Справа № 804/15340/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відповідача 1 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідача 2 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Ільчук Олександра Павловича, відповідача 3 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -
30 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Ільчук Олександра Павловича, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання нікчемним Договору строкового банківського вкладу (депозиту) №1/42/3m/0123 (в іноземній валюті - доларах США) від 29.01.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Ільчук Олександра Павловича про не включення ОСОБА_3 у перелік вкладників Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Ільчук Олександра Павловича включити ОСОБА_3 у перелік вкладників Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, перерахувати суму вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, визначити розрахункові суми відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В обґрунтування заявленого позову зазначено, що:
- позивач звернувся до відділення банку з метою отримання грошових коштів, розміщених як депозит разом із нарахованими відсотками за припиненим договором, проте, банк відмовив у поверненні коштів у зв'язку із відсутності у касі банку відповідної валюти;
- рішення відповідача про нікчемність договору банківського вкладу є нікчемним та підлягає скасуванню, оскільки нікчемність правочину повинна бути встановлена на підставі норми закону, який діяв у момент його вчинення. Норма статті, за якою договір визнаний відповідачем нікчемним, внесена законом від 16.07.2015 року, тоді як договір укладений 29.01.2015 року;
- Фонд гарантування вкладів фізичних осіб наділений правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. В той же час, як це випливає зі змісту наведених норм, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину;
- одного лише твердження про нікчемність правочину очевидно недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.
Ухвалами суду від 24 листопада 2015 року, 15 грудня 2015 року, 22 грудня 2015 року провадження у справі було зупинено з метою виклику до суду представників сторін, повторного витребування доказів від відповідачів тощо.

14 грудня 2015 року ОСОБА_3 подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання нікчемним договору строкового банківського вкладу (депозиту) №1/42/3m/0123 (в іноземній валюті - доларах США) від 29.01.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал»; рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Ільчук Олександра Павловича про не включення ОСОБА_3 в перелік вкладників Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича включити ОСОБА_3 в перелік вкладників Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, перерахувати суму вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, визначити розрахункові суми відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Одночасно позивачем заявлені клопотання про відшкодування на його користь пропорційно з відповідачів витрат на сплату судового збору в розмірі 1461,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн., сплачених ТОВ «ЮК «КС партнерс».

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.12.2015 року на адресу суду електронним зв'язком надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що про нікчемність правочину має право письмове повідомляти Уповноважена особа, що і було зроблено вказаною особою шляхом прийняття відповідного рішення, а не Фондом. Фонд повідомив, що не наділений формувати первісний перелік вкладників, отже, без рішення Уповноваженої особи позивач не може бути включений у такий перелік, у зв'язку із чим такі вимоги до Фонду є передчасними.

Відповідачі неодноразово у судові засідання не з'явились, повні запитувані відомості та неодноразово витребувані ухвалами суду без пояснення причин їх ненадання не надали, у зв'язку із чим суд розглянув справу за наявними доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 29.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (та ОСОБА_3 укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №l/42/3m/0123 (в іноземній валюті - доларах США), відповідно до умов якого банк приймає від вкладника грошові кошти у розмірі 10000 доларів США на строк 3 місяця з 29.01.2015 року по 29.04.2015 року (включно) та зобов'язується повернути вклад вкладнику та виплачувати проценти за вкладом на умовах та в порядку, встановлених цим договором. В день підписання цього договору вкладник вносить (перераховує), а банк приймає вклад від вкладника та обліковує його суму на вкладному рахунку в доларах НОМЕР_2 в відділенні №42 ПАТ «АКБ «Капітал». Банк нараховує вкладнику проценти на суму вкладу в розмірі 9,00% річних в порядку, визначеному розділом 2 даного договору.

29.01.2015 року між банком та вкладником укладено договір про внесення змін до договору №l/42/3m/0123 від 29.01.2015 року про розміщення тимчасово вільних коштів громадян у депозит банку, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди та внесли доповнення до договору стосовно нарахування банком з 29.01.2015 року додаткових процентів на суму вкладу в розмірі 2% річних.

29.01.2015 року банк прийняв від вкладника на відповідний вкладний рахунок НОМЕР_2 грошові кошти (вклад) в розмірі 10000 доларів США, про що свідчить меморіальний валютний ордер №856_29 від 29.01.2015 року.

Відповідно до пункту 1.2 договору даний договір укладається на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого у пункті 1.1 договору строку (строковий вклад), кінцевою датою якого є 29.04.2015 року. Відповідно до пункту 2.9 договору, якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу із закінченням строку, встановленого пунктом 1.1 договору, договір вважається продовженим на умовах вкладу, встановлених банком та які діють на момент такого встановлення.

Оскільки, на момент закінчення строку дії договору, вкладник не вимагав повернення суми вкладу, на підставі пункту 2.9 договору даний договір вважається продовженим на умовах вкладу, встановлених банком та які діють на момент такого встановлення.

Відповідно до пункту 1.4 договору вкладник має право до закінчення строку, визначеному в пункті 1.1 цього договору, зняти суму вкладу в повному обсязі шляхом надання письмової заяви до банку не пізніш ніж за десять операційних днів до моменту такого зняття вкладу. Відповідно до пункту 2.7 договору в разі прийняття рішення про припинення дії цього договору в строки, передбачені цим договором, без продовження його дії на новий строк, вкладник про прийняте рішення щодо повернення вкладу повинен повідомити Банк до закінчення строку дії цього договору шляхом подання до банку письмової заяви не менш ніж за 10 операційних днів до дати закінчення дії цього договору.

22.05.2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» із заявою про припинення дії договору №l/42/3m/0123 від 29.01.2015 року та повернення суми строкового банківського вкладу у повному обсязі та нарахованих відсотків готівкою у валюті вкладу не пізніше 08.06.2015 року.

Відповідно до письмових пояснень позивача, викладених у позовній заяві, 08.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся до відділення №42 ПАТ «АКБ «Капітал» з метою отримання суми вкладу у повному обсязі та нарахованих відсотків, однак отримав відмову, яка була мотивована відсутністю готівкових коштів у доларах США у касі банку.

26.08.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення у цивільній справі №201/11413/15-ц провадження 2/201/2880/2015 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» про повернення банківського вкладу, яким вирішено стягнути на користь позивача грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) №1/42/3m/0123 суму вкладу із процентами та річними всього 10160 доларів США 99 центів.

Позивачем отримано лист Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Ільчук Олександра Павловича, яким повідомлено, що:

- відповідно до Протоколу засідання комісії ПАТ «АКБ «Капітал» про перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «АКБ «Капітал» протягом року, договір №1/42/3m/01 від 29.01.2015 року визнано нікчемним на підставі пункту 9 частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- рішення щодо включення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «АКБ «Капітал», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб буде прийнято після завершення проведення досудового розслідування у відповідній кримінальній справі.

На неодноразову вимогу суду відповідачі не надали копію протоколу засідання комісії ПАТ «АКБ «Капітал» про перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «АКБ «Капітал» протягом року, яким договір №1/42/3m/01 від 29.01.2015 року визнано нікчемним на підставі пункту 9 частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не надали інформацію щодо проведення досудового розслідування відносно позивача.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.07.2015 року №466/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.07.2015 року №140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», згідно з яким з 21.07.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал».

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Лемеша Миколу Володимировича.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» запроваджено строком на 3 місяці з 21.07.2015 року до 20.10.2015 року включно.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись пунктом другим частини п'ятої статті 12, статей 34-38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №191 від 19 жовтня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал» до 20 листопада 2015 року включно та продовження строків повноважень тимчасового адміністратора ПАТ «АКБ «Капітал» провідного професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення Ільчука Олександра Павловича до 20 листопада 2015 року включно».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 29 жовтня 2015 року №753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29 жовтня 2015 року №195 «Про початок процедури ліквідації ПАТ АКБ «Капітал» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ АКБ «Капітал», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення Ільчуку Олександру Павловичу на два роки з 30 жовтня 2015 року до 29 жовтня 2017 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 29.10.2015 року №753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29.10.2015 №195 «Про початок процедури ліквідації ПАТ АКБ «Капітал» та делегування повноважень ліквідатора банку», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №196 від 02.11.2015 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора на Щадних Олександра Леонідовича.

Вирішуючи спір по суті суд виходить із наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Уповноважена особа Фонду відповідно до Закону №4452-VI це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Фонд є юридичною особою публічного права. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому Законом №4452-VI, здійснює такі функції:

- здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Для цілей Закону №4452-VI працівниками Фонду вважаються особи, які займають посади, передбачені штатним розписом.

Відповідно до статті 16 Закону №4452-VI працівники Фонду не несуть відповідальність за будь-які дії або бездіяльність, якщо вони діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позови, подані проти працівників Фонду, вважаються позовами, поданими проти Фонду.

Статтями 36-37 Закону №4452-VI встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Наслідками призначення уповноваженої особи Фонду є те, що Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку (частина 5 статті 45 Закону №4452-VI).

Враховуючи, що Закон №4452-VI визначає окремі дії, що належать до повноважень Уповноваженої особи, суд доходить висновку, що у разі, якщо працівник Фонду призначається Уповноваженою особою Фонду, то до такої особи можуть бути заявлені окремі позовні вимоги щодо таких повноважень, оскільки адміністративне судочинство не містить такої правової конструкції сторони в адміністративній справі як «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи».

Відповідно до статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Статтею 27 Закону №4452-VI, із урахуванням змін, внесених Законом України від 16.07.2015 року №629-VIII на порушення якої посилається позивач, визначено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Судом встановлено, що Уповноважена особа на тимчасову адміністрацію О.П. Ільчук, керуючись протоколом засідання комісії ПАТ «АКБ «Капітал» про перевірку договорів (інших правочинів), укладених протягом року ПАТ «АКБ «Капітал», визнала договір від 29.01.2015 року нікчемним на підставі пункту 9) частини 2 статті 38 Закону№4452-VI, про що направила позивачу повідомлення без дати та без номеру 16.09.2015 року, яке було отримане позивачем поштовим зв'язком 25.09.2015 року (а.с.27).

При цьому, суд зазначає, що укладений позивачем договір має номер 1/42/3m/0123, коли як в повідомленні зазначається 1/42/3m/01. Наявність одночасно двох договорів із вказаними номерами судом не встановлена.

У зв'язку із вищевикладеним, не запереченням Фондом щодо невключення позивача до Загального переліку, не надання інших витребуваних документів, суд доходить висновку, що Уповноважена особа не включила позивача до переліку, сформованого відповідно до статті 27 Закону №4452-VI, що призвело до не включення останнього і в затверджений Фондом реєстр вкладників.

Також судом не встановлено, що позивач, як вкладник, включений в перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Відповідно до розділу ІІ «Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 (далі - Положення №14), банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку повинен здійснити, зокрема:

- протягом тижня з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку - аналіз стану бази даних (установити записи про вкладників, у яких відсутні або некоректно введені реквізити) та порівняння інформації, що зазначена у базі даних, на повну відповідність даним з копій документів вкладників із справ з оформлення рахунків та усунення всіх виявлених помилок (за наявності);

- формування файлів та архівування бази даних про вкладників відповідно до вимог розділу II Правил;

- направлення до Фонду файлів бази даних разом із супровідним листом;

- направлення до Фонду файлів, зокрема, із переліком вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону.

Фонд здійснює аналіз та перевірку файлів D та Z на предмет відсутності помилкових записів та правильності розрахунку гарантованих сум у файлі Z.

Результати перевірки файлів разом із супровідним листом передаються уповноваженій особі Фонду. У супровідному листі вказується статус прийняття файлу (прийнято без помилок / прийнято з помилками), а також зазначаються сума і кількість безпомилкових записів та сума і кількість записів з помилками.

Файл з помилками передається уповноваженій особі Фонду для перевірки та доопрацювання, зокрема засобами електронної пошти Національного банку України.

Банк має право надати до Фонду відповідні зміни до бази даних про вкладників. Зміни надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Зміни реквізитів вкладника (поля 2 - 10) надаються за структурою файлу Z з обов'язковим зазначенням номера інформаційного рядка у файлі Z (ідентифікатора вкладника). Усі інші зміни, що стосуються певного конкретного запису з файлу D (сум, номерів рахунків та договорів, дат укладення та закінчення договорів тощо), надаються за структурою файлу D з обов'язковим зазначенням номера інформаційного рядка у файлі D (ідентифікатора рахунку вкладника) та номера інформаційного рядка у файлі Z (ідентифікатора вкладника).

Розділом V «Правил формування та ведення баз даних про вкладників», затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 липня 2012 року №3 (далі - Правила №3) визначені особливості ведення бази даних у банках, що віднесені до категорії неплатоспроможних.

Так, у разі прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних банк виконує дії, визначені пунктом 4 розділу II Положення №14.

При виплаті за рахунок цільової позики Фонду коштів за вкладами за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, інформаційний рядок з полем «N рядка у файлі» цього вкладника зберігається в базі даних, у тому числі якщо залишок коштів після виплати буде нульовим.

Згідно розділу VI Правил №3 банк розробляє внутрішній документ про порядок формування бази даних про вкладників, збереження інформації, що введена в базу даних, а також наказом визначає осіб, відповідальних за формування та збереження інформації. Відповідальні особи призначаються щодо кожного відокремленого підрозділу і банку - юридичної особи.

Після отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних керівник банку забезпечує передачу бази даних у повному обсязі уповноваженій особі Фонду.

Надаючи оцінку обставин невключення позивача до переліку, та в подальшому до Загального реєстру, з огляду на направлення позивачу повідомлення нікчемність правочину та відсутність у позивача статусу вкладника, суд виходить із редакції нормативних актів, що діяли станом на час виникнення спірних правовідносин, та із наступного.

Відповідно до статті 37 Закону №4452-VI, в редакції, що діє з 12.08.2015 року, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право:

- вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

- повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

- заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

- звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Уповноважена особа Фонду має право здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом.

Згідно із статтею 38 Закону №4452-VI в редакції з 12.08.2015 року, Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Саме Фонд або Уповноважена особа у разі наявності відповідного делегування повноважень Фонду, починаючи з 12.08.2015 року протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

На неодноразову вимогу суду відповідачами не надані відомості щодо делегування повноважень, передбачених статтею 38 Закону №4452-VI Уповноваженій особі на тимчасову адміністрацію та/або на ліквідацію.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо неправомірності застосування наслідків нікчемності правочину з огляду на неврахування правила дії норми права у часі, суд погоджується із такими доводу з огляду на наступне.

Цивільний кодекс України, з врахуванням змін, що внесені Законом України від 02.12.2010 року №2756-VI до статей 203, 234, 228, розділяє недійсні правочини на оспорювані, ті що підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, та неоспорювані - нікчемні, ті, що не потребують їх визнання недійсними у судовому порядку.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд зазначає, що визнання недійсними оспорюваних правочинів відноситься до компетенції суду, проте, відповідач може заявити про його нікчемність, у разі наявності відповідних підстав та доказів.

При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство України виділяє дві самостійні групи:

1) нікчемних правочинів, з підстав, визначених статтею 228 Цивільного кодексу України, наслідки нікчемності яких застосовуються судом, та

2) нікчемних правочинів з підстав визначених частиною 3 статті 38 Закону №4452-VI, виникнення наслідків яких пов'язано із повідомленням сторін правочину про його нікчемність у межах процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банку, що здійснюється Фондом або Уповноваженою особою, у разі наявності відповідних делегованих повноважень.

В заявленому спорі йдеться про направлення в рамках процедури тимчасової адміністрації повідомлення та застосування Уповноваженою особою під час процедури ліквідації підстав нікчемності правочину згідно із частиною третьою статті 38, доповненої пунктом 9 Законом України від 16.07.2015 року №629-VIII, який набрав чинності з 12.08.2015 року, що із вказаної дати є новою підставою для визнання правочинів неплатоспроможного банку нікчемними, а саме такої підстави, як здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

На неодноразову вимогу суду відповідачі не надали відомості про дату віднесення банку до проблемного, тобто такого, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії проблемних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність» і нормативно-правовими актами Національного банку України.

Поряд з цим, відсутність у суду таких відомостей, що не є банківською таємницею з дати введення процедури тимчасової адміністрації, не вплинула на вирішення цієї справи, з огляду на неможливість застосування наслідків нікчемного до договору, укладеного банком із позивачем 29.01.2015 року, з підстав визнання правочину нікчемним, що передбачені законом з 12.08.2015 року.

Так, згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно вказаному правилу «закон зворотної сили не має», дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності.

Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб'єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акта, а також необхідною умовою довіри до держави і права, що також зазначено в окремій думці судді Конституційного Суду України Козюбри М. І. стосовно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Суд дійшов висновку, що до договору від 29.01.2015 року №1/42/3m/0123 (вказано в повідомленні 1/42/3m/01), не можуть бути застосовані розглянуті підстави нікчемності, оскільки законодавець прямо не передбачив окремих перехідних та спеціальних норм права для таких правовідносин, отже, й права платника позивача, що виникли на підставі законодавства що діяло на час виникнення спірних правовідносин мають ним реалізовуватись за власним бажанням та не можуть бути обмежені або виключені, у тому числі за рішенням суду.

Таким чином, направивши позивачу повідомлення про визнання правочину нікчемним відповідач порушив статтю 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», а саме право на мирне володіння своїм майном, що також є невід'ємним правом на повагу своєї власності.

Так, відповідно до статті 1 Протоколу 1 кожна фізична особа має право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання в гарантовані права не буде повільним.

Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976).

Судом не була встановлена розумна соразмірність між використаними відповідачами засобами та тією метою, на яку була направлена міра, що обмежила позивача у реалізації права власності на своє майно.

Належить зазначити також порушення суб'єктом владних повноважень принципу захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов'язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права.

Як відзначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприяття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як відзначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності (Сase 8/81 Ursula Becker v. Finanzamt Munster-Innenstadt [1982] ECR 053, § 24; Case 148/78 Criminal Proceedings against Tullio Ratti [1979] ECR 1629, § 22; Case 168/95 Criminal Proceedings against Luciano Arcaro [1996] ECR 1-4705, § 42 тощо).

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що позивач у першій позовній вимозі об'єднав вимоги про визнання протиправними та скасування (а.с.66):

- рішення Фонду про визнання нікчемним договору №1/42/3m/0123 від 29.01.2015 року

- рішення Уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «АКБ «Капітал» Ільчук Олександра Павловича про не включення позивача в перелік вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На думку суду вказані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що направлення повідомлення про визнання договору нікчемним, у тому числі на підставі протоколу засідання комісії банку, рівно і як сам вказаний протокол не є рішенням суб'єкта владних повноважень, з огляду на те, що:

- правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, застосовуються автоматично до нікчемного правочину та ґрунтуються на тому, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю;

- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається;

- правові наслідки, передбачені частинами першою та другою статті 216 ЦК України, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

У такому випадку належним способом захисту порушеного права є оскарження дій Уповноваженої особи щодо направлення відповідного повідомлення та оскарження наслідків таких дій.

Що стосується рішення Уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «АКБ «Капітал» Ільчук Олександра Павловича про не включення позивача в перелік вкладників суд зазначає, що відповідне рішення не приймається вказаною особою, а вчиняються відповідні дії, що також є неналежно обраним способом захисту.

Крім того, такі дії не здійснюються в межах процедури тимчасової адміністрації, а лише в межах процедури ліквідації, та мають наслідком направлення переліку Фонду, на основі якого затверджується Загальний реєстр кредиторів в порядку статті 27 Закону №4452-VI, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заявленої вимоги.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року №361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «АКБ «Капітал» Ільчук Олександра Павловича щодо повідомлення ОСОБА_3 про нікчемність договору строкового банківського вкладу (депозиту) №1/42/3m/01 (№1/42/3m/0123) від 29.01.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал».

При цьому суд зазначає, що таке повідомлення направлене Уповноваженою особою, доказів наявності делегованих повноважень Фонду на його направлення відповідачами не надано.

Доводи відповідача про наявність кримінальних проваджень як підстави для відмови в задоволенні позову не підтверджені витребуваними судом документами, а саме доказами, що відносно позивача або конкретної операції, що розглядається в цій справі, провадиться досудове слідство.

Позивачем заявлена друга позовна вимога про зобов'язання Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича:

- включити ОСОБА_3 в перелік вкладників ПАТ «АКБ «Капітал», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- перерахувати суму вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації;

- визначити розрахункові суми відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд розцінює викладене як єдину позовну вимогу, оскільки дії щодо перерахунку та визначення розрахункових сум, фактично є складовими дії щодо включення позивача до відповідно переліку.

Надаючи оцінку такій вимозі, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, оскільки вона направлена на відновлення порушеного права.

При цьому, з огляду на вищевикладену процедуру поточного включення вкладника в діючий Загальний реєстр, виходить за межі позовних вимог, зобов'язуючі Уповноважену особу на ліквідацію включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у тому числі шляхом внесення змін до такого переліку та подання їх Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В такому випадку судом, із виходом за межі позовних, визначено порядок та спосіб виконання судового рішення, оскільки, на думку суду це необхідно для повного захисту прав позивача, та вказана процедура передбачена пунктами 8, 9 Розділу VІ Порядку №14.

Зазначені висновку суду відповідають правовій позиції, викладеній Вищим адміністративним судом в ухвалі від 25 червня 2015 року по справі К/800/19839/15, К/800/18572/15.

У зв'язку із частковим задоволенням позову суд присуджує на користь позивача за рахунок Державного бюджету України судовий збір в розмірі 487,20 грн. згідно задоволених позовних вимог.

Оскільки відповідно до статті 16 Закону №4452-VI позови, подані проти працівників Фонду, вважаються позовами, поданими проти Фонду, суд вважає правомірним присудження судових витрат за рахунок саме Фонду.

Надаючи оцінку клопотанню про присудження витрат на правову допомогу, суд не знайшов підстав для із задоволення з огляду на наступне.

Позивач уклав договір №2310/15 від 27.10.2015 року про надання юридичних послуг із ТОВ «Юридична компанія «КС Партнерс», сплативши юридичній особі за підготовку проектів відповідних документів та представництво інтересів замовника у першій інстанції 3000 грн. за квитанцією до прибуткового ордеру №27/10 від 27.10.2015 року (а.с.44, 46).

Підтвердження первинними документами складення проектів документів в межах договору №2310/15 від 27.10.2015 року суду не надано.

При цьому, представництво в суді здійснено фізичною особою ОСОБА_9 (НОМЕР_1), що діяла на підставі нотаріально оформленої довіреності, виданої ОСОБА_3 20.05.2015 року на виконання укладеного з представником договору доручення відповідно до вимог статті 44 ЦПК України, статей 244 та 1007 ЦК України (а.с.37).

Таким чином, суд дійшов висновку, що сплачені юридичній особі кошти на правову допомогу за договором від 27.10.2015 року, за умови її фактичного надання фізичною особою, що діяла на підставі договору доручення та довіреності від 20.05.2015 року, не можуть бути підставою для вирішення питання про їх компенсацію.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Ільчук Олександра Павловича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Ільчук Олександра Павловича щодо повідомлення ОСОБА_3 про нікчемність договору строкового банківського вкладу (депозиту) №1/42/3m/01 (№1/42/3m/0123) від 29.01.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал».

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у тому числі шляхом внесення змін до такого переліку та подання їх Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 2 лютого 2016 року.

Суддя І.О. Верба