Справа № 826/7258/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року м. Київ справа № 826/7258/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправними дій, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 42340086 від 02 квітня 2015 року та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом про:

- визнання протиправними дій Державної виконавчої служби України (далі - ДВС України) щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 42340086 від 02 квітня 2015 року;

- скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про закінчення виконавчого провадження № 42340086 від 02 квітня 2015 року (далі - оскаржувана постанова);

- зобов'язання ДВС України забезпечити виконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини (далі - ЄСПЛ) № 12895/08 у справі «Хайнацький та інші проти України» в частині зобов'язання держави Україна виконати Постанову Володарського районного суду Київської області у справі № 2-а-43/09 від 09.04.2009, а саме: провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, починаючи з 01.11.2011 щомісячно з розрахунку 75 процентів мінімальної пенсії за віком; провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01.11.2011 з розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком;

- зобов'язання ДВС України відкрити виконавче провадження по виконанню Рішення Європейського Суду з Прав Людини (далі - ЄСПЛ) № 12895/08 у справі «Хайнацький та інші проти України» в частині зобов'язання держави Україна виконати Постанову Володарського районного суду Київської області у справі № 2-а-43/09 від 09.04.2009, а саме: провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, починаючи з 01.11.2011 щомісячно з розрахунку 75 процентів мінімальної пенсії за віком; провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01.11.2011 з розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком.

10 листопада 2015 року в судовому засіданні протокольною ухвалою замінено неналежного відповідача - Державну виконавчу службу України на належного відповідача - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС Мін'юсту України, відповідач).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 42340086 від 02.04.2015 винесена Відділом примусового виконання рішень ДВС України на підставі п. 8. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто в результаті фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Разом з тим, на переконання позивача, постанова Володарського районного суду Київської області у справі № 2-а-43/09 від 09.04.2009, якою її позов задоволено, зокрема: визнано неправомірною відмову Управління ПФУ у Володарському районі Київської області у перерахунку та виплаті державної пенсії та додаткової пенсії, починаючи з 22.05.2008 ОСОБА_1, зобов'язано Управління ПФУ у Володарському районі Київської області провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, ОСОБА_1, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 22.05.2008 щомісячно з розрахунку 75 процентів мінімальної пенсії за віком, зобов'язано Управління ПФУ у Володарському районі Київської області провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 22.05.2008 з розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком, яка і досі підлягає виконанню, не виконана в повному обсязі, з 01.11.2011 пенсія у встановленому рішенням національного суду розмірі не нараховувалась та не виплачувалась.

За вказаних обставин, позивач вважає, що висновок відповідача про фактичне виконання Рішення «Хайнацький та інші проти України» № 12895/08, виданого 09.01.2014 Європейським Судом з Прав Людини, не відповідає дійсності і Держава Україна й досі зобов'язана виконати вказане рішення на користь ОСОБА_1

Крім того, на думку позивача, посилання в оскаржуваній постанові на Рішення ЄСПЛ № 43331/12 «Великода проти України» від 03.06.2014 є необґрунтованим, оскільки останнє є окремим рішенням, воно не відміняє, не змінює і не спростовує попередньо прийняте Рішення ЄСПЛ № 12895/08 у справі «Хайнацький та інші проти України».

Позивач вважає дії відповідача щодо прийняття оскаржуваної постанови протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України проти позову заперечував, в наданих письмових запереченнях відповідач вказував на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України перебувало виконавче провадження ВП № 42340086 з виконання рішення № 12895/08, виданого 09.01.2014 Європейським Судом з Прав Людини у справі «Хайнацький та інші проти України», де одним із заявників є ОСОБА_1, відповідно до якого Суд постановив: (а) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які досі підлягають виконанню, та сплатити 2 000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, у заявах, зазначених у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та компенсації судових витрат, а також будь який податок, що може нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежів; (b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Як зазначав відповідач, в ході виконання зазначеного рішення Суду, грошові кошти були перераховані стягувачу на підставі платіжного доручення Міністерства юстиції України № 5359 від 11.09.2013 у розмірі 33 420,81 грн. (еквівалент 2 000 євро), а на підставі платіжного доручення Міністерства юстиції України № 6675 від 29.09.2014 сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського Суду з Прав Людини у розмірі 496,92 грн. Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням юстиції у Київській області, рішення виконано відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, як зазначив відповідач, у рішенні у справі «Великода проти України» викладена нова позиція ЄСПЛ щодо таких скарг, яка підлягає застосуванню як частина національного законодавства.

За вказаних обставин, на переконання відповідача, ним правомірно у відповідності до вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження ВП № 42340086.

Відповідач в наданих письмових запереченнях просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 10.11.2015 представника відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Володарського районного суду Київської області від 09 квітня 2009 року по справі № 2-а-43/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Київської області про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду та перерахунок пенсії, позов ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду та перерахунок пенсії задоволено: визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Київської області у перерахунку та виплаті державної пенсії та додаткової пенсії, починаючи з 22.05.2008 ОСОБА_1 неправомірною; зобов'язано Управління ПФУ у Володарському районі Київської області провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, ОСОБА_1, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 22.05.2008 щомісячно з розрахунку 75 процентів мінімальної пенсії за віком; зобов'язано Управління ПФУ у Володарському районі Київської області провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 22.05.2008 з розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком.

Тривале невиконання рішення, ухваленого на її користь, а також відсутність ефективних національних засобів юридичного захисту стало приводом для звернення ОСОБА_1 до Європейського Суду з Прав Людини.

Крім позивача, до ЄСПЛ було подано ще 249 інших заяв.

Як наслідок, справу ЄСПЛ було розпочато за 250 заявами, поданими до вказаного суду проти України.

09 січня 2014 року Європейським Судом з Прав Людини прийнято Рішення «Хайнацький та інші проти України» № 12895/08, яким вирішено:

(а) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які досі підлягають виконанню, та сплатити 2 000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, у заявах, зазначених у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та компенсації судових витрат, а також будь який податок, що може нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежів;

(b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

30 січня 2014 року в.о. керівника Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з Прав Людини звернувся із службовою запискою до Державної виконавчої служби України вих. № 12.0.1-17/765, в якій просив вжити невідкладних заходів для виконання Рішення ЄСПЛ «Хайнацький та інші проти України» № 12895/08 від 09 січня 2014 року.

До ДВС України вказана службова записка надійшла 25.02.2014 за вх. № 140-26-559.

Розглянувши Рішення ЄСПЛ «Хайнацький та інші проти України» № 12895/08 від 09.01.2014, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 05.03.2014 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42340086.

02 квітня 2014 року начальник відділу примусового виконання рішень ДВС України направив на адресу Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з Прав Людини для виконання та відому заяву та банківські реквізити стягувача - ОСОБА_1 по Рішенню ЄСПЛ № 12895/08 від 09.01.2014 у справі «Хайнацький та інші проти України» для перерахування коштів (лист вих. № 1381-5/11). З метою уникнення порушень строку виконання рішень ЄСПЛ та своєчасного закінчення виконавчого провадження, про перерахунок коштів стягувачу Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України необхідно було поінформувати відділ примусового виконання рішень ДВС України.

Рішення № 12895/08 в частині виплати справедливої сатисфакції у розмірі 33 420,81 грн. (еквівалент 2 000 євро) виконано 15.09.2014, що підтверджується платіжним дорученням від 11.09.2014 № 5359 на суму 33 420,81 грн.

19 вересня 2014 року відділом примусового виконання рішень ДВС України Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України та Урядовому Уповноваженому у справах Європейського Суду з Прав Людини направлено Вимогу державного виконавця № 14-1381/11, якою від Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України вимагалось провести дії спрямовані на виконання рішення № 12895/08, виданого 09.01.2014 Європейським Судом з Прав Людини у справі «Хайнацький та інші проти України» та сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість (пеню) в розмірі 496,92 грн. за несвоєчасне виконання рішення вказаного суду, згідно документів направлених 02.04.2014 на адресу Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України.

Рішення № 12895/08 від 09.01.2014 та Вимога ДВ № 14-1381/11 від 19.09.2014 в частині сплати заборгованості (пені) в розмірі 496,92 грн. виконані 29.09.2014, що підтверджується платіжним дорученням від 29.09.2014 № 6675 на суму 496,92 грн.

В зв'язку з фактичним у повному обсязі виконанням рішення суду та відповідно до інформації наданої Головним управлінням юстиції у Київській області про фактичне виконання рішення ЄСПЛ, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 02.04.2015 винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 42340086 (оскаржувана постанова), про що 03.04.2015 листом за № 482-2./11 було повідомлено позивача.

Незгода з діями відповідача щодо прийняття оскаржуваної постанови, власне з постановою та необхідність з зобов'язанні відповідача вчинити певні дії обумовили позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів не погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV(далі - Закон № 3477-IV).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 1 Закону № 606-XIV (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В частинах 1, 2 ст. 2 Закону № 606-XIV вказано, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Відповідно до частини другої ст. 4 Закону № 202/98-ВР державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 Закону № 606-XIV про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як підтверджено матеріалами справи, Рішення ЄСПЛ № 12895/08 від 09.01.2014 у справі «Хайнацький та інші проти України» виконано фактично в повному обсязі.

Так, грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 5359 від 11.09.2014 у розмірі 33 420,81 грн. (еквівалент 2 000 євро), а платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 6675 від 29.09.2014 сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення ЄСПЛ у розмірі 496,92 грн. Копії вказаних вище платіжних доручень наявні в матеріалах справи.

Відповідно до інформації наданої Головним управлінням юстиції у Київській області рішення ЄСПЛ виконано фактично в повному обсязі.

Вказані вище розрахункові документи та офіційне підтвердження Головним управлінням юстиції у Київській області про фактичне виконання рішення ЄСПЛ стали приводом для прийняття головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 42340086 від 02.04.2015.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виконавче провадження ВП № 42340086, яке є завершеним, стосувалось примусового виконання Рішення ЄСПЛ № 12895/08 від 09.01.2014 у справі «Хайнацький та інші проти України», а не примусового виконання постанови Володарського районного суду Київської області № 2-а-43/09 від 09.04.2009, яка за свідченням позивача й досі підлягає виконанню.

Матеріали справи не містять відомостей щодо виконання чи невиконання рішення національного суду, а тому суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту, так як Рішення ЄСПЛ № 12895/08 від 09.01.2014 у справі «Хайнацький та інші проти України» фактично в повному обсязі виконано.

Крім того, на думку колегії суддів, вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії є похідними від попередніх двох вимог, що свідчить також про їх необґрунтованість.

Зважаючи на викладене вище, колегії суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв'язку із чим, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи те, що позивач, відповідно до приписів пункту десятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, звільнена від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України , шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко