Справа № 2а-17411/11/2070
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Київ К/9991/39043/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Московського району м. Харкова про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Московського району м. Харкова, в якому просив: визнати незаконною бездіяльність прокуратури Московського району м. Харкова щодо не реагування на його скаргу від 09.11.2011 року стосовно незаконних дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова по нарахуванню та виплаті на його користь пенсії відповідно до постанови КМУ від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» замість виплати пенсії відповідно до частини четвертої статті 54 та статті 50 чинного спеціального Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати прокуратуру Московського району м. Харкова спонукати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова до негайного виконання вимог її припису від 15.04.2009 року №1803-09 про усунення порушень вимог частини четвертої статті 54 та статті 50 чинного спеціального Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» шляхом проведення нарахування йому пенсії у розмірах відповідно до зазначених Законів та виплати недоплаченої пенсії.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, позов задовольнити.

Відповідач письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 09.11.2011 року позивач звернувся до прокуратури Московського району м. Харкова із письмовою скаргою про винесення припису на ім'я начальника УПФУ в Московському районі м. Харкова з вимогою негайно усунути порушення вимог частини четвертої статті 54 та статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як це вже було зроблено раніше (припис від 15 квітня 2009 року на його ж заяву).

На вказану скаргу, відповідач у своєму листі від 7 грудня 2011 року повідомив позивача про відсутність підстав для вжиття відповідного прокурорського реагування щодо посадових осіб пенсійного органу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, з чим погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що при розглядіскарги ОСОБА_4, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про прокуратуру», а тому підстав для судового захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень в розумінні положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зазначеному спорі не вбачається.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 року (у відповідній редакції) органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Згідно статті 20 вказаного Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно із статті 12 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 року (у відповідній редакції), прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Прокурор здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами.

Прокурор проводить особистий прийом громадян.

Прийняте прокурором рішення може бути оскаржено вищестоящому прокурору або до суду.

Таким чином, судами попередніх інстанцій обґрунтовано визнано, що відповідач під час розв'язання скарги позивача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, протиправної бездіяльності не вчиняв, у зв'язку з чим зроблено правильний висновок про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову, оскільки по його скарзі було прийнято відповідне рішення і доведено до йому до відома.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Інші доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Московського району м. Харкова про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець