Справа № 324/135/13- а
Суддя: Іванченко М. В.
Дата ухвалення: 2013-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 324/135/13- а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2013 Пологівський районний суд

Запорізької області

у складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Колісник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ОСП №7 роти ДПС ДАІ м.Донецьк ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначив, що 02.01.2013 року інспектором ДПС взводу ОСП № 7 роти ДПС м.Донецьк ОСОБА_2 відносно позивача було складено постанову серія СЕ1 №109130 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, яку позивач вважає протизаконною. 02.01.2013 року приблизно о 12.00 годині позивач рухався на автомобілі НОМЕР_1 по середній смузі траси Знаменка-Луганськ- Ізваріно на 472 км. в районі села ОСОБА_3 у напрямку м.Донецьк зі швидкістю не більше ніж 75км/год. Вказаний факт можуть підтвердити пасажири, які в цей час знаходилися в салоні його автомобіля: ОСОБА_4, ОСОБА_5 В цей час інший легковий автомобіль Honda здійснив випередження його автомобіля по суміжній крайній лівій смузі. За таких умов, коли рухались два автомобіля по двом суміжним смугам один за одним, інспектор ДПС м.Донецьк, використовуючи вимірювач швидкості радіолокаційного відеозаписуючого пристрою Візир №0812476, зафіксував швидкість автомобіля, що складала 88км/год. Зупинивши автомобіль позивача, при цьому не звернув увагу на автомобіль Хонда, який в цей момент проїхав вздовж нього, інспектор ДПС заявив, що позивач перевищив дозволену швидкість на 28км/год, вказані твердження позивач вважає помилковими. Відповідно до технічних характеристик вимірювача швидкості радіолокаційного відеозаписуючого пристрою Візир, максимальна дальність вимірювання на рівній дорозі складає не менше 400м, а дальність візуального визначення номерного знаку транспортного засобу не більше 80м. За умов, коли рухаються два автомобіля по суміжним смугам визначити, швидкість якого автомобіля була зафіксована на 100% неможливо. Відповідно до технічних характеристик вимірювача швидкості радіолокаційного відеозаписуючого пристрою Візир, даний технічний пристрій визначає швидкість транспортного засобу, який рухається з найбільшої швидкістю, і не менше ніж за 400м. Тобто, Візир, за умов коли рухаються два авто одночасно, визначає швидкість авто з найбільшою швидкістю, але зважаючи на те, що відстань, на якій визначає Візир швидкість, та відстань, на якій Візир має здатність визначати номер авто, не співпадають, дають можливість сумніватися, що дані Візира не є помилковими. Як вбачається із інструкції з експлуатації, вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписуючій пристрій Візир не має технічної можливості здійснювати свою роботу в автоматичному режимі, тобто без втручання в його роботу з боку інспектора ДПС і тому, на думку позивача, такі дані не можуть бути доказом по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. ст. 10-15 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про перевірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Відповідно до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженого наказом МВС 13.11.2006 N 1111, забороняється застосування засобів вимірювання, які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якої минув. Правила забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних га інформаційно-телекомунікаційних системах (затверджені постановою Кабінету Міністрів України N 373 від 29 березня 2006 року) передбачають, що інформація під час обробки в автоматизованій системі повинна зберігати цілісність, що забезпечується шляхом захисту від несанкціонованих дій, які можуть призвести до випадкової або умисної модифікації чи знищення. Але не зважаючи на вказані норми діючого законодавства, надане інспектором Свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, видане Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики щодо вимірювача швидкості радіолокаційного відеозаписуючого пристрою Візир, не узгоджується з нормами ст. ст. 10-15 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" (вимірювальний прилад працював не в автоматичному, а ручному режимі та не має даних, що даний пристрій пройшов державну експертизу щодо відповідності вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації). Позивач вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 №609616, на підставі, якого і була винесена постанова від 02.01.2013 року CEI №109130 по справі про адміністративне правопорушення, було складено інспектором ДПС не правомірно, тобто з перевищенням передбачених діючим законодавством повноважень, оскільки, на думку позивача, ст.255 КУпАП передбачений вичерпний перелік правопорушень, за які передбачена цим Кодексом відповідальність, та, відносно яких, органи внутрішніх справ, в тому числі посадові особи ДПС, мають право складати протоколи про адміністративне правопорушення, в цьому вичерпному переліку відсутні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП. У звязку з цим позивач просить скасувати постанову CEI номер 109130 від 02.01.2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на позивача штрафу у розмірі 255грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та заявлені ним свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно не зявились, про причини неявки суд не повідомили, позивачем ОСОБА_1 було подано до суду клопотання про підтримання адміністративного позову та про його розгляд в судовому засіданні без його участі.

Відповідач інспектор ДПС взводу ОСП №7 роти ДПС ДАІ м.Донецьк ОСОБА_2 до суду не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи без його участі та письмові заперечення проти позову. В поданих до суду письмових запереченнях зазначено, що 02.01.2013 о 12.20 інспектором ДПС взводу з ОСП № 7 роти ДПС ДАІ УДАІ ГУМВС України в Донецькій області прапорщиком міліції ОСОБА_2 відповідно до вимог статей 254-256 КУпАП був складений протокол про адміністративне правопорушення АА2 №609616 відносно ОСОБА_1 за порушення п.12.4 ПДР України, другий примірник якого вручено позивачу. Підставою для складання протоколу стало те, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем Хюндай-Акцент н.з. АР 92-16 СВ, 02.01.2013 о 12.17 на 472 км автодороги Знам'янка-Луганськ-Ізварине, в межах населеного пункту с.Красний партизан, рухався зі швидкістю 88км/год. при дозволеній 60км/год. Швидкість руху була зафіксована радіолокаційним відеозаписувальним вимірювачем швидкості Візир (№ 0812476). Згідно зі свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №06/03-1298 прилад „Візир" (серійний № 0812476) на підставі результатів повірки придатний до застосування, до 03.09.2013. Після ознайомлення ОСОБА_1 зі складеним протоколом, інспектор ДПС ОСОБА_2, керуючись положеннями статей 222, 276, 278-280, 283-285 КУпАП, відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП виніс відносно нього постанову в справі про адміністративне правопорушення CEI №109130 з накладанням адміністративного стягнення у сумі 255грн. Винесену постанову було негайно на місці розгляду справи оголошено позивачу та вручено йому її копію. У своєму адміністративному позові ОСОБА_1 зазначає, що під час руху по авто дорозі Знам'янка-Луганськ-Ізварине на 472 км в районі с.Червоний Партизан його обігнав інший легковий автомобіль Хонда, швидкість якого, на думку позивача, була зафіксована приладом Візир (№ 0812476). Зазначені висловлювання не відповідають дійсності, оскільки на відеозапису, зробленому інспектором ДПС взводу з ОСП № 7 ГУМВС України в Донецькій області прапорщиком міліції ОСОБА_2 за допомогою радіолокаційного вимірювача швидкості Візир (№ 0812476), видно, що автомобіль Хюндай Акцент н.з. АР 92-16 СВ під керуванням ОСОБА_1 рухається в одиночному порядку зі швидкістю 88 км/год. Згідно зі свідоцтвом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії Д № 001393 на підставі результатів державних випробувань визнано тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний Візир, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером 31473-06. Радіолокаційний відеозаписувальний прилад Візир призначений для виміру швидкості руху транспортних засобів, відеозапису (або фотографування) порушень швидкісного режиму чи іншого порушення правил дорожнього руху, візуального відображення на екрані монітора, обробки, збереження й відтворення відеозаписів. „Візир" забезпечує вимір швидкості як в стаціонарному, так і в патрульному режимах. Даний прилад забезпечує селекцію транспортних засобів по напрямку їх руху (вимірює швидкість тільки зустрічних або тільки попутних транспортних засобів). 02.01.2013 під час фіксації швидкості руху автомобіля Хюндай Акцент н.з. АР 92-16 СВ прилад був налагоджений на вимірювання швидкості зустрічних транспортних засобів. Перед заступленням на службу з інспекторами ДПС, які при нагляді за дорожнім рухом використовують зазначений прилад, проводиться інструктаж про порядок його використання, про що робиться відповідний запис у журналі видачі спецзасобів. Наказом МВС України від 01.03.2010 № 33, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 за № 262/17557, затверджено перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, до якого внесено вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний „Візир". Посилання позивача на п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено наказом МВС 13.11.2006 № 1111) не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначений документ наказом МВС України від 27.03.2009 № 111 визнано таким, що втратив чинність. Відповідно до п.7.6 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України № 111-2009 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами МВС України №131 від 08.04.2011, № 618 від 22.08.2011, № 524 від 11.06.2012, № 1009 від 05.11.2012), - „Працівник підрозділу ДПС має право - використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів". Факт скоєння 02.01.2013 порушення ПДР України ОСОБА_1 підтверджується відеофіксацією, зробленою інспектором ДПС ОСОБА_2 та складеним протоколом про адміністративне правопорушення АА2 № 609616 з доданими до нього фотографіями з приладу Візир (№0812476). У своєму адміністративному позові ОСОБА_1, посилаючись на ч.1 ст.14-1 КУпАП, зазначає, що дані приладу „Візир" не можуть бути доказом по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки прилад не має технічної можливості здійснювати свою роботу в автоматичному режимі. Зазначені висловлювання позивача є безпідставними, оскільки: по-перше: ст.14-1 КУпАП визначає притягнення до адміністративної відповідальності власників (співвласників) транспортних засобів у разі фіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху спеціальними технічними засобами, працюючими в автоматичному режимі, що мають функції фото- і кінозйомки... (тобто без зупинки на місці скоєння правопорушення). Оформлення матеріалів адмінправопорушення у цьому випадку проводиться після обробки інформації, що міститься на електронних носіях, особою, яка відповідальна за роботу цього технічного засобу. Зазначена особа робить роздруківки матеріалів фото-, кінозйомки, перевіряє транспортний засіб по АІПС для встановлення власників або співвласників транспортних засобів, фотокартку передає до підрозділу з адміністративної практики для реєстрації і подальшого винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення. По-друге: 02.01.2013 під час фіксації швидкості руху автомобіля Хюндай Акцент н.з. АР 92-16 СВ радіолокаційний відеозаписувальний вимірювач швидкості Візир (№ 0812476) працював у стаціонарному режимі, тобто був встановлений на кронштейні, встановленому на панелі приладів патрульного автомобіля ДПС, як передбачено керівництвом з експлуатації даного приладу. Ствердження ОСОБА_1 стосовно того, що інспектором ДПС адміністративний матеріал відносно нього складено неправомірно, тобто з перевищенням передбачених діючим законодавством повноважень, і посилання при цьому на ст.255 КУпАП є необґрунтованими. Статтею 255 КУпАП передбачено: У справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-19 цього Кодексу протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів. Відповідно до п.3 ч.2 ст.222 КУпАП: „Від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені ... частинами першою і другою статті 122, ... - працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання". Враховуючи вищевикладене, інспектор ДПС взводу з ОСП № 7 роти ДПС ДАІ УДАІ ГУМВС України в Донецькій області прапорщик міліції ОСОБА_2 адміністративний позов ОСОБА_1 не визнає та просить відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо

доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановлено, що 02.01.2013 року інспектором ДПС взводу з ОСП № 7 роти ДПС ДАІ УДАІ ГУМВС України в Донецькій області прапорщик міліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії АА2 №609616 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до якого 02.01.2013 о 12.17 на 472 км автодороги Знам'янка-Луганськ-Ізварине водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, в межах населеного пункту с.Красний партизан, рухався зі швидкістю 88км/год. при дозволеній 60км/год., чим перевищив швидкість на 28км/год., в результаті цього було порушено п.12.4 Правил дорожнього руху України.

02.01.2013 року інспектором ДПС взводу з ОСП № 7 роти ДПС ДАІ УДАІ ГУМВС України в Донецькій області прапорщик міліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії СЕ1 №109130, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за вчинення вказаного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн.

Викладені в адміністративному позові твердження позивача ОСОБА_1, безпосередньо твердження про те, що 02.01.2013 року приблизно о 12.00 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 472 км автодороги Знам'янка-Луганськ-Ізварине в районі села ОСОБА_3 у напрямку м.Донецьк, він рухався зі швидкістю не більше ніж 75км/год. і в цей час інший легковий автомобіль Honda здійснив випередження його автомобіля по суміжній крайній лівій смузі, ним в установленому порядку доведені не були. Ані позивач, ані його свідки в судове засідання на повторні виклики не зявились і про причини неявки суд не повідомили, інші доказі, які б підтверджували вказані обставини до суду надані не було. Натомість надані до суду письмові заперечення відповідача проти адміністративного позову та додані до нього копії документів, серед них: знімки автомобіля НОМЕР_1, на яких зафіксовано швидкість вказаного автомобіля 02.01.2013 року в період часу з 12:17:34 до 12:17:39 від 88км/год. до 47км/год. і на яких зображення будь-яких інших транспортних засобів не зафіксовано; свідоцтво №06/03-1298 про повірку робочого засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості радіолокаційним Візир № 0812476, яке чинне до 03.09.2013 року; постова відомість розстановки нарядів дорожньо-патрульної служби станом на 02.01.2013 року та журнал патрулювання ІДПС прапорщика міліції ОСОБА_2 повністю спростовують твердження позивача, викладені ним в адміністративному позові, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

При цьому слід зазначити, що твердження позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 №609616 від 02.01.2013 року, було складено відносно нього інспектором ДПС не правомірно, з перевищенням передбачених діючим законодавством повноважень, є безпідставними. Статтею 255 КУпАП не передбачений вичерпний перелік осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Так, ч.3 ст.255 КУпАП передбачено, що у випадках, прямо передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення можуть складати також посадові особи інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування і представники органів самоорганізації населення. А ч.2 ст.255 КУпАП прямо передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-19 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати

уповноважені на те посадові особи цих органів. Відповідно до п.3 ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право за адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статі 122 КУпАП працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання. З огляду на вказані вимоги Закону, 02.01.2013 року інспектором ДПС взводу з ОСП № 7 роти ДПС ДАІ УДАІ ГУМВС України в Донецькій області прапорщик міліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було правомірно складено протокол серії АА2 №609616 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

У звязку з цим суд приходить до висновку, що предявлений адміністративний позов є необґрунтованим, тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 122, 245, 222, 255, 268, 280, 285, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст. 11, 86, 94, 122, 158-163, 1712 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ОСП №7 роти ДПС ДАІ м.Донецьк ОСОБА_2 про скасування постанови CEI номер 109130 від 02.01.2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності і накладення на позивача штрафу у розмірі 255грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: