Справа № 552/6915/15-а
Суддя: Миронець О. К.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6915/15-а
Провадження № 2-а/552/7/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді Миронець О.К., за участю секретаря судового засідання - Виноградної Л.О., представника відповідача - Силки І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м.Полтави адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до відповідача про визнання дій Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтава щодо відмови у перерахуванні довічного грошового утримання неправомірною, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати щомісячне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 1 вересня 2015 року відповідно до довідки апеляційного суду Полтавської області від 03.11.2015 року. Свій позов обґрунтовував тим, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 02.12.2010 року він був звільнений з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. З урахуванням стажу роботи йому призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді апеляційного суду Полтавської області. Відповідач відмовив йому у виплаті довічного грошового утримання у визначеному розмірі з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених в запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 04 червня 1993 року працював на посаді судді апеляційного суду Полтавської області. 02 грудня 2010 року звільнений з посади відповідно до Постанови Верховної Ради України № 2764-УІ від 02.12.2010 року у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Виплата щомісячного довічного грошового утримання призначена позивачу у розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді відповідно до ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», від 07.07.2010 року в редакції, яка діяла на момент його виходу у відставку та призначення виплати довічного утримання.

В листопаді 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, але 19.11.2015р. листом №116/С-08 йому було відмовлено у зв'язку з тим, що відповідно до п.5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року за №2453.

Згідно довідки апеляційного суду Полтавської області від 03.11.2015 року за №06-29/222/18455/15 вбачається, що заробітна плата працюючого судді Апеляційного суду Полтавської області з 01.09.2015 року складає: посадовий оклад - 15158 гривень, надбавка за вислугу років 70% - 10610,60 гривень, а всього 25768,60 гривень.

Частиною 2 ст. 51 Закону України "Про судоустрій і статус суддів " визначено, судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

У відповідності до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про статус суддів " , який діяв на момент спірних правовідносин, за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту до виходу у відставку.

Однією з гарантій соціального захисту до виходу судді у відставку є виплата йому довічного щомісячного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати позивача, тобто грошової суми, яка змінювалась у відсотковому відношенні до суми заробітної плати, а у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а саме ці поняття - однорідними та взаємопов'язаними.

У частині першій статті 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією та законами України. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального та соціального захисту, до яких зокрема, відносяться і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

03.06.2013р. було постановлено Рішення Конституційного Суду України № 3- рп/2013. Відповідно до цього Рішення положення ч.5 ст. 138 ЗУ Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які встановлювали, що «максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність» визнані неконституційними.

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у Рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема, від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що частина 3 статті 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Передбачене ч.5 ст.138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів"обмеження виплати щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром - не більше 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб,які втратили працездатність не поширюється на пенсіонерів,яким пенсія (довічне грошове утримання)призначене до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", про що зазначено в ч.2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень (Закон від 08.07.2011 року №3668-УІ).

Крім того, посилання відповідача на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 якими з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року за №2453 не можуть бути застосовані до позивача, оскільки довічне грошове утримання йому було призначено до прийняття даного Закону.

Отже, суд прийшов до висновку, що позивач згідно ст.129 та ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів"має право на перерахунок та виплату довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого судді апеляційного суду Полтавської області починаючи з 01 вересня 2015 року.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.159-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві щодо відмови ОСОБА_2 в перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 і виплачувати його відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в розмірі 90 % заробітної плати працюючого судді починаючи з 01 вересня 2015 року відповідно до довідки апеляційного суду Полтавської області від 03.11.2015 року.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м.Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя О.К.Миронець