Справа № 580/1977/15-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 р. Справа № 580/1977/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 08.12.2015р. по справі № 580/1977/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2

про визнання дій протиправними, зобов'язання надати відповідь на заяву, стягнення моральної шкоди та судових витрат,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що 5 червня 2015 року він звернувся із заявою до голови Будильської сільської ради - ОСОБА_2, в якій просив надати інформацію на дев`ять запитань.

На його звернення Будильська сільська рада надала відповідь листом від 3 липня 2015 року в якому замість запитуваної інформації були викладені хаотично вибрані чотири статті з трьох законів, які завершуються висновком про те, що заява не відповідає вимогам інформаційного законодавства.

Позивач вважає, що сільський голова навмисно не надав йому відповідь на поставлені запитання, чим порушив його право на отримання інформації.

Тому позивач уточнивши позовні вимоги просить суд визнати відповідь голови Будильської сільської ради не по суті запиту, визнати неправомірною відмову в наданні інформації, зобов`язати відповідача протягом п`яти днів надати обґрунтовану відповідь на дев`ять запитань, що містяться в його заяві № 47 від 5 червня 2015 року, стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду в розмірі 425 грн., а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 08.12.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам Конституції та законам України, є упередженою, незаконною, оскільки суд першої інстанції не з`ясував та не довів обставини, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Лебединського районного суду Сумської області від 08.12.2015 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що ненаданням йому відповідей на поставлені у заяві питання, порушене його право на інформацію гарантоване Конституцією, Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про доступ до публічної інформації» та Законом України «Про інформацію».

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що відповідач є посадовою особою місцевого самоврядування, на якого згідно п. 18 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» покладений обов`язок забезпечити на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань.

ОСОБА_1, звернувся до голови Будильської сільської ради - ОСОБА_2 із заявою № 47 від 5 червня 2015 року, в якій посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації», Закон України «Про звернення громадян» та Закон України «Про інформацію» просив надати наступну інформацію:

1.Про кількість та назву дерев закуплених у 2012 та 2014 роках для їх посадки на території села Будилка і на території Будильської сільської ради та суму коштів витрачених сільською радою на їх придбання;

2.Про кількість або відсоток дерев, які прижилися та вказати причини, які завадили деревам прижитися, відсутність води при посадці;

3.Назвати особу, яка вивчала проблеми посадки та не приживання дерев і що зроблено за три останні роки для того щоб с. Будилка було засаджено деревами;

4.З 4 до 6 години ранку у травні-липні, а у квітні та серпні з 5 до 6 години ранку як завжди достатньо видно, але в селі Будилка вулиці продовжують освітлюватися. В який спосіб вмикається та вимикається вуличне освітлення;

5.Повідомити відповідальну особу, яка в такий спосіб, впродовж останніх трьох років, на шкоді громаді попусту витрачає кошти;

6.Назвати особу, яка займалася зазначеними проблемами та чому до сьогодні не знайшли особу чи пристрій, який би вимикав освітлення Будильських вулиць у світлий час суток;

7.Зазначити кількість світильників, які освітлюють вулиці с. Будилка та Будильської сільської ради, їх потужність у кіловат годинах (однієї лампи і загальну кількість) та вартість електроенергії для БСР у травні 2015 року за 1 кВт вуличного освітлення;

8.Чому голова ради особисто, за три останні роки не завадили марнотратству на вуличне освітлення села у світлу пору доби;

9.Вжити заходів для усунення вказаної проблеми та зобовязати відповідальну особу повернути сільській раді кошти витрачені на марне освітлення вулиць у світлу пору доби та зазначити розмір цих збитків.

Звернення ОСОБА_1, було розглянуто головою Будильської сільської ради відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В наданій позивачу відповіді голова Будильської сільської ради зазначив, що заява не підлягає задоволенню, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 1 Закону України «Про звернення громадян». Крім того, голова Будильської сільської ради роз`яснив, що заява не відповідає вимогам до запиту на інформацію, що встановлені ст. 19 вказаного Закону (а.с. 5).

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Щодо посилань у листі від 03.07.2015 року № 02-20/607 та суду першої інстанції, що інформація не стосується реалізації його соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, то Закон України «Про доступ до публічної інформації» не потребує цього.

Крім того позивач, згідно наданих документів, мешкає на території Будильської сільської ради, а поставлені питання стосуються виключно діяльності ради як представницького органу на даній території, тому висновок, що запитувана інформація не стосується реалізації його соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів є необґрунтованим.

Щодо посилань у листі від 03.07.2015 року № 02-20/607 та суду першої інстанції щодо невідповідності заяви вимогам запиту на інформацію передбаченою ст..19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», то колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч.5 ст..19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не доведено та не зазначено в чому саме полягає невідповідність заяви вимогам запиту, оскільки заява №47 від 05.06.2015 року до Будильської сільської ради містить П.І.Б, поштову адресу, номер засобу зв'язку, назву та загальний опис інформації, підпис і дату, як того вимагає ст.. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Щодо того, що суд першої інстанції зазначив, що запитувана позивачем інформація не була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, то це не було підставою відмови при розгляді звернення.

Крім того судом не враховано, що у запитуваній інформації містяться звернення щодо притягнення винних до відповідальності та інші питання, які стосуються Закону України «Про звернення громадян», а тому положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» до них не застосовуються.

Щодо зобов'язаня відповідача протягом п`яти днів надати обґрунтовану відповідь на дев`ять запитань, що містяться в його заяві № 47 від 5 червня 2015 року, то колегія суддів не задовольняє ці вимоги в частині обмеження строком надання відповіді, оскільки є відповідні строки встановлені законом для розгляду запитів та звернень громадян, і на теперішній час відсутні підстави вважати, що вони будуть порушені, крім того по частині вимог строк 5 днів не може бути застосований, оскільки по деяким питанням застосовуються строки встановлені Законом України «Про звернення громадян», тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди в розмірі 425 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 56 Конституція України передбачено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.п. 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Колегія суддів вважає, що позивачем по справі не було надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди неправомірними діями Голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.202 КАС України з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 08.12.2015р. по справі № 580/1977/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати відповідь Будильського сільського голови ОСОБА_2 викладену у листі № 02-20/607 від 03.07.2015р. не по суті запиту, визнати неправомірною відмову в наданні інформації.

Зобов`язати голову Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 47 від 5 червня 2015 року.

В іншій частині у позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений 01.02.2016 р.