Справа № 804/15513/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ляшко О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізький електромашинобудівний завод" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказу та податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Криворізький електромашинобудівний завод" (надалі - Позивач, ТОВ "Криворізький електромашинобудівний завод", ТОВ «КЕМЗ») звернулося до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (надалі - Відповідач), в якому просить:
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає висновки податкової перевірки хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, подав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи.
Свідки в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджено матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
За результатами проведеної перевірки було складено акт № 11/04-83-22-01/37114583 від 30.01.2015 р.
Не погоджуючись з висновками, викладеними в Акті перевірки, та їх обґрунтуванням, позивачем було надано Заперечення № 01-03/2015 від 03.03.2015 р. на зазначений Акт перевірки.
За результатами розгляду заперечень відповідачем було надіслано на адресу Позивача «Відповідь на заперечення до акту перевірки ТОВ «КЕМЗ» № 11/04-83-22-01/37214583 від 30.01.2015 р.» № 4361/10/04-83-22-02 від 13.03.2015 р., в якій зазначалось, що висновок залишено без змін.
Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач керуючись ст. 56 Податкового кодексу України звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області зі скрагою № 04/30 від 30.04.2015 р., в якій просив повністю скасувати його.
26.05.2015 р. позивачем було отримано Рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 5169/10/04-36-10-07-09 від 18.05.2015 р. про продовження строку розгляду скарги по 04 липня 2015 р. включно.
Позивачем було отримано Рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 6307/10/04-36-10-07-09 від 03.07.2015 р. про результати розгляду первинної скарги, яким повідомлялось, що названа скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивачем було направлено скаргу № 07/15 від 15.07.2015 р. до Головного управління ДФС України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі за текстом ПК України) податкові органи мають право проводити перевірки та звірки платників податків (крім Національного банку України).
Згідно із п.75.1 ст.75 Податкового Кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового Кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та, яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Підстави для проведення документальних позапланових перевірок встановлені ст. 78 ПК України.
Зокрема, згідно п.п. 78.1.1 п. 78. 1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Таким чином, для реалізації податковим органом права на проведення позапланової документальної перевірки необхідна сукупність таких обставин: 1) виявлення фактів, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи державної податкової служби, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації; 2) ненадання платником податків пояснень та їх документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит протягом 10 днів з дня отримання запиту.
Відповідно до п.п.20.1.2 п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
Позивач запитувану інформацію не надав, що підтверджується листами від 25.11.2014 р. №25-11, від 22.12.2014 №22/12-14.
Таким чином, у Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області були підстави для призначення оскаржуваної перевірки у відповідності до вимог п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
Судом встановлено, що ТОВ «КЕМЗ» було укладено договір № 253 від 25.07.2014 p. з ТОВ «НЮВЕНЧУР КАПІТАЛ», згідно якого ТОВ «НЮВЕНЧУР КАПІТАЛ» зобов'язалося поставити Товар, а ТОВ «КЕМЗ» прийняти та оплатити цей Товар.
Оплата за поставлений товар була здійснена на адресу ТОВ «ШАНСІ ТОРГ» у зв'язку з укладенням договору переведення боргу № ШТ-22 від 01.10.2014 р. та платіжного доручення від 08.10.2014 р. № 739.
Згідно умов укладеного договору були погоджені наступні умови поставки: СРТ - склад Продавця. Перевезення товару зі складу Продавця до місцезнаходження Покупця (ТОВ «КЕМЗ») здійснювалося ФОП ОСОБА_2 згідно договору перевезення вантажу автомобільним транспортом № 03/02/2014 від 03.02.2014 р.
ТОВ «КЕМЗ» було укладено договір № 151 від 01.08.2014 р. з ТОВ «ГРАНД ПРОЕКТ ЛТД», згідно якого ТОВ «ГРАНД ПРОЕКТ ЛТД» зобов'язалося поставити Товар, а ТОВ «КЕМЗ» прийняти та оплатити цей Товар.
Оплата за поставлений товар була здійснена на адресу ТОВ «ПРОМКОРЕКТ» у зв'язку з укладенням договору переведення боргу № 513 ДП від 01.09.2014 р.
Згідно умов укладеного договору були погоджені наступні умови поставки: СРТ - склад Продавця. Перевезення товару зі складу Продавця до місцезнаходження Покупця ТОВ «КЕМЗ» здійснювалося ФОП ОСОБА_2 згідно договору перевезення вантажу автомобільним транспортом № 03/02/2014 від 03.02.2014 р.
ТОВ «КЕМЗ» було укладено договір № 140829 від 29.08.2014 р. з ТОВ «РІКБЕРТ», згідно якого ТОВ «РІКБЕРТ» зобов'язалося поставити Товар, а ТОВ «КЕМЗ» прийняти та оплатити цей Товар.
Оплата за поставлений товар була здійснена на адресу ТОВ «ФІРМА МІНОЛ» у зв'язку з укладенням договору переведення боргу № 31-10/14 від 31.10.2014 р.
Згідно умов укладеного договору були погоджені наступні умови поставки: СРТ - склад Продавця. Перевезення товару зі складу Продавця до місцезнаходження Покупця (ТОВ «КЕМЗ» ) здійснювалося ФОП ОСОБА_2 згідно договору перевезення вантажу автомобільним транспортом № 03/02/2014 від 03.02.2014 р.
ТОВ «КЕМЗ» було укладено договір № 56 від 01.09.2014 р. з ТОВ «ОПТІМА КОНСАЛТ ПЛЮС», згідно якого ТОВ «ОПТІМА КОНСАЛТ ПЛЮС» зобов'язалося поставити Товар, а ТОВ «КЕМЗ» прийняти та оплатити цей Товар.
Оплата за поставлений товар була здійснена на адресу ТОВ «ІРОЛ-МАРКЕТ» у зв'язку з укладенням договору переведення боргу.
Згідно умов укладеного договору були погоджені наступні умови поставки: СРТ - склад Продавця. Перевезення товару зі складу Продавця до місцезнаходження Покупця (ТОВ «КЕМЗ») здійснювалося ФОП ОСОБА_2 згідно договору перевезення вантажу автомобільним транспортом № 03/02/2014 від 03.02.2014 р.
Як зазначено позивачем, матеріали і комплектуючі, придбані у ТОВ «НЮВЕНЧУР КАПІТАЛ», ТОВ «ГРАНД ПРОЕКТ ЛТД», ТОВ «РІКБЕРТ», ТОВ «ОПТІМА КОНСАЛТ ПЛЮС» були використані для виконання ремонтних робіт згідно договору підряду з ТОВ «ОМЗ-КРИВБАС-СЕРВІС» № 19/28-13 від 19.08.2013 р.
Відповідно до даного договору ТОВ «КЕМЗ» зобов'язується виконати ремонтні роботи, а ТОВ «ОМЗ-КРИВБАС-СЕРВІС» зобов'язується прийняти та оплатити в строк та на умовах, визначених Договором. До зазначеного договору було укладено додаткову угоду № 4 від 30.10.2014 р. на виконання ремонтних робіт електродвигуна екскаватора ЕКГ-10 № 55.
В якості фактів, які ставлять під сумнів факт купівлі товару ТОВ «КЕМЗ» у ТОВ «НЮВЕНЧУР КАПІТАЛ», ТОВ «ГРАНД ПРОЕКТ ЛТД», ТОВ «РІКБЕРТ», ТОВ «ОПТІМА КОНСАЛТ ПЛЮС» відповідач посилається на відсутність сертифікатів якості, актів навантаження-розвантаження, актів прийому передачі.
Відповідач спростовує факт купівлі товару у ТОВ «ГРАНД ПРОЕКТ ЛТД», з огляду на те, що згідно п. 3.4. укладеного між сторонами Договору поставка товару здійснюється на умовах СРТ - склад Продавця: м. Дніпропетровськ, вул.. Шевченка, б. 10, кім. 427, що не відповідає пунктам навантаження, зазначених у наданих до перевірки ТТН.
Крім того, у позивача відсутні посвідчення на відрядження як документи, що підтверджують факт укладання договорів поставки з ТОВ «ГРАНД ПРОЕКТ ЛТД» та ТОВ «ОПТІМА КОНСАЛТ ПЛЮС» в м. Києві.
При цьому, позивач зазначає, що під час перевірки та судового розгляду справи позивачем надано первинну документацію підприємства на підтвердження реальності укладання оскаржуваних угод: договори, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.
Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для з'ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
Однак в судове засідання вказані особи не з'явилися, усних чи письмових пояснень щодо предмету спору не надали.
Позивачем, натомість, не роз'яснено та не доведено належними доказами (зокрема показаннями робітників-свідків) факт отримання та транспортування товарів, порядок надання послуг з зазначенням виконавців, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між ТОВ "Криворізький електромашинобудівний завод" та ТОВ «ГРАНД ПРОЕКТ ЛТД», ТОВ «НЮВЕНЧУР КАПІТАЛ», ТОВ «РІКБЕРТ», ТОВ «ОПТІМА КОНСАЛТ ПЛЮС», хто персонально брав у цьому участь тощо.
При цьому, надана первинна документація позивача за відсутності інших доказів в тому числі але не виключно показаннями свідків - виконавців зазначених вище договорів не є достатнім доказом реальності здійснення вказаних господарських операцій та не свідчить про фактичне їх укладення та виконання.
Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами факт отримання товарів від ТОВ «ГРАНД ПРОЕКТ ЛТД», ТОВ «НЮВЕНЧУР КАПІТАЛ», ТОВ «РІКБЕРТ», ТОВ «ОПТІМА КОНСАЛТ ПЛЮС», а отже й правомірність формування податкового кредиту.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізький електромашинобудівний завод" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Згідно частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізький електромашинобудівний завод" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Б. Ляшко