Справа № 2а-9358/11/1370
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2016 р. м. Київ К/800/26623/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року у справі за позовом Дрогобицького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

Дрогобицький міжрайонний прокурор в інтересах Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в сумі 5827,00 грн.

Постановою Господарського суду Львівської області від 10 липня 2008 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2009 року скасовано постанову Господарського суду Львівської області від 10 липня 2008 року та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 червня 2011 року постанову Господарського суду Львівської області від 29 липня 2008 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2009 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року, позов задоволено повністю: з відповідача в дохід бюджету стягнуто суму штрафу в розмірі 5827,00 грн.

Суд апеляційної інстанції допустив заміну позивача з Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області на Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області в порядку процесуального правонаступництва.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій ставить питання про їх скасування.

Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області надала заперечення проти касаційної скарги, в яких просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як установлено судами, податковим органом проведено перевірку щодо контролю за здійсненням ФОП ОСОБА_4 розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, за результатом якої, зафіксованим в акті від 31 серпня 2007 року, встановлено, що відповідач здійснював реалізацію алкогольних напоїв через реєстратор розрахункових операцій, який зареєстрований ДПІ у Дрогобицькому районі 20 червня 2007 року, але не зазначений у ліцензії від 10 липня 2007 року АВ № 683837 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, за період роботи з 22 червня 2007 року по 09 липня 2007 року, чим порушив частину сьому статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обліку спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». На підставі викладеного податковий орган рішенням від 02 листопада 2007 року № застосував до відповідача фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 5827,00 грн. У зв'язку з несплатою відповідачем суми штрафу в добровільному порядку прокурор в інтересах податкового органу звернувся до суду з позовом про її стягнення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідач рішення податкового органу не виконав, суму штрафу не сплатив, рішення про застосування штрафних санкцій в установленому порядку не оскаржив, а тому сума штрафу підлягає безумовному стягненню з відповідача в дохід бюджету. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що питання правомірності застосування штрафних санкцій не може бути предметом доказування, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень, яким такі санкції застосовані, не є предметом позову у даній справі.

В той же час, у названій вище ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 червня 2011 року про скасування судових рішень у справі, яка розглядається, про направлення її на новий розгляд, зауважено на тому, що суди не надали оцінки обставинам справи щодо правильності або помилковості встановлених перевіркою порушень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: щодо здійснення реалізації алкогольних напоїв через реєстратор розрахункових операцій, який зареєстрований ДПІ у Дрогобицькому районі 20 червня 2007 року, але не зазначений у ліцензії від 10 липня 2007 року АВ № 683837, за період роботи з 22 червня 2007 року по 09 липня 2007 року, чим, на думку позивача, порушено частину сьому статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обліку спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до частини п'ятої статті 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

В порушення названої норми суди під час нового розгляду справи знову залишили поза увагою питання обґрунтованості висновків податкового органу, на підставі яких прийнято рішення рішенням від 02 листопада 2007 року № , та не надали оцінки відповідним доводам відповідача.

Колегія суддів наголошує на тому, що адміністративний суд не обмежений у оцінці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які не є предметом розгляду справи, але висновок щодо яких впливає на правильність її вирішення по суті, із зазначенням відповідного висновку в мотивувальній частині рішення. При цьому такі висновки повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами у справі.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з'ясування обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам статті 159 КАС України щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 227 КАС України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд касаційної інстанції не може встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судових рішеннях.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: