Справа № 809/1455/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Справа № 876/11178/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Солом'янського районного суду м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до голови Солом'янського районного суду м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу № 10-о.с. від 22.03.2013 року «Про звільнення з посади судді Солом'янського районного суду м. Києва ОСОБА_1», поновлення на роботі та посаді.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

З таким судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову. В якості обґрунтування позивач зазначила, що відповідно до наказу в.о. голови Солом'янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з 14.05.2012 року по 02.04.2015 року надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Незважаючи на вказаний наказ, в порушення статтей Кодексу Законів про Працю України наказом голови Солом'янського районного суду м. Києва за №10-о.с. від 22.03.2013 виданим на підставі Указу Президента України за №132/2013 від 13.03.2013 позивача звільнено з займаної посади. Вказує, що Указ Президента України про звільнення ОСОБА_1 завідомо неправомірний, та на думку позивача, в ньому вбачаються ознаки дискримінації жінок. За таких обставин згідно Конституції України останній не підлягав виконанню головою суду. Вважає оскаржуваний наказ про звільнення таким, що прийнятий з порушенням встановленого законом порядку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги та дала пояснення, аналогічні викладеним у ній доводам.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Указом Президента України України №713/10 від 18.06.2010 року ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Соломянського районного суду м. Києва строком на п'ять років.

12.07.2010 року голова Солом'янського районного суду м. Києва на підставі вищевказаного Указу Президента України видав відповідний наказ №74-к.

Згідно наказу в.о. голови Солом'янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 травня 2012 року по 02 квітня 2015 року.

13 березня 2013 року Указом Президента України за №132/2013 позивач була звільнена з посади судді Солом'янського районного суду м. Києва у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком.

22 березня 2013 року головою Солом'янського районного суду м. Києва видано наказ за №10-о.с. про звільнення судді ОСОБА_1 із займаної посади у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо неї, відповідно до Указу Президента України «Про звільнення суддів» №132/2013 від 13.03.2013 р.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Статтею 128 Конституції України передбачено, що перше призначення на посаду професійного судді строком на п'ять років здійснюється Президентом України. Всі інші судді, крім суддів Конституційного Суду України, обираються Верховною Радою України безстроково, в порядку, встановленому законом.

Згідно вимог ч. 4 ст. 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі: 1) закінчення строку, на який його обрано чи призначено; 2) досягнення суддею шістдесяти п'яти років; 3) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров'я; 4) порушення суддею вимог щодо несумісності; 5) порушення суддею присяги; 6) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 7) припинення його громадянства; 8) визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим; 9) подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення (обрання) суддею чи звільнення судді з посади відповідний наказ

Частиною 1 статті 100 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Указом Президента України за №132/2013 від 13.03.2013 року позивач була звільнена з посади судді Солом'янського районного суду м. Києва у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком (а.с. 18, 69-76).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку суддя суду загальної юрисдикції фактично звільняється з посади Президентом України, шляхом видачі відповідного Указу, а голова місцевого суду тільки видає на підставі Указу відповідний наказ.

Безпідставним є твердження апелянта про незаконність звільнення, як такого, що здійснене за час перебування позивача у відпустці, в порушення ст. 184 КЗпПУ, оскільки норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо спірних правовідносин є спеціальними, а тому приписи КЗпПУ на них поширюватись не можуть.

Щодо тверджень апелянта про те, що в Указі Президента України та наказі голови Солом'янського районного суду м. Києва про звільнення ОСОБА_1 містяться ознаки дискримінації жінок, то такі не беруться до уваги, оскільки позивача звільнено не за ознаками статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками, а як особу, засуджену за вчинення умисного злочину.

Враховуючи наведене, та те, що правовий акт глави держави, відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з посади судді Солом'янського районного суду м. Києва, незаконним не визнано, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що правових підстав для задоволення позову про визнання незаконним наказу за №10-о.с. від 22.03.2013 року немає.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі № 809/1455/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді В.Я. Макарик

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст виготовлено 02 лютого 2016 року.