4) технічний паспорт та його копія, виданий 15.07.2013 року, видавник: ТОВ «Техінвентаризація»; 5) рішення СТ «Приозерний» від 11.06.2014 року; 6) копія паспорта громадянина України та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера;; 8) копія довіреності від 08.07.2013 року.

Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві 25.06.2014 року винесено рішення № 14041237 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно якого зупинено розгляд заяви позивача у зв'язку з неподанням усіх необхідних документів, а саме: затвердженого загальними зборами кооперативу списку членів кооперативу; довідки житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; розпорядження відповідної районної адміністрації в м. Києві державної адміністрації (відповідно до розпорядження № 1094 від 25.06.2011 року Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), або Статут СТ «Приозерний», в якому зазначено повноваження голови кооперативу щодо присвоєння поштових адрес садовим будинкам. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві 29.07.2014 року за результатами розгляду заяви від 16.06.2014 року за № НОМЕР_1 у зв'язку з ненаданням заявником необхідних документів після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 14775298, яким відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, на садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за суб'єктом: ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним належними та допустимими доказами той факт, що при прийнятті оскаржуваного рішення державний реєстратор діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952) визначені правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав. Згідно ст. 2 Закону № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 3 Закону № 1952 державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1952, а саме: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

У ч. 2 ст. 9 Закону № 1952 визначені повноваження державного реєстратора. Відповідно до п. 8 вказаної частини, державний реєстратор у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; У ст. 19 Закону № 1952 передбачений перелік підстав для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952). У відповідності до ч. 7 ст. 15 Закону № 1952 розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень.

Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року. Згідно абз. 22 п. 50 зазначеного Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, заявник подає: довідку житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на садовий будинок подав довідку голови правління СТ «Приозерний» Дарницького району м. Києва № 12 від 11.06.2014 року, в якій зазначено, що довідка видана ОСОБА_1 про те, що він є членом СТ «Приозерний», що відсутня заборгованість по сплаті будь-яких внесків до СТ «Приозерний», що ОСОБА_1 є власником садової ділянки АДРЕСА_1., на якій він господарським способом побудував в 2009 року садовий будинок.

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не надав державному реєстратору довідку дачного кооперативу про внесення членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, як передбачено абзацом 22 п. 50 Порядку № 868, оскільки вказана довідка № 12 від 11.06.2014 року не може вважатися належним документом, яка необхідна для реєстрації права власності, оскільки в ній не зазначені всі необхідні реквізити через відсутність даних про внесення членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно абз. 22 п. 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, заявник подає довідку житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Оскільки позивач при поданні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.06.2014 року не надав відповідачу усіх необхідних документів, а саме довідку СТ «Приозерний», що відповідала вимогам абз. 22 п. 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві від 29.07.2014 року № 14775298 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень прийнято в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Колегія суддів дійшла думки, що суд апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального законодавства, які б могли призвести до ухвалення неправильного рішення, не встановлено. Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у справі №826/11637/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: