Справа № 809/4120/15
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Справа № 876/11703/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ФОП ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - Долинська ОДПІ), в якому просила повністю скасувати рішення відповідача про застосування фінансових санкцій № 0002/09-05-210/ від 18.08.2015 (далі - Рішення).

Позов мотивований тим, що перевірка була проведена з порушенням чинного законодавства та мораторію на проведення перевірок відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року (далі - Закон № 76-VIII). Крім того, пунктом 3 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28 грудня 2014 року (далі - Закон № 71-VIII) установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. У зв'язку з чим вважає, що рішення підлягає скасуванню.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 р. в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, її оскаржила ФОП ОСОБА_2 Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні судового рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а його висновки не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що перевірка була проведена з порушенням вимог п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.80.1, п.п.80.2.5, 80.2.2 п.80.2 ст.80, п.81.1 ст.81, п.86.1, 86.5 ст.86 ПК України. Беручи до уваги ту обставину, що перевірка проведена на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, судом не вживались заходи з метою з'ясування отримання якої саме інформації послужило підставою для призначення перевірки та у якому порядку така інформація надходила. Тому вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). У зв'язку з цим просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 та прийняти нову, якою повністю задовольнити її адміністративний позов.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_3, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.08.2015 працівниками Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на підставі наказу начальника управління № 296 від 04.08.2015 та направлень на перевірку № 307 та № 308 від 04.08.2015, у відповідності до п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України було проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину, що розташований за адресою : АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт № 74/09-19-21-11/1/ від 06.08.2015.

Перевіркою встановлено порушення порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, а саме : вимог постанови КМУ «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30.10.2008 щодо здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої.

18.08.2015 на підставі акта перевірки відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 10 000 грн.

Як вірно вказав суд першої інстанції, підставою для винесення оскаржуваного рішення слугував висновок податкового органу про реалізацію позивачем коньяку «Десна» (4 зірки) об'ємом 0,5 л, міцністю 40 % вартістю 82 грн., тобто за ціною, нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої.

Відповідно до вимого п.3 ч.1 ст.161 КАС України, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення Законів України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481/95-BP), № 71-VIII та № 76-VIII та ПК України, а також постанову КМУ «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30.10.2008 (далі - Постанова КМУ № 957).

При цьому, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Фактична перевірка проводилась відповідно до п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України на підставі наказу на проведення фактичних перевірок № 296 від 04.08.2015 та направлень на перевірку від 04.08.2015, з якими 06.08.2015 було ознайомлено продавця магазину ОСОБА_4, де проводилась перевірка. Крім того, суд зазначив, що позивач та його представник помилково трактували положення абзацу 2 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Як вірно вказав суд першої інстанції, торгівля коньяком, алкогольними напоями, виготовленими за коньячною технологією, горілкою та лікеро-горілчаними виробами відповідно до положень Закону № 481/95-BP може здійснюватися лише за цінами, не нижчими від установлених мінімальних роздрібних цін, оскільки за порушення норм цього Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі цими напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни.

Відповідно до ч.10 ст.18 цього Закону, КМУ надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою КМУ № 957 установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком та зобов'язано Державну фіскальну службу установити в межах своїх повноважень контроль за дотриманням державної дисципліни цін суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, які здійснюють оптову і роздрібну торгівлю алкогольними напоями за наявності у них ліцензій.

Згідно додатку до постанови КМУ № 957, на коньяк чотири зірочки встановлено мінімальну роздрібну ціну за 1 літр 100-відсоткового спирту, що застосовується до 31 серпня 2015 року, в розмірі 420 грн.

В примітках вказаного додатку зазначено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок, бренді ординарного, горілки виноградної та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Як вірно вказав суд першої інстанції, встановивши в ході проведення перевірки факт продажу коньяку чотири зірочки за ціною 82 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, контролюючий орган розрахував мінімальну роздрібну ціну, по якій повинен був бути проданий даний коньяк 84 грн. (420 грн. х 40 % міцності х 0,5 л об'єму) : 100 % = 84 грн.), у зв'язку з чим прийшов до висновку про наявність порушення, допущені позивачем при реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає при цьому наступне.

Відповідно до ст.17 Закону № 481/95-BP, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Як видно з матеріалів справи, отримана позивачем партія коньяку «Десна» чотири зірочки складала 2 пляшки, що підтверджується накладною та записами в Книзі обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_2, а тому суд дійшов вірного висновку про правомірність розрахованої штрафної санкції в розмірі 10000 грн.

В частині доводів апелянта про порушення контролюючим органом законодавства при проведенні фактичної перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підпунктом 191.1.14 пункту 191.1 статті 191 ПК України до функцій контролюючого органу віднесено зокрема здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

До підакцизних товарів, відповідно до п.215.1 ст.215 цього Кодексу, належать зокрема спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво.

Згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Пунктом 75.1 статті 75 цього Кодексу контролюючим органам надано право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем була проведена фактична перевірка.

Згідно п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Як вбачається з наданих суду копій наказу про проведення фактичної перевірки та направлень на перевірку, така проводилась на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

Зазначеною правовою нормою передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

З копії акту фактичної перевірки видно, що така була проведена в складі двох представників контролюючого органу, чим дотримано вимоги п.80.7 ст.80 ПК України, на що звернув увагу суд першої інстанції у своїй постанові.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що контролюючим органом було дотримано також вимоги п.81.1 ст.81 ПК України, оскільки фактична перевірка була проведена на підставі наказу на проведення фактичних перевірок № 296 від 04.08.2015 та направлень на перевірку від 04.08.2015, з якими 06.08.2015 було ознайомлено продавця магазину ОСОБА_4, де проводилась перевірка.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач та його представник помилково трактували положення абзацу 2 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII, доводячи, що заборона проводити перевірки суб'єктів господарювання не поширюється на перевірки суб'єктів, які реалізують підакцизні товари, з питань дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість, а на всі інші види перевірки таких суб'єктів діє заборона щодо їх проведення та зазначає наступне.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Абзацом другим цього пункту визначено, що зазначене обмеження не поширюється : з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З урахуванням встановлених судом обставин та аналізуючи наведені вище правові норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що зазначені вище обмеження щодо заборони проведення перевірки контролюючим органом не поширюються на позивача, оскільки вона відноситься до суб'єктів господарювання, що реалізують підакцизні товари.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційні скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року по справі № 809/4120/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О.Яворський

С.П.Нос

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 01.02.2016 р.