Справа № 826/24021/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 січня 2016 року № 826/24021/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Данилишин В.М. Качура І.А. , розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку Державної фіскальної служби України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Пересувна механізована колона № 20»
провизнання дій протиправними
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - відповідач 1), Державної фіскальної служби України та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд визнати протиправними дії Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо одноособового прийняття рішення від 12.06.2015 року № 823 «Про встановлення ознак фіктивності ПАТ «Пересувна механізована колона № 20» та включення його до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності» всупереч вимозі пункту 6 Положення про встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.10.2014 року № 1360, щодо прийняття рішень такого змісту спільно з Державною фіскальною службою України; визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо погодження рішення 12.06.2015 року № 823 «Про встановлення ознак фіктивності ПАТ «Пересувна механізована колона № 20» та включення його до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності»; визнати протиправним та скасувати рішення 12.06.2015 року № 823 «Про встановлення ознак фіктивності ПАТ «Пересувна механізована колона № 20» та включення його до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності»; визнати протиправним та скасувати Рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.06.2015 року № 894 «Щодо зупинення обігу цінних паперів ПАТ «Пересувна механізована колона № 20».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про протиправність оскаржуваних у зв'язку з відсутністю всіх необхідних критеріїв фіктивності ПАТ «Пересувна механізована колона № 20», оскільки позивачем надано розрахунок середньомісячних витрат позивача на оплату праці, які перевищують мінімальну заробітну плату на місяць.

Ухвалою суду від 11.11.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Пересувна механізована колона № 20».

Відповідач 1 - Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. В якості безпідставності позовних вимог відповідач вказував, що при прийняті оскаржуваних рішень діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством.

Відповідач 2 - Державна фіскальна служба України також заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Пересувна механізована колона № 20» явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та судового розгляду справи.

В судовому засіданні з урахуванням положень частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пунктів 3710 та 3711 частини другої статті 7 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні", пункту 6 Положення про встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності", яке затверджене рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.10.2014 р. №1360, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку прийняла рішення № 823 від 12.06.2015 р., яким визнано ПАТ «Пересувна механізована колона № 20», (код за ) та його цінні папери такими, що мають ознаки фіктивності та включено ПАТ «Пересувна механізована колона № 20», (код за ) до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності.

Пунктом 2 вказаного рішення передбачено повідомити про прийняте рішення у встановленому порядку Державну фіскальну службу України, ПАТ "Національний депозитарій України" (код за ) та позивача.

В подальшому, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку прийняла рішення № 894 від 23.06.2014 р., яким зупинено з 23.06.2015 р. обіг цінних паперів ПАТ «Пересувна механізована колона № 20», (код за ), крім операцій, пов'язаних з викупом та спадкуванням цих цінних паперів.

Позивач як акціонер ПАТ «Пересувна механізована колона № 20», вважає дані рішення протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, звернувся до суду за їх захистом з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд, керуючись Конституцією України, частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, Окружний адміністративний суд міста Києва досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність оскаржуваного рішення чинному законодавству та законність процедури його прийняття.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії хоч і адресовані суду, але одночасно є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладені в Ухвалі від 13.06.2013 року.

Правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні регулює Закон України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" №448/96-ВР від 30.10.1996 р. (далі - Закон №448/96-ВР).

Відповідно до ст. 2 Закону №448/96-ВР державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється з метою, зокрема, створення умов для ефективної мобілізації та розміщення учасниками ринку цінних паперів фінансових ресурсів з урахуванням інтересів суспільства, захисту прав учасників фондового ринку.

Статтею 5 Закону №448/96-ВР державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону №448/96-ВР одним із основних завдань Комісії є захист прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів, застосування санкцій за порушення законодавства у межах своїх повноважень, здійснення державного регулювання та контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних на території України, а також у сфері спільного інвестування.

Пунктами 3710 та 3711 ч. 2 ст. 7 Закону №448/96-ВР Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку відповідно до покладених на неї завдань: встановлює за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, ознаки фіктивності емітента цінних паперів; приймає рішення про включення емітента до списку емітентів, що мають ознаки фіктивності, у порядку, встановленому Комісією за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до Закону №448/96-ВР метою державного регулювання є створення умов для ефективної мобілізації та розміщення учасниками ринку цінних паперів фінансових ресурсів з урахуванням інтересів суспільства, захисту прав учасників фондового ринку.

Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 14.10.2014 року N 1360 затверджено Положення про встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 р. за N 1364/26141 (чинне на момент прийняття рішення №823 від 12.06.2015 р.).

Зокрема, пунктом 4 Положення №1360 визначено перелік критеріїв, відповідність яким є підставою для прийняття рішення про визначення емітента та його цінних паперів такими, що мають ознаки фіктивності, та включення емітента до Переліку: 1) встановлений Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) та/або Державною фіскальною службою України (далі - ДФС) факт відсутності емітента за місцезнаходженням; 2) неподання емітентом до Комісії регулярної інформації та до органів ДФС податкової звітності в порядку, встановленому законодавством; 3) нескликання акціонерним товариством загальних зборів акціонерів протягом двох років поспіль та/або неутворення органів управління акціонерного товариства, визначених законодавством, протягом року з дня реєстрації Комісією звіту про результати приватного розміщення акцій серед засновників акціонерного товариства; 4) низький рівень (менше 3 відсотків від розміру активів емітента) або відсутність доходів від реалізації товарів, робіт, послуг за основним видом діяльності станом на кінець фінансового року; 5) відсутність сплаченого податку на додану вартість протягом звітного періоду, якщо емітент є платником податку на додану вартість; 6) переважну частку активів емітента (більше ніж 90 відсотків) складають фінансові інвестиції та/або дебіторська заборгованість відповідно до фінансової звітності емітента, поданої до Комісії та/або ДФС станом на кінець звітного періоду; 7) кількість працівників емітента станом на кінець звітного періоду становить менше трьох осіб; 8) середньомісячні витрати емітента на оплату праці одного працівника є меншими від мінімального розміру заробітної плати, встановленого законодавством; 9) реєстрація місцезнаходження емітента у будівлі житлового фонду за адресою, де зареєстровані юридичні особи, що не є афілійованими особами власника такого житлового приміщення; 10) наявність судового рішення, яке набрало законної сили, пов'язаного з використанням цінних паперів емітента з метою ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів).

При цьому, відповідно до п. 5 Положення №1360 на підставі наявної інформації Комісія та/або ДФС в межах компетенції проводять аналіз відповідності емітента ознакам фіктивності згідно з критеріями, визначеними у пункті 4 цього Положення.

Водночас, суд звертає увагу, що пп.153.8.4 п.153.8 ст. 153 розділу ІІІ ПК України, що зазначено в преамбулі рішення №1360, втратив чинність.

В зв'язку з наведеним, відповідач 1 зазначив, що Комісія під час прийняття рішення керувалася нормами Положення №1360 в частині, що не суперечить чинному законодавству, а відтак з огляду на те, що норма Податкового кодексу України, яка визначала прийняття спільного рішення втратила чинність, Комісія мала повноваження на прийняття рішення, яким емітент включається до переліку як такий, що має ознаки фіктивності, самостійно.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 27.04.2015 р. Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку листом №13/03/8729/НК звернулась до Державної фіскальної служби України, яким повідомила, що за результатами проаналізованої інформації щодо емітентів, зокрема, встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів, торгівля яких на фондових біржах України мала найбільші обсяги за 2014 рік, а також з найбільшою капіталізацією за результатами біржових торгів у 2014 році, встановлено, що ряд емітентів цінних паперів мають достатню кількість ознак фіктивності для визнання таких емітентів, що мають ознаки фіктивності та для включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності.

У зв'язку з наведеним, комісія зазначеним листом направила на погодження проект Рішення "Про встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності".

За результатами розгляду даного листа Державна фіскальна служба України листом №13024/15/99-99-22-05-01-16 від 29.05.2015 р. повідомила про погодження проекту рішення "Про встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності".

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеного аналізу було встановлено, що Позивач має показники, які свідчать про наявність трьох ознак фіктивності емітента, які визначені Положенням № 1360, зокрема:

переважна частка активів емітента складалась з фінансових інвестицій та дебіторської заборгованості, а саме 99,9%;

середня кількість працівників становила дві особи;

збитки за результатами діяльності товариства за 2013 рік склали 9 000грн.

Також відповідно до річної фінансової звітності ПАТ «Пересувна механізована колона № 20» за 2014 рік емітент мав наступні показники:

середня кількість працівників становила три особи, середня заробітна плата складає 500, 00 грн.;

відношення доходів до активів складало 0,01%;

відношення сум дебіторської заборгованості та фінансових інвестицій з векселями до активів складало 100,00 %.

Судом враховано, що здійснення торгів цінними паперами на фондових біржах, які мають низькі фінансові показники, можуть нести ризики для інвесторів у цінні папери, оскільки не має можливості об'єктивно оцінити ризики інвестування коштів в цінні папери таких емітентів.

Згідно з п. 6 Положення №1360 у разі відповідності емітента щонайменше трьом критеріям, визначеним у пункті 4 цього Положення, Комісія та/або ДФС в межах компетенції проводять перевірку щодо відповідності емітента іншим критеріям фіктивності. За результатами такої перевірки, у разі відповідності емітента трьом або більше критеріям, визначеним у пункті 4 цього Положення, на підставі відповідного спільного рішення Комісії та ДФС (далі - Рішення), емітент включається до Переліку як такий, що має ознаки фіктивності.

Зважаючи на встановлені ознаки фіктивності ПАТ «Пересувна механізована колона № 20» Комісією направлено до ДФС запит щодо надання інформації стосовно інших критеріїв фіктивності емітентів, в тому числі і позивача, за результатом якого листом №11338/5/99-99-22-05-01-16 від 07.05.2015 р. отримано відповідь.

У зв'язку з наявністю трьох критеріїв фіктивності, Комісією підготовлено проект рішення "Про встановлення ознак фіктивності емітентів цінних паперів та включення таких емітентів до переліку (списку) емітентів, що мають ознаки фіктивності", який листом №13024/5/99-99-22-05-01-16 від 29.05.2015 р. погоджено ДФС.

Аналіз викладеного свідчить, що відповідне рішення Комісії, прийняте за результатами перевірки щодо відповідності емітента критеріям фіктивності та у зв'язку з відповідністю емітента трьом або більше критеріям, визначеним у пункті 4 Положення №1360, а тому суд приходить до висновку, оскаржуване рішення №823 від 12.06.2015 р. прийняте правомірно, обґрунтовано та за наявності законних на те підстав.

Також судом враховано, що відповідно до п. 5-1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів" Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право зупиняти обіг цінних паперів емітента у зв'язку з включенням його до списку емітентів, що мають ознаки фіктивності.

Відповідно до п. 8 Положення №1360 (чинного на момент прийняття оскаржуваного рішення) на підставі Рішення здійснюється зупинення обігу цінних паперів емітента у зв'язку з його включенням до Переліку.

Враховуючи, що передумовою прийняття рішення Комісії від 23.06.2015 р. № 894 "Щодо зупинення обігу цінних паперів ПАТ «Пересувна механізована колона № 20» було винесення рішення Комісії від 12.06.2015 р. №823 "Про встановлення ознак фіктивності ПАТ «Пересувна механізована колона № 20» та включення його до Переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності", яке на момент прийняття було чинним та обов'язковим до виконання, суд приходить до висновку щодо правомірності оскаржуваного рішення №894, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Аналізуючи викладене суд вважає за необхідне наголосити, що заявляючи вищевказані вимоги позивач фактично просить суд захистити не власні ймовірно порушені права та інтереси, а права ПАТ «Пересувна механізована колона № 20», яке не є позивачем в даній адміністративній справі. Оскільки завданням адміністративного судочинства, як вказувалось вище є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, суд вважає, що у зв'язку із вище перелічених підстав зазначені вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, виконали покладений на них обов'язок щодо доказування правомірності оскаржуваних дій та рішень.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 69-72, 94, 160-165 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. І. Келеберда

Судді В. М. Данилишин

І. А. Качур