Справа № 820/11142/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
25 січня 2016 р. Справа № 820/11142/15
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.
при секретарі судового засідання Мараєвій О.В.,
за участю представника позивача Макаренка П.Д.,
представника Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова Пархоменка Є.В.,
представника Харківського обласного військового комісаріату - Новікова В.А.,
представника Управління оперативного командування "Схід" - не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова, Харківського обласного військового комісаріату, Управління оперативного командування "Схід" про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова, Харківського обласного військового комісаріату, Управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якому з врахуванням заяви про зміну позовних вимог просить суд:
- визнати незаконним припис Жовтневого ОРВК м. Харкова № 868 від 21.11.2015 року про вибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , для подальшого проходження військової служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати припис Жовтневого ОРВК м. Харкова № 868 від 21.11.2015 року про вибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , для подальшого проходження військової служби;
- визнати незаконним наказ Жовтневого ОРВК м. Харкова № 231 від 21.11.2015 року, який видав майор ОСОБА_2 в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати наказ Жовтневого ОРВК м. Харкова № 231 від 21.11.2015 року, який видав майор ОСОБА_2 в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби;
- зобов`язати Управління оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , скасувати розпорядження Командувача оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.11.2015 року № 1314/61/2307вк в частині переміщення в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати новий наказ про повернення старшого солдата ОСОБА_1 на посаду діловода відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова;
- зобов`язати Жовтневий ОРВК м. Харкова прийняти ОСОБА_1 на посаду діловода відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачу 05.11.2015 року стало відомо про видання т.в.о. військового комісара Жовтневого ОРВК м. Харкова ОСОБА_2 наказу №222 від 04.11.2015 року по Жовтневому об`єднаному районному військовому комісаріату м. Харкова про переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби, що знаходиться в іншому населеному пункті. Позивачем на ім`я начальника відділення офіцерів запасу та кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова 04.11.2015 року подано рапорт щодо повідомлення про існування підстав в розумінні ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" для його виключення з плану переміщення, а саме відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року ОСОБА_1 є опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , крім того ОСОБА_1 за станом здоров`я не може бути переміщений до іншого місця проходження військової служби. Проте військовим комісаром Жовтневого ОРВК м. Харкова видано наказ № 231 від 21.11.2015 року про направлення ОСОБА_1 до нового місця служби у військову частину пп НОМЕР_1 . Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з позовом задля захисту своїх порушених прав.
Представник відповідача, Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова, у наданих до суду письмових запереченнях та усних поясненнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позивач, маючи законну підставу для відстрочки, про яку відповідачу стало відомо лише з рапорту від 04.11.2015 року, передбачену ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не надав заяви про звільнення від призову за мобілізацією, однак 26.02.2015 року звернувся з рапортом до військового комісара з проханням прийняти його на військову службу за контрактом. На думку відповідача, позовні вимоги заявлені в адміністративному позові не підлягають задоволенню, оскільки позивач добровільно вступив на службу.
Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_4 , у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що ОСОБА_1 було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, проте позивачем не було повідомлено про причини надання відстрочки від призову на час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Крім того, видання спірного наказу №231 від 21.11.2015 року, яким виключено ОСОБА_1 зі списків особового складу комісаріату та видання припису від 21.11.2015 року №868 було вчинено на виконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2015 року №1314/61/2307вк та наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.11.2015 року №620 "Про відправку військовослужбовців, призваних під час мобілізації до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ". Отже, позовні вимоги позивача є незаконними та безпідставними, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
Представник відповідача, Управління оперативного командування "Схід", у наданих до суду письмових запереченнях щодо позовних вимог в частині зверненій до відповідача заперечував та зазначив, що оскаржуване позивачем розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") від 03.11.2015р. №1314/61/2307вк вимагало від Харківського обласного військового комісара здійснити відбір військовослужбовців, призваних під час мобілізації, на особливий період, які підлягають скороченню, та не містить вимоги перемістити на нове місце для проходження військової служби безпосередньо того чи іншого військовослужбовця. Поіменний відбір військовослужбовців здійснювався саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже вказане розпорядження не може бути визнане незаконним.
Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.
Представник відповідача, Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова, в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у наданому до суду письмовому запереченні та поясненнях.
Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову.
Представник відповідача, Управління оперативного командування "Схід", в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини не прибуття суду не повідомив.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
На підставі заяви від 26.02.2015 року, висновку військово-лікарської комісії Жовтневого ОРВК м. Харкова ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації до лав Збройних Сил України.
Наказом від 18.03.2015 року №72 військового комісара Жовтневого ОРВК м. Харкова рядового запасу ОСОБА_1 визнано призначеним до Жовтневого об`єднаного військового комісаріату м. Харкова діловодом відділення офіцерів запасу і кадрів, ВОС-901074А, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією витягу з наказу (а.с. 30).
Відповідно до наказу від 19.03.2015 року №74 військового комісара Жовтневого ОРВК м. Харкова, виданого на підставі рапорту позивача від 18.03.2015 року за вхідним №143, рядового запасу ОСОБА_1 визначено вважати таким, що з 18.03.2015 року справи та посаду діловода відділення офіцерів запасу та кадрів прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 31-32).
Телефонограмою від 04.11.2015 року ТВО військового комісара Харківського ОВК військовим комісарам м. Харкова та Харківської області повідомлено про надходження розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2015 року №1314/61/2307вк та було наказано надати дані щодо солдат, сержантів призваних за мобілізацією, які на даний час знаходяться в строю, задля переміщення для подальшого проходження служби до військової частини ПП НОМЕР_3 , а також організувати їх прибуття до Харківського обласного військового комісаріату о 15:00 04.11.2015 року (а.с. 33).
Відповідно до наказу від 04.11.2015 року №222 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , діловода відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату, переміщеного розпорядженням командира військової частини НОМЕР_2 від 04.11.2015 року №1314/61/2307 вк, наказано вважати таким, що з 04.11.2015 року справи та посаду здав, виключити зі списків особового складу Жовтневого ОРВК 04.11.2015 року та направити до нового місця служби у військову частину пп НОМЕР_3 (а.с.34).
Матеріали справи містять рапорт від 04.11.2015 року за вхідним №354 за підписом начальника відділення офіцерів запасу і кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова ОСОБА_4 на ім`я т.в.о. військового комісара Жовтневого ОРВК м. Харкова, зі змісту якого судом встановлено, що солдат ОСОБА_1 самовільно покинув пункт збору військовослужбовців - ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому повідомлено що від солдата ОСОБА_1 скарг на здоров`я не надходило (а.с. 35).
Судом з пояснень представника Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату встановлено, що 05.11.2015 року старший солдат ОСОБА_1 прибув до Жовтневого ОРВК та пояснив причини залишення місця розташування ІНФОРМАЦІЯ_4 як різке погіршення стану здоров`я та необхідністю звернення до шпиталю, де перебував на стаціонарному лікуванні.
Наказом т.в.о. військового комісара Жовтневого ОРВК від 05.11.2015 року №223 скасовано наказ від 04.11.2015 року №222 як нереалізований (а.с. 37).
За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що позивачем на ім`я начальника офіцерів запасу кадрів Жовтневого ОРВК м. Харкова 04.11.2015 року за вхідним №353 подано рапорт з повідомленням про неможливість направлення його до іншого населеного пункту для продовження проходження служби, оскільки він є опікуном недієздатного батька інваліда 1 групи, що підтверджено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року та може проходити військову службу тільки за місцем проживання за приписами ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с. 8).
Під судового розгляду справи встановлено, що рапорт позивача від 04.11.2015 року тільки 23.11.2015 року за вихідним №374 передано для вирішення по суті до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 38), а позивачу 23.11.2015 року за вихідним №375 повідомлено, що відповідно до приписів Положення про проходження громадянами України служби в Збройних силах України питання переміщення військовослужбовців вирішується військовим командуванням вищого рівня, у зв`язку з чим рапорт від 04.11.2015 року 23.11.2015 року направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 39).
У ході розгляду справи представником позивача також надано до суду отриманий позивачем припис від 21.11.2015 року №868, яким ОСОБА_1 запропоновано 21.11.2015 року вибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження служби (а.с. 53).
Суд зазначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України, закріпленим статтею 65 Конституції України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Такими законами є Закони України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про оборону України".
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Суд наголошує, що правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулюються Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року №3543-ХІІ.
Відповідно до приписів ст. 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави оголошено про проведення протягом 2015 року часткової мобілізації.
Згідно з приписами ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).
Аналізуючи положення вищезазначеної норми слід зазначити, що законодавцем чітко врегульовано питання отримання відстрочки від призову шляхом визначення окремих категорій громадян, які за наявності певних обставин мають можливість шляхом повідомлення уповноважених органів отримати відстрочку від призову під час проведення мобілізації та мобілізаційних заходів. Крім того, на законодавчому рівні врегульовано питання можливості призову такої категорії громадян як усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років.
Від так, визначено можливість їх призову на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання. Отже, задля отримання можливості проходження військової служби таким особам необхідно дотриматися декількох необхідних умов, а саме: надати згоду на призов для проходження військової служби та наявність можливості для проходження служби за місцем проживання. Такі умови щодо можливості отримання відстрочки або за її наявності проходження військової служби можуть бути реалізовані тільки за умови їх повідомлення керівницькому складу військової частини.
Таким чином, судом під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 призвано до лав Збройних Сил України під час мобілізації. На виконання свого конституційного обов`язку та не маючи бажання ухилятися від військової служби позивач прибув для її проходження та приступив до виконання службових обов`язків діловода відділення офіцерів запасу і кадрів, ВОС-901074А, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами та сторонами не заперечується.
Представником позивача повідомлено суду, що питання направлення ОСОБА_1 до іншого місця проходження військової служби поставало раніше і позивачем було повідомлено військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_4 у формі рапорту про обставини що унеможливлюють у відповідності до норм діючого законодавства його переміщення.
Отже, матеріали справи містять рапорт ОСОБА_1 на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.08.2015 року за вхідним №7189, яким позивач повідомив, що є опікуном недієздатного батька інваліда першої групи, не має досвіду військової служби та відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» може проходити військову служби тільки за місцем проживання, до рапорту додано документи на підтвердження зазначених обставин.
Листом від 02.09.2015 року №15510ВОС за підписом т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 на рапорт позивача від 21.08.2015 року надано відповідь та зазначено, що під час призову ОСОБА_1 не повідомлено про наявність підстав для надання відстрочки та з посиланням на приписи Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президентом України від10.12.2008 року №1153/2008, військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди, а також повідомлено про можливість звернення до суду у разі незгоди.
Подання позивачем рапорту від 21.08.2015 року представником відповідача під час судового розгляду справи не оспорювалось, з врахуванням чого суд приходить до висновку, що посилання представників відповідачів по справі Жовтневого ОРВК м. Харкова, ІНФОРМАЦІЯ_4 на необізнаність стосовно наявних у позивача підстав, які могли б бути підставою для отримання відстрочки у відповідності до приписів ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» спростовано самостійно наданими до суду доказами.
Крім того суд зазначає, що відповідно до визначеного порядку переміщення військовослужбовців, а саме п. 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
З врахуванням встановлених під час судового розгляду обставин суд приходить до висновку, що подання позивачем рапорту від 04.11.2015 року та повторне повідомлення про наявність підстав для його залишення для проходження військової служби за місцем проживання, оскільки він є опікуном недієздатної особи, а також його стан здоров`я, мало стати підставою для його заміни та залишення в списках Жовтневого ОРВК м. Харкова.
Щодо позовних вимог стосовно зобов`язання Управління оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , скасувати розпорядження Командувача оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.11.2015 року № 1314/61/2307вк в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби, суд зазначає наступне.
Представниками відповідачів повідомлено, що переміщення старшого солдата ОСОБА_1 здійснено на виконання спірного розпорядження Командувача оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.11.2015 року № 1314/61/2307вк.
З огляду наявної в матеріалах справи копії розпорядження судом встановлено, що командиром військової частини НОМЕР_2 на виконання вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26.10.2015 року №Д-322/1/30дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2015 році» вимагалось від Харківського обласного військового комісаріату здійснити відбір військовослужбовців, призваних під час мобілізації, на особливий період, які підлягають скороченню відповідно до вимог Директиви, в термін до 11:00 05.11.2015 року направити для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_4 із розрахунку 168 чоловік (в тому числі водіїв 20 чоловік, кухарів 4 чоловіки) (а.с. 75).
З врахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскаржуване позивачем розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 не містить чіткого визначення про переміщення старшого солдата ОСОБА_1 , а отже у суду відсутні підстави для його скасування.
За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що направлення військовозобов`язаних на виконання розпорядження від 03.11.2015 року № 1314/61/2307вк здійснювалось за наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.11.2015 року №620 «Про відправку військовослужбовців призваних під час мобілізації до військової частини польова пошта НОМЕР_1 » (а.с. 85).
Шляхом огляду наказу від 14.11.2015 року №620 судом встановлено, що ним визначено поіменний список військовослужбовців, які підлягали направленню до ІНФОРМАЦІЯ_4 у встановлений час з витягами про виключення зі списків особового складу комісаріатів та приписами.
Таким чином видання Жовтневим ОРВК м. Харкова наказу № 231 від 21.11.2015 року щодо переміщення військовослужбовців, зокрема і ОСОБА_1 до іншого місця служби та видача припису Жовтневим ОРВК м. Харкова № 868 від 21.11.2015 року про вибуття ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , для подальшого проходження військової служби є такими, що видані на виконання наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.11.2015 року №620.
Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Від так аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог задля належного захисту прав та свобод позивача та скасувати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №620 від 14.11.2015 року "Про відправку військовослужбовців призваних під час мобілізації до військової частини польова пошта НОМЕР_1 " в частині відправки ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а також видані на його виконання наказ Жовтневого ОРВК м. Харкова № 231 від 21.11.2015 року в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби та припис Жовтневого ОРВК м. Харкова № 868 від 21.11.2015 року про вибуття ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , для подальшого проходження військової служби.
Крім того, з врахуванням наявного в матеріалах справи виписного епікризу позивача, необхідності проходження лікування та потребу у догляді ОСОБА_1 , як опікуна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 вирішити питання щодо повернення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби за місцем проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.
З врахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова, Харківського обласного військового комісаріату, Управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова, Харківського обласного військового комісаріату, Управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Скасувати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №620 від 14.11.2015 року "Про відправку військовослужбовців призваних під час мобілізації до військової частини польова пошта НОМЕР_1 " в частині відправки ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Скасувати наказ Жовтневого ОРВК м. Харкова № 231 від 21.11.2015 року в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого місця служби.
Скасувати припис Жовтневого ОРВК м. Харкова № 868 від 21.11.2015 року про вибуття ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , для подальшого проходження військової служби.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 вирішити питання щодо повернення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби за місцем проживання з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.