Справа № 826/6748/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/6748/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2016 року № 826/6748/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Департаменту суспільних комунікацій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу в частині.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі по тексту також – позивач) з позовом до Департаменту суспільних комунікацій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі також – відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту суспільних комунікацій органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про демонтаж рекламних засобів» № 25 від 31.01.2015 року, в частині демонтажу рекламних засобів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за адресою: м. Київ, Святошинський район, просп. Академіка Палладіна 46-А, а саме - пункти 437 та 438 Додатку 1 до цього наказу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказ «Про демонтаж рекламних засобів» №25 від 31.01.2015 року в оспорюваній частині є таким, що суперечить приписам чинного законодавства, оскільки за адресою: м. Київ, пр-кт Академіка Палладіна, 46-а, розташовано два інформаційні табло (цінові пілони), що не є рекламними засобами.

Відповідач правової позиції щодо заявленого позову не виклав, про час, дату і місце проведення судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, 31.01.2015 року Департаментом суспільних комунікацій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято наказ № 25 «Про демонтаж рекламних засобів» (далі - Наказ).

Згідно Наказу здійснюється демонтаж рекламних засобів, згідно з додатками 1 та 2 до цього Наказу. Додаток 1 до Наказу Департаменту суспільних комунікацій визначає перелік рекламних засобів, що підлягають демонтажу. У пунктах 437 та 438 цього Додатку зазначається перелік рекламних засобів, що знаходяться у місті Києві на проспекті Академіка Палладіна 46-а, та належать ПАТ «Укрнафта»: - пункт 437: тумба об’ємно-просторова конструкція, що стоїть окремо; - пункт 438: тумба об’ємно-просторова конструкція, що стоїть окремо.

ПАТ «Укрнафта» вважаючи Наказ Департаменту суспільних комунікацій від 31.01.2015 р. № 31 неправомірним та прийнятим відповідачем з порушенням чинного законодавства України в частині пунктів 437 та 438 Додатку 1 до зазначеного Наказу, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного суду у спірних правовідносинах є перевірка правомірності (легальності) наказу відповідача від 31.01.2015 № 25 з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається із матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» є власником автозаправної станції (АЗС) за адресою: м. Київ, пр-кт Академіка Палладіна, 46-а, де розташовано два інформаційні табло (цінові пілони), на яких вказано відомості про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів (у тому числі дизельного палива залежно від вмісту масової частки сірки), що продаються на АЗС.

Фактичні обставини справи свідчать, що розташовані позивачем на інформаційні табло з інформацією про нафтопродукти є рекламним засобом, а тому, відповідно до Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 37/6253, потребують отримання дозволу, що дає суб’єкту господарювання право на розміщення зовнішньої реклами. При цьому, у оспорюваному Наказі відповідача інформаційне табло на АЗС зазначено як тумба, об’ємно-просторова конструкція, що стоїть окремо.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача, з огляду про наступне.

Стаття 1 Закону України «Про рекламу» дає визначення наступним поняттям: 1) реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; 2) рекламні засоби - це засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача; 3) розповсюджувач реклами - це особа, яка здійснює розповсюдження реклами; 4) рекламодавець це особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження; 5) зовнішньою є реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Як встановлено ч.2 ст. 2 Закону України «Про рекламу» дія цього Закону не поширюється на відносини, пов’язані з розповсюдженням інформації, якщо обов’язковість її розміщення визначено іншими законами.

Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зовнішня реклама повинна відповідати таким вимогам: розмилуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків; освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків; фундаменти наземної зовнішньої реклами, що виступають над поверхнею землі можуть бути декоративно оформлені; опори наземної зовнішньої реклами, що розташована вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, повинні мати вертикальну дорожню розмітку, нанесену світлоповертаючими матеріалами, заввишки до 2 метрів від поверхні землі; нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття; у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію. Забороняється розташовувати засоби зовнішньої реклами: на пішохідних доріжках та алеях; у населених пунктах на висоті менш ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття, якщо їх рекламна поверхня виступає за межі краю проїжджої частини; поза населеними пунктами на відстані менш ніж 5 метрів від краю проїжджої частини.

Згідно положень статті 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні в порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Однак, суд звертає увагу на те, що згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується.

З аналізу цієї норми закону слідує, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію в місці, де вона реалізується.

При цьому, частиною 7 статті 8 Закону України «Про рекламу» визначено, що розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, не вважаються рекламою.

Поряд з цим, відповідно до п. 8 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. № 1442, відомості про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів (у тому числі дизельного палива залежно від вмісту масової частки сірки), що продаються на АЗС повинні бути зазначені на інформаційному табло, що встановлюються при в’їзді та біля оператора АЗС.

В ході судового розгляду справи встановлено, що одним із видів діяльності Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» є роздрібна торгівля пальним.

На автозаправній станції (АЗС) за адресою: м. Київ, пр-кт Академіка Палладіна, 46-а, позивачем розташовано два інформаційні табло (цінові пілони), на яких вказано відомості про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів (у тому числі дизельного палива залежно від вмісту масової частки сірки), що продаються на АЗС. Так, фото конструкцій (стелли), які надане представником позивача до матеріалів справи іншої інформації не містять.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що інформаційні табло (цінові пілони) з найменуванням виробника товару, асортименту та ціни на нафтопродукти, що реалізуються споживачем на АЗС не може бути рекламою, оскільки в розумінні частини 7 статті 8 Закону України «Про рекламу» це є інформацією про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а розміщення такої інформації не вважаються рекламою.

Відтак твердження відповідача про те, що інформаційні табло, що розміщені на території АЗС з інформацією про виробника, асортимент та ціни на нафтопродукти являється рекламою є хибним, а відтак наказ відповідача «Про демонтаж рекламних засобів» № 25 від 31.01.2015 року, в частині демонтажу рекламних засобів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за адресою: м. Київ, Святошинський район, просп. Академіка Палладіна 46-А, а саме - пункти 437 та 438 Додатку 1 до цього наказу, є такими, що протирічять приписам чинного законодавства.

Відтак, наказ відповідача № 25 від 31.01.2015 року в оспорюваній частині є протиправним та як наслідок підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту суспільних комунікацій органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про демонтаж рекламних засобів» № 25 від 31.01.2015 року, в частині демонтажу рекламних засобів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за адресою: м. Київ, Святошинський район, просп. Академіка Палладіна 46-А, а саме - пункти 437 та 438 Додатку 1 до цього наказу.

Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» понесені судові витрати в розмірі 73, 08 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур