Справа № 810/5407/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5407/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

28 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Серпень-груп» до Київської обласної державної адміністрації, Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Серпень-груп» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської обласної державної адміністрації, Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року задоволено клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Крім цього, вказаною особою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наявні в справі докази, колегія суддів вважає, що зазначений строк пропущено не було.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з правил ст. 118 КАС України та того, що внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру в процесі виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки призведе до неможливості формування в Державному земельному кадастрі іншої земельної ділянки, що накладається на вже сформовану земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За правилами КАС України забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Підставами для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову згідно частини 1 статті 117 КАС України є висновок суду про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі; те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства Україна способами забезпечення позову є зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, чи його окремих положень, що оскаржуються або заборона вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом позову у справі, що розглядається, є визнання незаконним та скасування розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 26.08.2015 року № 316 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2.».

Відповідно до частини 1 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.08.2015 року реєстровий номер №1301, укладеного між Колективним сільськогосподарським підприємством «Орія» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Серпень-груп» (покупець), продавець зобов'язується передати нерухоме майно у власність покупцю (продати), а покупець зобов'язується прийняти нерухоме майно і сплатити за нього обговорену грошову суму (купити), а саме: нежитлову будівлю магазин «Жива риба», що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Трипілля, вулиця Франка, будинок № 12/2.

Відчужуване за вищевказаним договором нерухоме майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 1,8226 га, що виділена на місцевості двома масивами: № 1 - земельна ділянка площею 3936,00 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, надана для розміщення виробничої бази, № 2 - земельна ділянка площею 14290,00 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_2, надана для розміщення виробничої бази, об'єкту роздрібної торгівлі та комерційних послуг, яка надана у користування КСП «Орія», на підставі договору оренди земельної ділянки, посвідченого 22.06.2005 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу за реєстровим номером № 2464.

Судом першої інстанції було встановлено, що відчужуване нерухоме майно складається з: літера «А» - Магазин «Жива риба» загальною площею 44,2 кв.м., метал. обшито сайдингом; літера «Б» - Будівля складу загальною площею 15 кв.м., метал.контейнер; літера «В» - Будівля складу холодильник загальною площею 13 кв.м., піноблоки; літера «Г» - Битовка причалу, метал; літера «Д» - Тимчасовий вагончик, метал; № 1 - причальна стінка, бетон; № 2 - причальна стінка, бетон; № 3 - площадка (башенного крана), бетон; № 4 - Дорога (до складу щебня), асфальтобетон; № 5 - Площадка вагова, бетон; № 6 - Трансформаторна підстанція; № 7 - Ворота, метал; № 8 - огорожа, бетон; № 9 - Дорога, асфальт; №10 - Причальна стінка, бетонні стовпи 1,0 х 1,0 м; № 11 - Площадка - (склад щебня), з/б плити.

Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_3 від 07.08.2015 року, власником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Серпень-груп», .

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що згідно розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 30.09.2015 року № 274 ТОВ «Серпень-груп» надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у користування на умовах довгострокової оренди терміном на 49 років земельної ділянки загальною площею 0,84 га для ведення водного господарства (розміщення та обслуговування об'єкта портової інфраструктури, експлуатації та догляду за гідротехнічними спорудами) в адміністративних межах Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, на якій розташовані об'єкти нерухомості, що належать ТОВ «Серпень-груп» на праві власності згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна від 07.08.2015 року.

Разом з тим, розпорядженням Київської обласної державної адміністрації № 316 від 26.08.2015 року було надано дозвіл громадянину ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 0,25 га (землі запасу) для сінокосіння із земель водного фонду в межах прибережної захисної смуги за межами населених пунктів на території Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області.

Судом першої інстанції на підставі пояснень представників відповідачів та відомостей картографічного матеріалу встановлено, що земельна ділянка позивача, на якій розміщено придбані об'єкти нерухомого майна та надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у користування на умовах довгострокової оренди терміном на 49 років земельної ділянки загальною площею 0,84 га та ОСОБА_2, якому оспорюваним розпорядженням надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 0,25 га, перетинаються та накладаються одна на одну.

Згідно частини 1 статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 791 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Відповідно до частин 3, 4 статті 791 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 791 Земельного кодексу України, при їх формуванні.

З аналізу наведених вище норм слідує, що ще до затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відбувається формування земельної ділянки, а саме: визначається її місце розташування, площа, межі та інші відомості, які уособлюють земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

Отже, внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру в процесі виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки призведе до неможливості формування в Державному земельному кадастрі іншої земельної ділянки, що накладається на вже сформовану земельну ділянку.

Таким чином, формування в Державному земельному кадастрі відомостей про земельну ділянку площею 0,25 га, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду якої наданий ОСОБА_2, призведе до неможливості формування в Державному земельному кадастрі відомостей про земельну ділянку площею 0,84 га, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду якої наданий позивачу.

Погодження проекту щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та внесення відомостей про формування земельної ділянки площею 0,25 га до Державного земельного кадастру призведе до неможливості формування в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,84 га, дозвіл на виготовлення проекту відведення якої отримав позивач, що своєю чергою вимагатиме вжиття позивачем значних зусиль та витрат задля захисту своїх прав та інтересів, як власника об'єктів нерухомого майна, що знаходяться на спірній частині земельної ділянки, межі якої перетинаються із земельною ділянкою, на яку ОСОБА_2 отримав дозвіл на відведення в оренду земельної ділянки.

Приймаючи до уваги, що до ухвалення рішення в адміністративній справі суд не може заздалегідь надавати правову оцінку доказам у справі щодо правомірності та законності оспорюваного розпорядження Київської обласної державної адміністрації Київської області № 316 від 26.08.2015 року, яким надано дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,25 га, дозвіл на виготовлення проекту землеустрою із відведення якої наданий ОСОБА_2 та формування цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі безумовно призведе до порушення прав та інтересів позивача, а саме: до неможливості погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,84 га позивачу.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що клопотання позивача про забезпечення позову є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним, а тому вона є такою, що задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 117, 118, 155, 159, 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 28.01.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.