Справа № 345/1547/15-а
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Справа № 876/11658/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника тр.особи: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Калуської міської ради та ОСОБА_2 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Калуської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень Калуської міської ради,-

В С Т А Н О В И Л А:

28.04.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання нечинним рішення Калуської міської ради від 29.10.2014р. №2729 «Про затвердження протоколів узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування» в частині затвердження протоколу № 31/1 засідання узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування, щодо відмови у погодженні ОСОБА_3 меж земельної ділянки, та від 12.03.2015р. №2978 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду для ведення городництва гр.ОСОБА_2.»

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваними рішеннями відповідач створює земельні спори, оскільки дає дозвіл на виготовлення проекту відводу однієї і тієї ж самої ділянки двом різним особам.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Калуської міської ради від 29.10.2014р. № 2729 «Про затвердження протоколів узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування» в частині затвердження протоколу № 31/1 засідання узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування, щодо відмови у погодженні ОСОБА_3 меж земельної ділянки та визнати протиправним та скасувати рішення Калуської міської ради від 12.03.2015р. №2978 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду для ведення городництва гр.ОСОБА_2.» .

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належної оцінки Протоколу №31/1 узгоджувальної комісії, де зазначено про те, що ОСОБА_2 надано правовстановлюючі документи на житловий будинок, який знаходиться на АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок, відповідно останньою було оформлено право власності на земельну ділянку, а також право оренди земельної ділянки, яка межує із спірною земельною ділянкою.

Третя особа, ОСОБА_2, постанову оскаржила, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування рішення №2729 від 29.10.2014 року в частині затвердження протоколу узгоджувальної земельної комісії №31/1, а провадження щодо визнання протиправним та скасування рішення №2978 від 12.03.2015 року закрити.

В апеляційній скарзі покликається на те, що позивачка має право на отримання в користування земельної ділянки комунальної власності, проте приймаючи рішення про надання такої земельної ділянки в користування, відповідач повинен враховувати, що згідно ст.41 Конституції України передбачено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У ході апеляційного розгляду представник третьої особи ОСОБА_1 надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Рішенням Калуської міської ради № 35 від 02.12.2010р., яким ОСОБА_3, було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку для ведення городництва по АДРЕСА_2, м.Калуш, і дане рішення є чинним на сьогоднішній день, ніким не скасовано і не змінено, позивачкою фактично виготовлено проект землеустрою, то міська рада не вправі приймати інші рішення, які суперечать вже раніше прийнятим рішенням.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що Позивач звернувся до суду з вимогою скасувати рішення Калуської міської ради від 29.10.2014 року № 2729 «Про затвердження протоколів узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування», яким їй відмовлено у погодженні меж земельної ділянки без згоди суміжного землекористувача, тобто без згоди ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що Калуська міська рада відмовляючи в погодженні меж земельної ділянки керувалася ст. 107 Земельного кодексу України, а саме ч.І якою встановлено, що підставою для відновлення меж земельної ділянки є дані земельно-кадастрової документації. Проте із заявою про відновлення меж ОСОБА_3 до Калуської міської ради не зверталася.

Відповідно до рішення № 35 від 02.12.2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації», ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку для ведення городництва по АДРЕСА_2.

Відповідно до статті 123 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішення міської ради № 35 від 02.12.2015 року) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

В свою чергу статтею 1 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що межування земель - комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних утворень, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка.

Слід зазначити, що рішенням № 35 від 02.12.2010 року, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку для ведення городництва не визначено площу зазначеної земельної ділянки.

Оскільки, межі спірної земельної ділянки, на момент прийняття відповідачем рішення № 35 не були встановлені, то згідно статті 123 Земельного кодексу України надання в користування вказаної земельної ділянки повинно проводитись на підставі проекту землеустрою щодо її відведення.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції станом на момент прийняття Відповідачем рішення № 35) порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26.05.2004 року передбачено процедуру та порядок виготовлення проекту відведення земельної ділянки, в тому числі і проведення державної експертизи такого проекту.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що при прийнятті рішення № 35 від 02.12.2010 року про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації, а не проекту землеустрою на спірну земельну ділянку по АДРЕСА_2 не враховано вимог статті 123 Земельного кодексу.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належної оцінки Протоколу № 31/1 узгоджувальної комісії, де зазначено про те, що ОСОБА_2 надано правовстановлюючі документи на житловий будинок, який знаходиться на АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок, відповідно останньою було оформлено право власності на земельну ділянку, а також право оренди земельної ділянки, яка межує із спірною земельною ділянкою.

Як вбачається із технічної документації із землеустрою, яку виготовлено позивачем та додано до матеріалів справи, до спірної земельної ділянки, відсутній під'їзд загального користування. Рішенням міської ради, матеріалами технічної документації не врегульовано питання щодо можливості влаштування заїзду до спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, не вірно встановлено фактичні обставини справи, надано невірну оцінку дослідженим доказам та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Калуської міської ради задовольнити та ОСОБА_2 задовольнити частково, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2015 року у справі №345/1547/15-а скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний