Справа № 804/1743/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2015 р. Справа № 804/1743/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідзе Д.Г.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -
Ухвалою суду від 16.09.2015 року відповідача по справі було замінено на Державну податкову інспекцію у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в зв'язку з правонаступництвом.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
В період з 05.12.2013 р. по 18.12.2013 р. у відповідності до положень пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77, ст.82 Податкового кодексу України, Закону України від 08.07.2010 р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., за результатами якої складено акт від 24.12.2013р. №1244/173/НОМЕР_1 (а.с. 7-18).
За результатами перевірки встановлені наступні порушення ФОП ОСОБА_3:
- абз. 5 п.6 ст.128 Господарського кодексу України від 16.01.2013р., в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за 2012 рік;
- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2012 р. у сумі 102754,63грн.;
- п.1 ч.2 ст.6, п.1 ч.1, ч.4, ч.5 ст.7, ч.5,7 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. у результаті чого донараховано своєчасно не нарахований єдиний внесок за період, що перевірявся, на суму 9642,96 грн., в тому числі по звітних періодах: за січень 2012 р. - 490,00 грн., за лютий 2012 р. - 490,00грн., за березень 2012 р. - 490,00 грн., за квітень 2012р. -1021,50грн., за травень 2012 р. -1021,50грн., за червень 2012 р. - 1021,50 грн., за липень 2012 р.- 1021,50 грн., за серпень 2012 р.- 1021,50 грн., за вересень 2012 р.- 1021,50 грн., за жовтень 2012 р. - 1021,50 грн., за листопад 2012 р. - 1021,50 грн.;
- ч.4,5 статті 7, ч. 8 статті 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не сплачено суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансові платежі) за період, що перевірявся, на суму 7264,68 грн., в тому по звітних періодах: за січень 2012 - 365,82 грн., за лютий 2012 - 396,35грн., за березень 2012 - 396,35 грн., за квітень 2012 - 763,27, за травень 2012 - 763,27 грн., за червень 2012 - 763,27 грн., за липень 2012 - 763,27 грн., за серпень 2012 - 763,27 грн., за вересень 2012.
Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Щодо вимоги про сплату боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 9642,96 грн. суд зазначає наступне.
Згідно п.1 та п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Частиною 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону «Про збір та облік внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.
До 23-го класу професійного ризику виробництва, що має місце у даному випадку, застосовується ставка єдиного внеску у розмірі 37,26% від бази нарахування.
Відповідно до абз.2 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).
Частиною 4 ст. 8 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом.
Так, у перевіряємий період ФОП ОСОБА_3 нараховувала та виплачувала заробітну плату працівнику ОСОБА_4, що підтверджується розрахунковими відомостями №1-11 платіжними відомостями №1-11.
В результаті зазначеного правопорушення ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська було донараховано єдиний внесок у розмірі 37,26%, який повинен бути нарахований на заробітну плату найманого працівника ОСОБА_4 за 2012 рік на загальну суму 8793,36 грн.
В зв'язку з чим ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська також було донараховано єдиний внесок у розмірі 3,6%, який повинен бути нарахований на заробітну плату найманого працівника ОСОБА_4 за період січень-листопад 2012 року на загальну суму 849,60 грн.
Всього за результатами перевірки правильності нарахування та утримання єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська було донараховано 9642,96 грн. (8793,36 грн. + 849,60 грн.).
Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперчує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева