Справа № 646/4726/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/32220/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року

у справі №646/4726/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду в Україні в Червонозаводському районі м.Харкова

про визнання неправомірними дій щодо перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити

певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду в Україні в Червонозаводському районі м.Харкова про визнання неправомірними дій щодо перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії та просила суд:

- визнати неправомірними дії пенсійного органу щодо обмеження під час перерахунку розміру пенсії.

- зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01.08.2012 року на підставі довідки прокуратури Харківської області від 27.02.2012 року №18-507.

Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова про відмову ОСОБА_4 у перерахунку пенсії за вислугу років.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова провести ОСОБА_4 перерахунок пенсії з 01.08.2012 року на підставі довідки прокуратури Харківської області від 27.07.2012 року №18-507 відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 11.01.2006 року, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та здійснити відповідні виплати зазначених коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при розрахунку пенсії позивача застосуванню підлягають норми, встановлені частиною 1 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до якого розмір пенсії повинен становити 90% від суми місячного заробітку, починаючи з 01.08.2012 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду в Україні в Червонозаводському районі м.Харкова задоволено частково.

Постанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 травня 2015 року по справі №646/4726/15-а скасовано в частині задоволення позову за період з 27.07.2012 року по 08.10.2014 року .

Позов ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду в Україні в Червонозаводському районі м.Харкова про визнання неправомірними дій щодо перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії за період з 27.07.2012 року по 08.10.2014 року залишено без розгляду.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову за період з 27.07.2012 року по 08.10.2014 року та залишаючи позов в цій частині без розгляду виходив з того, що позивачем не було надано належних доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Управління Пенсійного фонду в Україні в Червонозаводському районі м.Харкова подало до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувало на відповідності судового рішення обставинам справи та вимогам законодавства України, просило залишити касаційну скаргу без задоволення, судове рішення апеляційної інстанції - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 13.05.1981 року по 30.10.2006 року працювала в органах прокуратури Харківської області. З 01.11.2006 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова, як отримувач пенсії, призначеної на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 11.01.2006 року у розмірі 90% середнього заробітку посади начальника відділу.

Позивач 18.03.2015 року звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 27.07.2012 року №18-507 про заробітну плату, виданої прокуратурою Харківської області у зв'язку із змінами, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012 року.

Рішенням пенсійного органу від 19.03.2015 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З урахуванням частини 2 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

У відповідності до частини 3 статті 50-1 Закону "Про прокуратуру", середньомісячна сума зазначених виплат за 24 та 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Коригування зазначених виплат проводиться шляхом застосування коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин та вислугу років при призначенні пенсії враховуються в розмірах, встановлених на день звільнення з роботи, що дає право на даний вид пенсії.

Як вбачається з положень згаданої статті Закону, застосування коригування виплат перед виходом на пенсію з урахуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин дійсно повинно проводитися, але при призначенні пенсії, а не під час її перерахунку, як визначають відповідні положення ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно до частини 17 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України "Про прокуратуру").

Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України - не допускається.

Крім того, відповідно до статтей 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України "Про прокуратуру") є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку пенсії позивача застосуванню підлягає розмір, встановлений згідно з частини 1 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до якого розмір пенсії позивача повинен становити 90% від суми місячного заробітку.

Свою касаційну скаргу скаржник мотивує тим, що застосування судом апеляційної інстанції до позовних вимог наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, передбачених статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України та посилання на вимоги статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України про необхідність клопотань щодо поновлення пропущеного строку є неправомірним, оскільки такі строки позивачем не порушені.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з приводу доводів скаржника зауважує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 09 квітня 2015 року із вимогами до суб'єкта владних повноважень щодо захисту її порушених прав.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно до частини 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску.

Позивачем не надано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В подальшому не було надано належних доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, починаючи 09 жовтня 2014 року.

Із матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права. Також відсутні підстави вважати, що цими судом допущені порушення норм процесуального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному судовому рішенні, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі №646/4726/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді