Справа № 826/21641/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 січня 2016 року № 826/21641/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики), Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність КМУ в частині відсутності контролю за діяльністю Мінсоцполітики щодо виконання дій, передбачених п. 9 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20.09.2005 № 936;

визнати протиправною бездіяльність Мінсоцполітики в частині не приведення наказу від 10.03.2015 № 259 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2015 рік» у відповідність до п. 9 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20.09.2005 № 936;

зобов'язати Мінсоцполітики привести наказ від 10.03.2015 № 259 «Про встановлення розмірів грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2015 рік» у відповідність до п. 9 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20.09.2005 № 936;

зобов'язати Мінсоцполітики вжити заходи для перерахування та виплати позивачу компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, відповідно до п. 14 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 9 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20.09.2005 № 936, починаючи з 01.01.2015 та нараховувати і виплачувати її і надалі, до внесення відповідних змін в законодавство.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи, відповідачі не забезпечили явку своїх представників у судове засідання, з урахуванням чого адміністративна справа відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України розглядається у порядку письмового провадження.

Водночас, 17.11.2015 представник Мінсоцполітики звернувся до суду з запереченнями, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС І-ої категорії та є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, яке пов'язано з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» компенсація та пільги, встановлені в даному розділі, стосуються всіх громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до встановлених категорій.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 20 названого Закону особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Пунктом 9 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20.09.2005 № 936 (далі - Порядок № 936), встановлено, що Мінсоцполітики в десятиденний строк після прийняття закону про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з розроблених МОЗ фізіологічних (медичних) норм харчування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 № 258 (ЗП України, 1992, № 10, ст. 236), і даних Держстату щодо середніх цін на продукти харчування, що склалися в регіонах за попередні три місяці, визначає в розрізі Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до Закону для громадян, віднесених до категорій 1 і 2, потерпілих дітей у разі захворювання кровотворних органів (гострі лейкози), щитовидної залози (аденома, рак), на злоякісні пухлини, а також для батьків потерпілих дітей, які не відвідують дитячі дошкільні та шкільні заклади і не забезпечуються продуктами харчування.

Таким чином, функції щодо визначення розміру грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» покладено на Мінсоцполітики.

Як встановлено колегією суддів, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та на виконання п. 9 Порядку № 936, Мінсоцполітики наказом від 10.03.2015 № 259, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за № 306/26751 (далі - Наказ № 259), затверджено розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до категорій 1 і 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2015 рік.

В той же час, у позовній заяві позивач не вказує в чому саме полягає невідповідність Наказу № 259 вимогам п. 9 Порядку № 936 та не надає будь-яких розрахунків розміру грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до вказаного Закону в межах спірних правовідносин на підтвердження такої невідповідності.

При цьому, позивачем також не наведено будь-яких аргументів та доводів на обґрунтування бездіяльності КМУ в частині відсутності контролю за діяльністю Мінсоцполітики щодо виконання дій, передбачених п. 9 Порядку та в чому саме, за відсутності обґрунтованих тверджень невідповідності Наказу № 259 вимогам п. 9 Порядку № 936 та відсутності будь-яких розрахунків на підтвердження такої невідповідності, такий контроль мав проявитись.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання позивача на висновок Колегії Рахункової палати України від 09.06.2015 № 34/10-2 до Звіту про результати аудиту ефективності використання коштів державного бюджету у 2014 році на виплату щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та компенсації за пільгове забезпечення продуктами харчування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якому встановлено відповідні порушення та недоліки, оскільки вказаний висновок стосується використання коштів державного бюджету у 2014 році, в той час як з аналізу позовної заяви видно, що позивач оскаржує бездіяльність відповідачів щодо не приведення у відповідність наказу від 10.03.2015 № 259, тобто використання коштів державного бюджету у 2015 році.

Колегією суддів також враховується, що листом від 10.07.2015 № 10390/0/14-15/20, копія якого наявна в матеріалах справи, Мінсоцполітики повідомило Рахункову палату України, що Мінсоцполітики розглянуто висновок Колегії Рахункової палати України від 09.06.2015 № 34/10-2 та з метою усунення порушень та недоліків, зазначених у такому висновку, наказом Мінсоцполітики від 10.07.2015 № 723 затверджено План заходів щодо усунення порушень та недоліків, виявлених Рахунковою палатою України під час аудиту ефективності використання коштів державного бюджету у 2014 році на виплату щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та компенсації за пільгове забезпечення продуктами харчування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Поряд з цим, представник Мінсоцполітики у своїх запереченнях посилається на те, що на виконання такого наказу останнє вишукало можливість підвищити з 01.08.2015 розміри зазначених виплат, а саме: наказом Мінсоцполітики від 12.10.2015 № 1006, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.10.2015 за № 1282/27727, затверджено більші, ніж встановлено Наказом № 259, розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до категорій 1 і 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2015 рік. Крім того, пунктом 3 наказу Мінсоцполітики від 12.10.2015 № 1006 визнано таким, що втратив чинність, Наказ № 259.

Враховуючи викладене у сукупності, у колегії суддів відсутні належні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності КМУ в частині відсутності контролю за діяльністю Мінсоцполітики щодо виконання дій, передбачених п. 9 Порядку № 936, визнання протиправною бездіяльності Мінсоцполітики в частині не приведення Наказу № 259 у відповідність до п. 9 Порядку № 936, та, відповідно, для зобов'язання Мінсоцполітики привести Наказ № 259 у відповідність до п. 9 Порядку № 936.

Разом з тим, як встановлено колегією суддів з письмових заперечень представника Мінсоцполітики, позивач у 2015 році щомісячно отримував зазначену компенсацію за місцем реєстрації. Крім того, представник Мінсоцполітики посилається на те, що питання виплати щомісячної компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами належить до компетенції управлінь праці та соціального захисту населення районних державних адміністрацій.

За таких обставин, а також зважаючи на те, що колегією суддів не встановлено невідповідності Наказу № 259 вимогам п. 9 Порядку № 936, позовна вимога про зобов'язання Мінсоцполітики вжити заходи для перерахування та виплати позивачу компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, відповідно до п. 14 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 9 Порядку № 936, починаючи з 01.01.2015 та нараховувати і виплачувати її і надалі, до внесення відповідних змін в законодавство, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідачі довели суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко