Справа № 161/4399/15-а 2-а/161/182/15
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Справа № 876/7356/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу заступника начальника Державної інспекції сільського господарства у Волинській області Семенюк Тетяни Анастасіївни на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2015 року по справі № 161/4399/15-а за позовом ОСОБА_2 до заступника начальника Державної інспекції сільського господарства у Волинській області Семенюк Тетяни Анастасіївни третьої особи Державна інспекція сільського господарства у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до заступника начальника Державної інспекції сільського господарства у Волинській області Семенюк Тетяни Анастасіївни про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 березня 2015 року в приміщенні інспекції вона отримала протокол та постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до яких її визнано винною в тому, що вона вчинила самовільне зайняття земельної ділянки площею 9,55 га за межами населених пунктів Луківської сільської ради Рожищенського району. Із постановою не згідна, тому що працівником інспекції не було надано їй можливості ознайомитися із матеріалами справи, надати докази, заявляти клопотання, давати пояснення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову № 147 по справі про адміністративне правопорушення від 11 березня 2015 року, винесену заступником головного державного інспектора сільського господарства у Волинській області Семенюк Тетяною Анастасіївною, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

В решті позову - відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач заступник начальника Державної інспекції сільського господарства у Волинській області Семенюк Тетяна Анастасіївна, яка покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального процесуального права, просить постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2015 року скасувати, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що інспектором проводився розгляд матеріалів в рамках відкритого кримінального провадження за наявними фактичними даними, поясненнями правопорушниці та свідків. Розрахунок розміру шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки здійснений правомірно та на підставі, обмірів, наданих слідчим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що 1 березня 2015 року головним спеціалістом управління контролю за використанням та охороною земель ДІСГ у Волинській області державним інспектором Бондаруком А.А. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000158, із змісту якого вбачається, що при перервірці дотримання вимог земельного законодавства позивачем з приводу використання земельної ділянки на території Рожищенського району встановлено, що 11 лютого 2015 року слідчим СВ Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000346 від 19 вересня 2014 року, в ході якого встановлено факт самовільного зайняття позивачем земельної ділянки площею 9,55 га за межами населених пунктів Луківської сільської ради Рожищенського району Волинської області (ур. « 100 гетарів») для вирощування с/г культур, що є порушенням вимог статей 125-126 Земельного кодексу України. Одночасно державним інспектором було визначено розмір шкоди в сумі 8562,63 грн. Із копії протоколу вбачається, що позивач зазначила, що з порушенням не згідна.

Того ж дня, відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 147 від 11 березня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 170 гривень. Цією ж постановою визначено розмір завданої шкоди - 8562,63 грн., який було розраховано відповідно до постанови КМУ від 25 липня 2013 року № 963.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при накладенні адміністративного стягнення на позивача, відповідачем не враховано, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня вказівка на час вчинення правопорушення, а лише вказується на винесену постанову про закриття кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено апеляційним судом з постанови про накладення адміністративного стягнення № 147 від 11 березня 2014 року ОСОБА_2 порушила вимоги ст. 125 - 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як зазначено у постанові, за згадане порушення, тобто порушення вимог ст. 125 - 126 ЗК України, передбачена відповідальність згідно з ст. 53-1 КУпАП.

Статтею 53-1 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Статті 125 та 126 Земельного кодексу України вказують на момент виникнення права на земельну ділянку, який пов'язується з необхідністю оформлення речових прав на земельну ділянку та прямо не передбачають відповідальності за порушення порядку оформлення речових прав на земельну ділянку.

Крім того, норми ст. 125, 126 ЗК України застосовуються за наявності у особи прав на земельну ділянку, в той час самовільне зайняття земельної ділянки, можливе виключно за відсутності таких прав.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як встановлено апеляційним судом, при винесенні постанови № 147 від 11 березня 2014 року відповідачем не встановлено які норми чинного законодавства порушено позивачкою, та яка відповідальність передбачена за вчинене позивачкою правопорушення.

Крім того, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП при розгляді справи про вчинення позивачкою правопорушення не зазначено у постанові № 147 від 11 березня 2014 року, а відтак не встановлено:

- дату вчинення правопорушення, що виключає можливість встановити дотримання строків притягнення до адмінвідповідальності;

- місця розташування чи адреси земельної ділянки, яка є предметом порушення, що робить не можливим кваліфікацію дій позивачки, встановлення факту заподіяння шкоди та визначення її розміру;

- яким способом вчинено самовільне зайняття земельної ділянки, з огляду на те, що таке передбачає активні дії суб'єкта.

Враховуючи те, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення № 147 від 11 березня 2015 року відповідачем не було встановлено місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, що робить не можливим визначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач діяв з перевищенням наданих законодавством повноважень, що є підставою для скасування постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заступника начальника державної інспекції сільського господарства у Волинській області Семенюк Тетяни Анастасіївни залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2015 року по справі № 161/4399/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій, особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник