Справа № 826/14539/15
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Василенка Я.М., Степанюка А.Г., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У зв'язку з неприбуттям жодного з представників осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 2 частини першої ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким його адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, Постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову Постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково з наступних підстав.

02 квітня 2015 року Позивачем подано до Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві документи на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, а саме: заяву-анкету, паспорт громадянина України, Квитанцію про сплату державного мита у розмірі 170 грн., копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.20).

Крім того, як зазначено в адміністративному позові, на вимогу працівника Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, Позивачем доплачено 408,32 грн. (87,15 грн. - за оформлення та видачу закордонного паспорта; 261,00 грн. - за бланк закордонного паспорта та 60,17 грн. - за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон), що не заперечується Відповідачем та частково підтверджується Квитанцією від 26 березня 2015 року №0.0.366563065.2, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.21).

Позивач звернувся до Відповідача із Заявою про повернення безпідставно сплачених коштів за оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, копія якої також наявна в матеріалах справи (а.с.13-16), в якій просив повернути йому безпідставно сплачені кошти в сумі 348,15 грн. (як плату за послугу з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон) та 60,17 грн. (як плати за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

Листом Відповідача від 03 липня 2015 року №1-18/Н-668-15, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.17-19), Позивачу відмовлено у поверненні зазначених грошових коштів та роз'яснено правомірність платежів, які здійснені ним на вимогу працівника зазначеного підрозділу міграційної служби.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року №3857-XII (надалі - Закон №3857-XII).

Відповідно до ст. 7 Закону №3857-XII, правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

Згідно з п.п. 16, 17 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року №152 (надалі - Порядок №152), за оформлення паспорта для виїзду за кордон (у тому числі замість втраченого або викраденого), його обмін справляється плата (за кордоном - консульський збір) у порядку та у розмірах, встановлених законодавством; документи, що підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів (консульського збору), додаються до заяви-анкети.

Відповідно до п. 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1098, у разі надання послуги, що передбачає видачу бланка або номерного знака, розмір плати за її надання визначається з урахуванням витрат, пов'язаних з придбанням відповідної продукції, у тому числі вартості персоналізації. Обсяг таких витрат визначається МВС.

А згідно з п.п. 27, 29 Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 р. №795 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. №1098), розмір плати, зокрема за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон становить 87,15 грн.; за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон - 60,17 грн.

Проте, Законом України «Про тимчасове делегування Кабінету Міністрів України повноважень видавати декрети в сфері законодавчого регулювання» від 18.11.1992 року №2796-XII, з метою оперативного вирішення питань, пов'язаних із здійсненням ринкової реформи, Верховною Радою України делеговано Кабінету Міністрів України тимчасово, строком до 21 травня 1993 року, повноваження видавати декрети в сфері законодавчого регулювання з питань, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, щодо відносин власності, підприємницької діяльності, соціального і культурного розвитку, державної митної, науково-технічної політики, кредитно-фінансової системи, оподаткування, державної політики оплати праці і ціноутворення.

А відповідно до пп. б) п. 6 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року №7-93, в чинній на час виникнення спірних правовіносин редакції, розмір ставки за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон або обміну цього паспорта на території України становить10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною четвертою ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Більш того, відповідно до частини першої ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України №21-416а13 від 03 грудня 2013 року у справі за позовом до Служби громадянства і реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка). Тому він не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта. Крім того, колегія суддів погоджується з думкою касаційного суду щодо неправомірності дій відповідача стосовно його вимог зі сплати вартості бланка паспорта у зв'язку з тим, що в Порядку, на який він посилався на обґрунтування їх правомірності, не встановлено розмір такого відшкодування, не передбачають його й Правила. При цьому надати докази, які б підтвердили вартість бланка паспорта, відповідач відмовився, пославшись на конфіденційність інформації. Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів вважає, що правильним є висновок касаційного суду про безпідставність вимог відповідача надати документи та сплатити платежі за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон не передбачені Законом №3857-XII та Правилами - спеціальними правовими актами, що врегульовують ці правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України №21-441а13 від 17 грудня 2013 року у справі за позовом до Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та протиправність дій Відповідача щодо вимоги сплатити Позивачем платежі за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон не передбачені Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року №7-93.

Згідно з п. 2 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182 (надалі - Порядок №787), цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

А відповідно до п. 5 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. У разі потреби в поверненні помилково або надміру зарахованих коштів готівкою фізичним особам, які не мають рахунків у банках (більше ніж одному одержувачу), органом, що контролює справляння надходжень бюджету, в доповнення до подання до відповідного органу Казначейства подається реєстр одержувачів коштів, в якому зазначаються: прізвище, ім'я та по батькові одержувача, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума, що підлягає поверненню, у двох примірниках. Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Аналогічна правова позиція зазначена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року (К/800/52665/14) у справі №813/1280/14 за позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання дій протиправними.

Позивачем в адміністративному позові заявлено позовну вимогу, зокрема про стягнення з Відповідача на його користь грошових коштів з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон у сумі 408,32 грн. Проте, колегія суддів дійшла висновку щодо часткового задоволення адміністративного позову та зобов'язання Відповідача саме повернути Позивачу відповідну суму коштів.

Згідно зі ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року скасовується та ухвалюється нова Постанова, якою адміністративний позов задовольняється частково.

Відповідно до частини першої ст.94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року скасувати, ухвалити нову Постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві щодо стягнення з ОСОБА_2 408,32 грн. плати за послугу з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Визнати неправомірними дії Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві (код за ) щодо відмови у поверненні ОСОБА_2 зайво сплачених коштів у сумі 408,32 грн. з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві повернути ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 408 (чотириста вісім) грн. 32 коп. суми грошових коштів з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) 2353 (дві тисячі триста п'ятдесят три) грн. 18 коп. судового збору, сплаченого Квитанціями від 21 липня 2015 року №0.0.412723833.2, від 05 листопада 2015 року №TS204619 та від 14 грудня 2015 року №TS205728.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.