Справа № 1570/7503/2012
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 р.м.ОдесаСправа № 1570/7503/2012

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Коваля М.П.

- Семенюка Г.В.

при секретарі - Алексєєвої Н.М.

за участю представника позивача ТОВ «ВІТЕК ГРУП» - Подчаху О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2013 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТЕК ГРУП» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.11.2012 року № та № , -

В С Т А Н О В И Л А:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТЕК ГРУП» (далі - ТОВ «ВІТЕК ГРУП») до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби (далі - ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області ДПС), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 29.11.2012 р. № , яким визначено ТОВ «ВІТЕК ГРУП» розмір грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 178500 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 89250 грн. та податкове повідомлення-рішення від 29.11.2012 р. № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем на 223125 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 111563 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2013 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом першої інстанції встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 152866 ТОВ «ВІТЕК ГРУП» зареєстровано як юридична особа 22.07.2005 р. № 1 009786 (а.с. 25-26).

Згідно з довідкою з ЄДРПОУ серії АА № 581996 ТОВ «ВІТЕК ГРУП» здійснює такі види діяльності за КВЕД: оптова торгівля хімічними продуктами; діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; неспеціалізована оптова торгівля; консультування з питань комерційної діяльності й керування (а.с. 27-28).

Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків від 20.01.2012 р. № 29-02/8693 підприємство взято на облік в органах державної податкової служби 11.08.2005 р. за № 8091 (а.с. 29), а відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 200023623 (іпн - 35) підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість 08.09.2005 року (а.с. 32).

Відповідно до статуту ТОВ «ВІТЕК ГРУП» (нова редакція), затвердженого рішенням загальних зборів учасників ТОВ «ВІТЕК ГРУП» від 26.07.2011 р. № 7 предметом діяльності товариства є оптова торгівля хімічними продуктами; інші види оптової торгівлі (а.с. 9-24).

У період з 01.11.2012 р. по 07.11.2012 р. ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області ДПС було проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «ВІТЕК ГРУП» (код ЄДРПОУ - 33658577) з питань правових відносин з ПП «Агростар Юг» (код ЄДРПОУ - 36502724) за період з 01.12.2009 р. по 31.12.2009 р., за наслідками якої складено акт перевірки від 08.11.2012 р. № 2084/22-02/3365857 (а.с. 39-53).

Актом перевірки встановлено порушення ТОВ «ВІТЕК ГРУП» п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого ТОВ «ВІТЕК ГРУП» занижено податок на прибуток на суму 223 125 грн., у т.ч. по періодах: 4 квартал 2009 р. на 223125 грн.; пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що в свою чергу привело до порушення пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого ТОВ «ВІТЕК ГРУП» занизило суму податку на додану вартість, в т.ч. за рахунок підвищення податкового кредиту на загальну суму 178500 грн.

Не погоджуючись із вказаним висновком перевірки позивач подав до ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області ДПС свої заперечення від 19.11.2012 р. № 1427 (а.с. 47). Відповідачем була надана відповідь на вказані заперечення від 26.11.2012 р. № 21831/10/22-34, в якій зазначено, що вимоги, викладені в запереченні не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що висновки акту перевірки відповідають вимогам чинного законодавства (а.с. 48-53).

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області ДПС було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.11.2012 р. № , яким визначено ТОВ «ВІТЕК ГРУП» розмір грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 178500 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 89250 грн. (а.с. 54) та податкове повідомлення-рішення від 29.11.2012 р. № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем на 223125 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 111563 грн. (а.с. 55).

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність вищезазначених податкових повідомлень- рішень.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи колегія суддів вбачає, що між позивачем (ТОВ «ВІТЕК ГРУП» - покупець) та ПП «Агростар Юг» (постачальник) було укладено договір поставки № 23/12/09 від 23.12.2009 р., предметом якого є поставка запчастин в рамках строку дії договору (а.с. 56-57). Відповідно до п. 1.2 договору постачальник зобов'язується поставити покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату. Передача покупцю товару здійснюється одноразово. Вартість та номенклатура товару визначаються у видатковій накладній, яка є невід'ємною частиною договору. Загальна вартість договору складає 1 071 000,00 грн.

До даного договору наявна додаткова угода, в якій п. 2.2 договору викладено у наступній редакції: поставка товару здійснюється автотранспортом і за рахунок покупця. Товар повинен мати відповідне маркування і відвантажуватися в упаковці, що відповідає характеру товару (а.с. 58).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надані видаткова накладна від 24.12.2009 р. № 1091 на загальну суму 1 071 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 178500 грн. (а.с. 59), податкова накладна від 24.12.2009 р. № 1091 на загальну суму 1 071 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 178500 грн. (а.с. 60), товарно-транспортна накладна від 24.12.2009 р., банківська виписка про рух коштів по рахунку позивача, з якої вбачається перерахування коштів з рахунку ТОВ «ВІТЕК ГРУП» на рахунок ПП «Агростар Юг» (а.с. 62-71).

Крім того, оскільки поставка товару здійснювалась автотранспортом і за рахунок покупця позивачем до матеріалів справи додано накази про прийняття на роботу водіїв, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, що є підтвердженням можливості ТОВ «ВІТЕК ГРУП» здійснювати перевезення товару.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні. Аналіз цього нормативно-правового акту свідчить про обов'язковість оформлення товарно-транспортної документації - комплекту юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Так, п. 11 цих Правил закріплений порядок оформлення документів на перевезення. Основними документами на перевезення вантажів згідно з цим пунктом Правил є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.

Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається.

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції, що позивачем виконані вимоги вищевказаних Правил і до суду надана товарно-транспортна накладна, оформлена відповідно до вимог чинного законодавства, що спростовує доводи відповідача щодо відсутності у позивача документів, що підтверджують транспортування товару.

Укладений між сторонами договір не визнавався недійсним в судовому порядку, а твердження відповідача про його нікчемність є хибною.

Позивачем до матеріалів справи було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчиненого правочину та те, що господарські операції мали реальний характер, а послуги використовувалися в господарській діяльності позивача, однак відповідачем при винесені спірного податкового повідомлення - рішення зазначене не було прийнято до уваги.

Колегія суддів зазначає, що на час здійснення господарської операції між позивачем та контрагентом - постачальником, вони були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстровані як платники податку на додану вартість. Виходячи з принципу індивідуальної відповідальності позивач не повинен нести відповідальність за несплату податків постачальником чи недостовірність його відомостей. Так, ПП «Агростар Юг» було зареєстровано у встановленому законом порядку відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 33) та даних інформаційної бази ЄДР (а.с. 35-36). З цих даних вбачається, що така реєстраційна дія як державна реєстрація припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом була внесена до ЄДР 17.11.2010 р., Також підприємство було зареєстровано платником податку на додану вартість згідно зі свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість № 35 (а.с. 34).

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ТОВ «ВІТЕК ГРУП» та його контрагент ПП «Агростар Юг» є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак, за змістом Податкового кодексу України, - окремими платниками податку на додану вартість.

Межі юридичної відповідальності кожного платника податку на додану вартість, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Також з матеріалів справи колегія суддів вбачає, що позивач придбавав товар у ПП «Агростар Юг» для подальшого продажу ВАТ «Верхньодніпровський ремонтний завод». На підтвердження зазначеної господарської операції ТОВ «ВІТЕК ГРУП» до суду надані договір поставки від 02.12.2009 р. № 49 (а.с. 89-90), видаткова накладна № 8997/1 від 30.12.2009 р. (а.с. 91), податкова накладна від 30.12.2009 р. № 8742 (а.с. 92), товарно-транспортна накладна від 30.12.2009 р. (а.с. 93), виписка по за особовим рахунком позивача (а.с. 95-96). Крім того, до суду надана довідка від ТОВ «ВІТЕК ГРУП» про те, що ВАТ «Верхньодніпровський авторемонтний завод» має заборгованість перед позивачем за відвантажені автозапчастини у сумі 1 126 300,00 грн. (а.с. 97).

Чинним законодавством України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару (робіт, послуг) та дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть у разі, якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань зі сплати податків, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Також законодавство України не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Правова позиція Верховного Суду України у розглядуваній категорії спорів, відображена, зокрема, у постанові від 31 січня 2011 р. № 14/11 у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Так, за тотожних обставин та на підставі вказаних норм Закону Верховний Суд України дійшов висновку про те, що «чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання». Верховний Суд України у вказаному рішенні також наголосив, що такий висновок «узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Булвес» проти Болгарії»(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».

Припущення, висновки відповідача в акті перевірки, не є підставою для позбавлення позивача, як добросовісного платника податку, права на віднесення сплачених ним у ціні товару та послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Позивач виконав усі передбачені законом обов'язки щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Саме на податковий орган покладений обов'язок контролю за сплатою податкових зобов'язань із врахуванням конституційного принципу щодо індивідуальності зобов'язань сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, а відтак вказані податковим органом заперечення не можуть бути причиною позбавлення позивача на віднесення сплачених ним у ціні послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про безпідставність висновку відповідача, викладений в акті перевірки від від 08.11.2012 р. № 2084/22-02/3365857. Відтак, скасуванню підлягають і податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 29.11.2012 року № та № .

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200,206,212,254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби- залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2013 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТЕК ГРУП» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.11.2012 року № та № , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 27 січня 2016 р.

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Коваль М.П.

Семенюк Г.В.