Справа № 806/3249/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"26" січня 2016 р. Справа № 806/3249/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" листопада 2015 р. у справі за позовом Служби автомобільних доріг у Житомирській області до Державної фінансової інспекції в Житомирській області за участі третіх осіб Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" , Приватного підприємства "Автомагістраль" , Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" , Публічного акціонерного товариства "Будівельне товариство №813" , Товариства з обмеженою відповідальністю "Белфорт Систем" , СТОВ "Агроресурс" про визнання незаконною та скасування вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

Служба автомобільних доріг у Житомирській області звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції в Житомирській області №06-06-17/4240 від 03.08.2015 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що спірна вимога є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки суперечить чинному законодавству України.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року в задоволені позовних вимог Служби автомобільних доріг у Житомирській області відмовлено.

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Відтак, такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення відповідача до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Житомирській області за період з 01.07.2012 по завершений місяць 2015 року за результатами якої було складено акт № 06-06-09/06 від 26.06.2015 року.

На підставі висновків акту ревізії Державна фінансова інспекція в Житомирській області направила позивачу вимогу №06-06-17/4240 від 03.08.2015 року «Про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Житомирській області».

Вказаною вимогою зобов'язано Службу автомобільних доріг у Житомирській області опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законом порядку, а саме:

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість перед підрядними організаціями в загальній сумі 3588971,30 грн., а саме: ПАТ «Південьзахідшляхбуд» в сумі 2617178,40 грн., ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» в сумі 693701,96 грн., ПП «Автомагістраль» в сумі 244238,47 грн., СТОВ «Агроресурс» в сумі 8165,25 грн., ПАТ «Будівельне управління №813» в сумі 22149,14 тис. грн., ТОВ Белфорд Систем" в сумі 3538,08 грн.

- відшкодувати збитки завдані державному бюджету в сумі 3588971,30 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції при вирішення спору керувався приписами Закону України від 26 січня 1993 року №2939 «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2939-ХІІ) та Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення), які регулюють спірні правовідносини.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», у редакції, чинній на час пред'явлення вимоги, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

У постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-40а14), від 13 травня 2014 року (21-89а14), від 20 січня 2015 року (справа №21-603а14), від 16 вересня 2015 року (справа №21-1143а15) Верховний Суд України, аналізуючи повноваження фінансової інспекції, закріплені у статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» зазначив, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

У зв'язку з цим Верховний Суд України дійшов правового висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, Служба автомобільних доріг у Житомирській області звернулася до суду із позовом про скасування вимоги Інспекції, пункти якої вказують на виявлені збитки, їхній розмір та містять зобов'язання повернути кошти до бюджету.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про скасування спірного рішення Інспекції про відшкодування Службою визначених у вимозі №06-06-17/4240 від 03.08.2015 року збитків та відображення дебіторської заборгованості у спорі за позовом підконтрольної установи про визнання такої вимоги протиправною є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Служба автомобільних доріг у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" листопада 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Служба автомобільних доріг у Житомирській області вул.Щорса 16,м.Житомир,10029

3- відповідачу/відповідачам: Державна фінансова інспекція в Житомирській області м-н С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014

4-третій особі: Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - вул.Перемоги,75,м.Житомир,10003,

Приватне підприємство "Автомагістраль" - вул.Леніна,68,с.Синяк,Вишгородський район, Київська область,07351,

Публічне акціонерне товариство "Південьзахідшляхбуд" - вул.40-річчя Перемоги,27,м.Вінниця,Вінницька область,21016,

Публічне акціонерне товариство "Будівельне товариство №813" - вул.Магнітогорська,1,офіс 302,м.Київ,Лівобережна Частина Києва,02660,

Товариство з обмеженою відповідальністю "Белфорт Систем" - вул.Дружби народів,18/7,м.Київ,01103,

СТОВ "Агроресурс" - вул.Пушкіна,16-а,с.Наталівка,Новоград-Волинський район, Житомирська область,11742,