Справа № 2а/0470/5744/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

17 січня 2014 року м. Київ В/800/109/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Мироненка О.В.,
Маслія В.І.,
Розваляєвої Т.С.,
Чумаченко Т.А.,

розглянувши заяву Південної митниці Міндоходів про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 3 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімтрейдинггруп» до Південної митниці Державної митної служби України про визнання нечинним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року, позов задоволено. Визнано нечинним та скасовано рішення Південної митниці про визнання митної вартості товарів від 21.04.2011 № 500000006/2011/610854/1. Визнано нечинною та скасовано картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 500000006/1/60391.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 жовтня 2013 року касаційну скаргу Південної митниці відхилено, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2011 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду касаційної інстанції від 3 жовтня 2013 року, Південна митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України із заявою про допуск до її перегляду Верховним Судом України.

У заяві заявник порушує питання про її скасування з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилається на неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України, як судом касаційної інстанції, одних і тих самих норм матеріального права, що, на її думку, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 4 постанови від 13 грудня 2010 року № 2 "Про судову практику застосування статей 235- 240 Кодексу адміністративного судочинства України" роз'яснив судам, що заява про перегляд рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах може бути подана за наявності таких складових: неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, ухвалення різних за змістом судових рішень; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема, різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі, різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню, різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню, різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

У заяві Південна митниця Міндоходів зазначає, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 3 жовтня 2013 року прийнята з неоднаковим застосуванням приписів статей 262, 264, 265, 266, 267, 268, 269 Митного Кодексу України (далі - МК України), Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей про її затвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006, Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосується питання визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, затверджених Наказом Державної митної служби України № 74 від 31.01.2007, Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого Наказом Державної митної служби України № 314 від 20.04.2005, Порядку оформлення й використання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, затвердженого Наказом Державної митної служби України № 1227 від 12.12.2005, ніж у постанові Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2013 року.

Вказує, що суд касаційної інстанції приходить до протилежних висновків, посилаючись на однакові норми матеріального права щодо визначення митної вартості товарів.

Згідно із оскаржуваною ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 жовтня 2013 року суди задовольнили позовні вимоги посилаючись на те, що відповідач при визначенні митної вартості товару неправомірно застосував третій метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, без послідовного застосування двох попередніх, як встановлено частиною п'ятою статті 266 Митного кодексу України, та без обґрунтування неможливості їх застосування.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2013 року у справі № К/800/16898/13, на яку посилається заявник, скасовані рішення судів попередніх інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на законність дій митного органу щодо визначення митної вартості товару за третім методом з підстав доведення неможливості послідовного застосування попередніх 1-2 методів.

З урахуванням описаного у даному випадку відсутнє неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Враховуючи наведене, обговоривши доводи заяви та виходячи з мети судового перегляду, колегія суддів не знаходить підстав для допуску заяви до провадження.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України,

у х в а л и в :

Відмовити Південній митниці Міндоходів у допуску про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 3 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімтрейдинггруп» до Південної митниці Державної митної служби України про визнання нечинним та скасування рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Сорока М.О.

Мироненко О.В.

Маслій В.І.

Розваляєва Т.С.

Чумаченко Т.А.