Справа № 804/5887/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2016 рокусправа № 804/5887/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьова Н.П.

за участю представників:

позивача: - Чапала Ю.О. дов від 09.12.2015

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року

у справі № 804/5887/15

за позовом приватного акціонерного товариства «Електроград»

до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Електроград» звернулось до суду з позовом до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 27.04.2015 №236-23.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю підстав для направлення податкової вимоги у зв'язку з відсутністю у позивача податкового боргу у розумінні п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, оскільки орендні платежі на суму 70091,12 грн., що перевищує визначений у податковій вимозі основний платіж, за періоди січень-березень 2015 року сплачені товариством своєчасно.

Неперерахування коштів до державного бюджету відбулось внаслідок порушення строку зарахування грошових коштів до державного бюджету з боку АТ «Банк «Фінанси та Кредит», про що позивач листом від 02.02.2015 №107 та повторно листом від 28.04.2015 №342 повідомив податковий орган. Отже у позивача відсутня вина стосовно проведення оплати зобов'язань з орендної плати за землю за січень та лютий 2015 року, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість формування відповідачем податкової вимоги від 27.04.2015 №236-23.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2015 адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що для платника податків, який здійснив оплату податкового зобов'язаний шляхом подання до банку платіжного доручення на перерахування суми податкового зобов'язання, обов'язок по сплаті податкового зобов'язання є виконаним. При цьому зміст п.129.6 ст.129 ПК України, на який посилається відповідач в обґрунтування своєї позиції, не дає однозначного висновку про те, що у разі недобросовісних дій банку щодо перерахування грошових коштів платника податку на оплату податків та зборів, платник податків звільняється від відповідальності тільки у вигляді сплати штрафних санкцій та пені.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції. Відповідач зазначає, що відповідач не є стороною договірних відносин ПАТ «Електроград» та Криворізької філії АТ «Банк Фінанси та Кредит».

Станом на 18.05.2015 за підприємством ПАТ «Електроград» обліковується заборгованість у розмірі 52556,31 грн., отже факту сплати податкового боргу не відбулося.

Порушення банком, який обслуговує платника податків, строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банком коштів на рахунок кредитора, у зв'язку з чим сталось прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначає, що оскільки не перерахування грошових коштів з орендної плати за землю не є наслідком винних дій позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність спірної податкової вимоги.

До початку судового засідання від відповідача надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що податковий борг, зазначений в оскаржуваній податковій вимозі № 236-23 від 27.04.2015, повністю погашений, у зв'язку з чим на підставі пп.60.1.1 п.60.1 ст.60 ПК України зазначена податкова вимога вважається відкликаною, а в інтегрованій картці платника податків ПрАТ «Електроград» станом на 16.12.2015 обліковується переплата у розмірі 15253,78 грн.

Розглянувши клопотання відповідача, колегія суддів не вбачає правових підстав для його задоволення поданого.

Стаття 194 КАС України, на яку посилається відповідач, передбачає право позивача відмовитись від адміністративного позову, а також можливість сторін примиритись у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду.

У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу (ч.2 ст.194 КАС України).

Стаття 112 КАС України визначає процесуальне регулювання відмови позивача від адміністративного позову та визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження.

Згідно ст.113 КАС України сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

За клопотанням сторін суд зупиняє провадження у справі на час, необхідний їм для примирення.

У разі примирення сторін суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у якій фіксуються умови примирення. Умови примирення не повинні суперечити закону або порушувати чиї-небудь права, свободи або інтереси.

У разі невиконання умов примирення однією із сторін суд за клопотанням іншої сторони поновлює провадження у справі.

Наведені відповідачем в клопотанні обставини - відкликання оскаржуваної податкової вимоги на підставі пп.60.1.1 п.60.1 ст.60 ПК України у зв'язку з погашенням суми податкового боргу - не є примиренням у розумінні ст.113 КАС України, тому підстави для закриття провадження у даній адміністративній справі відповідно до ст.194 КАС України за клопотанням відповідача відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ПрАТ «Електроград» є користувачем земельної ділянки і, відповідно, платником орендних платежів за землю (а. с.54-57).

Товариством здійснювалась сплата орендних платежів за землю з поточного рахунку, розташованого в АТ «Банк «Фінанси та Кредит»:

- за січень 2015 року у сумі 33400 грн. за платіжним дорученням № 187 від 30.01.2015;

- за лютий 2015 року у сумі 18345,56 грн. за платіжним дорученням № 297 від 27.02.2015;

- за березень 2015 року у сумі 18345,56 грн. за платіжним дорученням № 2928 від 29.04.2015 (а. с.12-14).

Листами від 02.02.2015 № 107 та від 28.04.2015 № 342 позивач повідомив Криворізьку центральну ОДПІ про своєчасне виконання товариством зобов'язання по сплаті орендних платежів та про порушення строку зарахування грошових коштів до державного бюджету з боку обслуговуючого товариства банку - АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а. с.10, 11).

27.04.2015 Криворізькою центральною ОДПІ сформовано податкову вимогу № 236-23, згідно якої станом на 26.04.2015 сума податкового боргу товариства становить 68032,72 грн., у тому числі: за основним платежем - 62476,12 грн., штрафні санкції - 5556,60 грн. (а.с.8, 29).

Крім того, 28.04.2015 податковим органом стосовно товариства прийнято рішення про опис майна в податкову заставу № 1735/10/04/81-23 (а. с.9).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваної податкової вимоги.

Згідно п.59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

У відповідності до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Отже, формування податкової вимоги можливе за наявності не сплаченої платником податків у встановлені законодавством строки суми узгодженого грошового зобов'язання.

Як встановлено судом першої інстанції, не заперечується сторонами і підтверджено матеріалами справи, позивачем до обслуговуючого банку - АТ «Банк «Фінанси та Кредит» вчасно подано платіжні доручення на перерахування до бюджету платежів з орендної плати за землю. Банком зазначені вище платіжні доручення прийняті до виконання, але не виконані в повному обсязі у зв'язку з недостатністю коштів на кореспондентському рахунку банку.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів в межах України, а також встановлює відповідальність суб'єктів переказу, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п.21.1 ст. 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкритий його рахунок, розрахункового документа (в тому числі платіжного доручення).

Відповідно до п.22.4 ст.22 цього Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах (п.п.16.5.2 п.16.2 ст.16 вказаного Закону).

Виходячи з наведених правових норм, здійснення платником будь-яких інших додаткових дій, крім подання платіжних документів, чинним законодавством не передбачено.

З огляду на викладене, моментом припинення обов'язку щодо сплати орендних платежів за землю є пред'явлення платником у банк доручення на сплату відповідного платежу за умови наявності коштів на рахунку платника, достатніх для сплати податку, і оформлення доручення належним чином.

Отже, позивач, як платник податків, своєчасно виконав зобов'язання зі сплати орендних платежів з моменту прийняття АТ «Банк «Фінанси та Кредит» вищевказаних платіжних доручень № 187 від 30.01.2015, № 297 від 27.02.2015 та № 2928 від 29.04.2015.

Статтею 32 цього ж Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлена відповідальність банків при здійсненні переказу, за правилами якої банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Відповідно до п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Згідно п.129.6 ст.129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Також згідно п.2.10 Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої Наказом ДПА України від 17.12.2010 № 953, зареєстрованим Міністерством юстиції України 27.12.2010 за № 1350/18645, за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі податків, зборів і інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, якщо таке несвоєчасне або неповне перерахування відбулось через порушення банком строків зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пеня не нараховується.

Таким чином, на законодавчому рівні встановлено, що несвоєчасна сплата платником податків грошових зобов'язань через порушення банком встановленого Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» строку зарахування відповідних платежів до бюджету, не є підставою настання для платника податків негативних наслідків, передбачених Податковим кодексом України.

Отже, оскільки в даному випадку ненадходження (не зарахування) коштів до бюджету сталось з вини банку, а не з вини позивача, на позивача не може бути покладена відповідальність за невиконання такого зобов'язання, оскільки в даному випадку позивач не допустив зі свого боку жодних порушень приписів чинного законодавства.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що у відповідача, який був обізнаний про підстави ненадходження до бюджету грошових коштів, спрямованих позивачем на погашення орендних платежів за землю, були відсутні законні підстави для формування оскаржуваної податкового вимоги.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвали законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі № 804/5887/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко