Справа № 495/8349/14-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Київ К/800/1319/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною,

за касаційною скаргою заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року заступник військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив: визнати протиправними дії щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності в розмірі меншому, ніж передбачено чинним законодавством України; зобов'язати здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби осіб» та статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи з грошового забезпечення, передбаченого частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням усіх отриманих видів грошового забезпечення за останньою посадою на військовій службі, включно з грошовою допомогою на оздоровленння та матеріальною допомогою для вирішення соціально-побутових питань, з врахуванням проведених виплат.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався частиною другою статті 18, частиною другою статті 19, частинами другою, шостою статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, у рішеннях судів попередніх інстанцій не вказано конкретної підстави з якої виходили суди відмовляючи у відкритті провадження у справі.

Так, стаття 109 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: 1) заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; 2) у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі); 3) настала смерть фізичної особи чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред'явлено адміністративний позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Дана стаття передбачає вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

У разі якщо особою не дотримано правил предметної підсудності необхідно застосовувати норми пункту 6 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Для застосування цієї підстави достатньо, щоб при поданні позовної заяви було порушено хоча б одне правило предметної, територіальної чи інстанційної підсудності, що визначені статтями 18-20 цього Кодексу. В ухвалі про повернення позовної заяви суд повинен вказати адміністративний суд, якому підсудні вимоги позивача, або ж вказати, які саме правила підсудності необхідно врахувати при поданні позовної заяви. Якщо ж справа не лише не належить до підсудності цього адміністративного суду, а її взагалі не можна розглядати за правилами адміністративного судочинства, то зазначена підстава не застосовується, - суд повинен відмовити у відкритті провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, відмова у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом на підставі статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України з одночасним посиланням на статті 18, 19 Кодексу адміністративного судочинства України є необгрутованою.

Згідно з частиною статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_2 до Міністерства оборони України задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді М.М. Олексієнко

І.В.Штульман