Справа № 826/20990/13-а
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанови та приписів,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» (далі – ТОВ «Інвест-Регіон») до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (далі – ІДАБК у м. Києві), в якому просило визнати протиправними та скасувати приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил б/н від 05.11.2013 та від 02.12.2013; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.12.2013 № 622/13/7/26-31/1212/02/3.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014, позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.07.2015 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою ІДАБК у м. Києві замінено правонаступником – Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (далі – ДАБІ).

В судовому засіданні ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ІДАБК у м. Києві проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ «Альянс Холдинг» на об’єкті будівництва - автозаправочна станція «Shell» за адресою Столичне шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва.

В ході проведення перевірки виявлені порушення позивачем законодавства у сфері містобудівної діяльності та складений акт від 05.11.2013, в якому встановлено, що на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва ТОВ «Альянс Холдинг» експлуатується автозаправочна станція «Shell» на підставі договору про оренду від 09.11.2012 № 4040-12, укладеного з ТОВ «Інвест-Регіон». АЗС прийнята в експлуатацію Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю (КМДА) актом про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта від 08.02.2005 № 20; вказаним актом паливні резервуари не приймались в експлуатацію; на час перевірки встановлено, що на зазначеній АЗС побудовані 5 підземних резервуарів для палива типу РГС-25, експлуатуються без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, що є порушенням вимог ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У зв’язку з викладеним ІДАБК у м. Києві видано позивачу припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 05.11.2013 з вимогою заборонити експлуатацію АЗС до усунення порушень та усунути порушення вимог законодавства у встановленому порядку.

02.12.2013 ІДАБК у м. Києві повторно проведено позапланову перевірку та складено акт від 02.12.2013, згідно з яким на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва експлуатується АЗС без усунення виявлених порушень. Вимоги припису від 05.11.2013 ТОВ «Інвест-Регіон» не виконані, що є порушенням п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

ІДАБК у м. Києві видано позивачу припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 02.12.2013 із зобов’язанням останнього усунути порушення вимог законодавства, заборонити експлуатацію АЗС до усунення порушень містобудівного законодавства у встановлено порядку, виконати вимоги припису від 05.11.2013.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз. 6 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» експлуатація або використання об’єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об’єкта до експлуатації чи акті готовності об’єкта до експлуатації об’єктів V категорії складності тягне за собою накладення штрафу у розмірі дев’ятисот мінімальних заробітних плат.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, який набрав чинності 12.03.2011, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об’єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії.

З дня набрання чинності Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» № 208/94-ВР від 14.10.1994, стаття 1 якого встановлювала відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, не передбачав відповідальності за експлуатацію або використання об’єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію. Вперше таке положення закріплено у цьому Законі 24.10.2000 шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями (Закон України від 21.09.2000 № 1988-III).

19.01.2012 згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності» від 22.12.2011 № 4220-VI Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» викладено у новій редакції. Пункт 6 частини другої статті 2 Закону передбачає, що суб’єкти містобудування, які є замовниками будівництва об’єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об’єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об’єкта до експлуатації чи акті готовності об’єкта до експлуатації.

Конституційний Суд України в Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив, що за закріпленим у статті 58 Конституції України принципом дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Експлуатація не прийнятого в експлуатацію об’єкта не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов’язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта містобудування до початку його експлуатації. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 04.03.2014 у справі № 21-433а13.

Обов’язок введення об’єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об’єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб’єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов’язок, не ввели об’єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Вказаною постановою Окружного адміністративного суду міста Києва встановлено, зокрема, що: «Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05.11.2013 було встановлено, що на АЗС «Shell», яка розташована на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва побудовані 5 підземних резервуарів для палива типу РГС-25, які експлуатуються без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Відповідно до акта про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта на автокомплекс сервісного обслуговування за адресою шосе Столичне, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва від 08.12.2005 в графі «Показники виробничого устаткування, технологічного обладнання об’єкта» не зазначено про наявність на об’єкті на момент прийняття його в експлуатацію резервуарів для палива типу РГС-25. Згідно з актом приймання - передачі майна (основних засобів), яке вноситься як додатковий вклад Товариства з обмеженою відповідальністю «Рентойл» до статутного фонду (капіталу) Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест – Регіон» від 08.06.2007 на АЗС № 40, яка знаходиться на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва, на момент її передачі позивачу відповідно до зазначеного акту був наявний лише один резервуар. Доказів на підтвердження факту передачі йому ще 4 резервуарів для палива типу РГС-25 на АЗС № 40 позивачем суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних доказів. Факт наявності на АЗС на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва 5 підземних резервуарів для палива типу РГС-25 позивачем не заперечується та підтверджується «Градуировочними таблицями», копії яких наявні в матеріалах справи. Надана позивачем суду технічна документація не приймається судом до уваги з огляду на те, що з неї є неможливим встановити факт того, що вона стосується обладнання встановленого на АЗС, яке розташоване на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва, у той час, як позивачем доказів на підтвердження відповідного факту суду надано не було. Доказів на підтвердження факту надання йому дозволу на виконання будівельних робіт на об’єкті: «Автозаправочна станція «Shell» на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва» позивачем суду надано не було, як і не було надано доказів на підтвердження факту реєстрації та введення вказаного об’єкту в експлуатацію після їх проведення, а також зазначено про наявність відповідних фактів та неможливість подання відповідних документів на їх підтвердження. Факт експлуатації 5 підземних резервуарів для палива типу РГС-25 на АЗС, яке розташоване на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва, доказів на підтвердження побудови 4 з яких до моменту набуття позивачем права власності на яку позивачем суду надання не було, останнім не заперечується… Таким чином у суду відсутні підстави вважати, що об’єкт: «Автозаправочна станція «Shell» на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва» після здійснення відповідачем будівельних робіт, а саме, побудови 5 підземних резервуарів для палива типу РГС-25 на АЗС був введений позивачем в експлуатацію. З огляду на зазначене, враховуючи те, що факт експлуатації об’єкта: «Автозаправочна станція «Shell» на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва» позивачем не заперечується, а також те, що у суду відсутні підстави вважати, що зазначений об’єкт після виконання на ньому будівельних робіт був введений в експлуатацію, суд дійшов висновку по те, що у відповідача були наявні правові підстави для накладення на позивача штрафу у розмірі 1032300,00 грн. та винесення постанови №540/13/1/7/26-471411/02/4 від 14.11.2013.».

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов’язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 № 113/98-ВР, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягають державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов’язковим вимогам нормативних документів з метрології.

Відповідно до пп.пп. 4.1.1, 4.1.3 п. 4.1 вказаної Інструкції для забезпечення достовірності і єдності вимірювань маси та об’єму нафти і нафтопродуктів підприємства зобов’язані користуватися ЗВТ (засіб вимірювальної техніки), що мають чинні відбитки повірочних тавр та/або свідоцтва про їх повірку чи державну метрологічну атестацію. Повірці згідно із Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» підлягають вертикальні і горизонтальні резервуари, вимірювачі температури, рівня та густини, металеві рулетки з вантажем, метроштоки, рівнеміри, ПРК і ОРК, об’ємні лічильники, ваги, залізничні та автомобільні цистерни та інші ЗВТ, що використовуються під час визначення об’єму та маси нафти та нафтопродуктів. Використання для вимірювань об’єму та маси нафтопродуктів ЗВТ, що не пройшли повірку або державну метрологічну атестацію, забороняється.

Отже, до початку використання ЗВТ, в тому числі горизонтальних резервуарів, для забезпечення достовірності і єдності вимірювань маси та об’єму нафти і нафтопродуктів, підприємства зобов’язані пройти повірку або державну метрологічну атестацію.

Як видно з наявних в матеріалах справи таблиць градуювання на стальні горизонтальні циліндричні резервуари РГС-25 з пласкими днищами №№ 1-5, які належать позивачу та розташовані на АЗС на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва, такі таблиці затверджені 20.07.2011 ДП «Укрметртестстандарт».

Проаналізувавши у сукупності обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, за відсутності наданих позивачем будь-яких інших доказів на підтвердження строку закінчення будівництва підземних резервуарів для палива, колегія суддів вважає строком закінчення будівництва підземних резервуарів для палива саме 20.07.2011 – дату затвердження таблиць градуювання на такі резервуари, як останню стадію перед необхідністю введення таких резервуарів в експлуатацію.

При цьому, на момент закінчення будівництва підземних стальних горизонтальних циліндричних резервуарів для палива з пласкими днищами РГС-25 статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено обов’язок відповідних суб’єктів вводити об’єкт в експлуатацію та наявна заборона на експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, не прийнятих в експлуатацію, а абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлював відповідальність за невиконання обов’язку із введення в експлуатацію.

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованим та правомірним висновок ІДАБК у м. Києві в акті від 05.11.2013 про те, що на зазначеній АЗС побудовані підземні резервуари для палива типу РГС-25 експлуатуються без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, що є порушенням вимог ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у зв’язку з чим у колегії суддів відсутні належні правові підстави для визнання протиправним та скасування складеного на підставі висновків такого акту припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 05.11.2013.

В той же час, оскільки колегією суддів встановлено правомірність припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 05.11.2013, невиконання вимог якого стало підставою для складання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 02.12.2013, колегія суддів також не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування такого припису.

Поряд з цим, відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, суб’єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, колегії суддів не надав.

Натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко