Справа № 826/1406/15
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/51341/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Іваненко Я.Л. , Пасічник С.С. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України з вимогами про визнання протиправними дій Міністерства юстиції України щодо складання акту від 30.04.2013р. про відсутність позивача на робочому місці 30.04.2013р. з 16 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв.; скасування акту від 30.04.2013р. про відсутність позивача на робочому місці 30.04.2013р. з 16 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв. як незаконного з часу його складання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2015р. закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України в частині позовних вимог про скасування акту від 30.04.2013р. про відсутність ОСОБА_2 на робочому місці 30.04.2013р. з 16 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2015р. залишено без змін.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог щодо скасування акту від 30.04.2013р. про відсутність позивача на робочому місці 30.04.2013р. з 16 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв., як незаконного з часу його складання, суди прийшли до висновку, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України).

У касаційній скарзі позивач з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 21.11.2011р. по 15.01.2014р. працював на посаді головного спеціаліста Контрольно-ревізійного управління та управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України.

Під час ознайомлення з матеріалами справи № 826/16299/13-а у Київському апеляційному адміністративному суді 25.06.2014р. за його позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії йому стало відомо про існування акту від 30.04.2013р. про відсутність його на робочому місці.

Як вбачається з акту про відсутність на робочому місці, 30.04.2013р. ОСОБА_2 без поважних причин та дозволу керівництва покинув робоче місце о 16 год. 45 хв. та був відсутній.

Акт складено 30.04.2013р. о 17 год. 00 хв. та підписано начальником управління внутрішнього аудиту ОСОБА_3, заступником начальника - начальником відділу внутрішнього аудиту діяльності апарату та територіальних органів управління внутрішнього аудиту ОСОБА_4 та головним спеціалістом відділу внутрішнього аудиту діяльності служб, підприємств та бюджетних установ управління внутрішнього аудиту ОСОБА_5

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що оскаржуваний акт про відсутність позивача на робочому місці від 30.04.2013р. не є юридичною формою рішення відповідача і сам по собі не породжує певних правових наслідків для позивача, а тому він не може бути предметом розгляду адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Складання відповідачем акту не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, оскільки за наслідками його складення правове становище позивача, пов'язане з проходженням публічної служби, не було змінено. Відомості, відображені у вказаному акті про відсутність позивача на робочому місці, можуть бути об'єктом дослідження і предметом доказування у справах про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень (наказу), прийнятого на його основі.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Іваненко Я.Л.

Пасічник С.С.