Справа № 803/2/16
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

803/2/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року

Справа № 803/2/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого – судді Денисюка Р.С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства “Ратнівський молокозавод” до Ратнівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство “Ратнівський молокозавод” (далі – ПрАТ “Ратнівський молокозавод”, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Ратнівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі – Ратнівська ОДПІ, відповідач) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 1087629,99 грн. від 06.10.2015 року № Ю-78-25.

Позивач вважає вимогу Ратнівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 06.10.2015 року № Ю-78-25 незаконною, оскільки відповідач не проводив документальну перевірку для визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування (ЄСВ), нарахував пеню без розрахунків, у зв’язку із чим позивач просить скасувати вказану вимогу.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 12.01.2016 року № 64/03-12-10-10 відповідач адміністративний позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що оскаржувана вимога винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України згідно з ухвалою суду від 28.01.2016 року справу судом розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з таких мотивів та підстав.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач довів правомірність оскаржуваної в даній адміністративній справі вимоги, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Платниками єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 вищевказаного закону, є підприємства установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Єдиний внесок, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування”, нараховується для платників, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з статтею 9 вказаного закону єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 1 статті 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов’язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 4 цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов’язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції (абзац 2 пункт 2 розділ VI Інструкції).

Відповідно до пунктів 3-4 розділу VI Інструкції фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень, і, окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов’язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Вона є виконавчим документом. Сума боргу у ній проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Фіскальний орган веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції. При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера Ю (вимога до юридичної особи) або Ф (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера У (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається у фіскальному органі. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - у фіскальному органі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у відповідача були правові підстави для формування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Доводи позивача, стосовно того, що нарахування єдиного внеску має здійснюватися виключно за наслідками відповідної перевірки судом до уваги не беруться, оскільки відповідно до пункту 10 розділу IV Інструкції обчислення єдиного внеску фіскальними органами здійснюється як на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, так і на основі звітності, що подається платниками до фіскальних органів, тобто вимоги обов’язковості проведення перевірки при нарахуванні єдиного внеску не передбачено.

Також суд зазначає, що позивач самостійно проводив обчислення та подавав звітність з єдиного внеску по місяцях за 2015 рік, а тому нараховані по поданій ним звітності суми є узгодженими та підлягають сплаті. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи деклараціями з ЄСВ за вересень-жовтень 2015 року, що були подані позивачем.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога Ратнівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 06.10.2015 року № Ю-78-25 надіслана позивачу з дотриманням вимог Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування”, оскільки така вимога правомірно сформована і позивачем не надано доказів відсутності такої заборгованості чи її іншого розміру.

Відповідачем під час розгляду справи надано суду належні та допустимі докази щодо спростування позовних вимог та обґрунтування правомірності винесення вимоги від 06.10.2015 року № Ю-78-25 на загальну суму 1087629,99 грн.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 1087629,99 грн. від 06.10.2015 року № Ю-78-25, винесена Ратнівською ОДПІ у відповідності до вимог податкового законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства “Ратнівський молокозавод” слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 122, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування”, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства “Ратнівський молокозавод” до Ратнівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування вимоги від 06.10.2015 року № Ю-78-25 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк