Справа № 2-а-2573/10/1470
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2011 р.Справа № 2-а-2573/10/1470

Категорія:8.2.1Головуючий в 1 інстанції: Зіньковський О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Бойка А.В., Яковлєва О.В.

за участю секретаря Харченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2010 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва про скасування податкових повідомлень-рішень №/3, №/3, №/3, № /3, № /2 від 13.04.10р.,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2010р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва про скасування податкових повідомлень-рішень №/3, №/3, №/3, № /3 та № /2 від 13.04.10р.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва документально не обґрунтувала правильність та законність своїх дій щодо нарахування ПДВ, податку з доходів фізичних осіб та, відповідно, застосування штрафних санкцій. Зазначає, що надав ревізору усі документи та реєстри податкових накладних, що підтверджували його витрати та доходи. Позивач вважає, що нарахування штрафних санкцій здійснено відповідачем з порушеннями Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва проти позову заперечила, вказавши, що спірні рішення винесено за порушення позивачем ст.ст. 1, 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», п.8 Порядку видачі свідоцтв про сплату єдиного податку, п.6 ст.128 ГК України, п.п. «а»п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що виразилось в неведенні позивачем обліку доходів і витрат (відсутність книги ф.10) за період з 01.07.2006р. по 30.06.2009р.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.10.2010р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального права. Просить ухвалити нову постанову, якою задоволити його позов та скасувати податкові повідомлення-рішення №/3, №/3, №/3, № /3 та № /2 від 13.04.10р.

ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва проти апеляційної скарги заперечила, зазначивши, що податкові повідомлення-рішення прийняті у відповідності з чинним законодавством, є законними і не підлягають скасуванню. В задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва у період з 11.08.2009р. по 25.08.2009р. (з наступним продовженням з 26.08.2009р. по 02.09.2009р.) було проведено виїзну планову перевірку субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2006р. по 30.06.2009р., за результатами якої складено Акт №3334/17-200/НОМЕР_1 від 03.09.2009р.

Перевіркою встановлено порушення ст.ст. 1, 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», п.8 Порядку видачі свідоцтв про сплату єдиного податку, п.6 ст.128 ГК України, п.п. «а»п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що виразилось в неведенні позивачем обліку доходів і витрат (відсутність книги ф.10) за період з 01.07.2006р. по 30.06.2009р.

У період з 01.07.2006р. по 31.12.2007р. ОСОБА_1 застосовував спрощену систему оподаткування обліку та звітності.

Згідно ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» (далі - Указ) спрощена система оподаткування обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

У разі порушення вимог ст.1 Указу, зокрема, перевищення обсягу виручки від реалізації продукції, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності зі сплатою податку з доходів фізичних осіб. Такий перехід платник податку повинен здійснити самостійно, починаючи з наступного звітного періоду, шляхом подання до податкового органу за його податковою адресою податкової декларації за наслідками такого звітного кварталу.

Перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. обсяг виручки від реалізації товарів та надання послуг ОСОБА_1 склав 708136,76 грн. Враховуючи те, що згідно Указу єдиним податком можуть бути оподатковані доходи лише в межах 500 тис. грн., тому сума перевищення в розмірі 208136,76 грн. вважається валовим доходом фізичної особи-підприємця і ним повинен сплачуватись податок з доходів фізичних осіб.

З огляду на вказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачем занижено податок з доходів фізичних осіб в результаті невірного визначення сум валового доходу та включення до складу валових витрат витрат за операціями, які не підтверджені документально. Сума заниженого ОСОБА_1 податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб складає 13360,03 грн., а тому посадкове повідомлення-рішення №/0 прийнято податковою інспекцією правомірно. Доводи апелянта протилежного не доводять.

Щодо заниження позивачем податку на додану вартість суд приходить до наступного.

З акту перевірки вбачається, що в порушення п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п.7.2.4 п.7.2, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.1 та п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»позивачем занижено податкове зобовязання з ПДВ на суму 48618 грн. та завищено податкове зобовязання з ПДВ на суму 71467 грн. Зокрема, в результаті здійсненого аналізу первинних документів та руху коштів на банківському рахунку позивача перевіряючими встановлено, що у результаті помилкового визначення дат виникнення податкових зобовязань та права на податковий кредит апелянтом не вірно визначалася сума ПДВ, що підлягала сплаті (перерахуванню) до бюджету або врахуванню у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди, а при його відсутності зарахуванні до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, в результаті чого занижено та завищено податкові зобовязання з ПДВ в окремих податкових періодах.

Відповідно до п.2.3 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість»(далі - Закон) особа підлягає обовязковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної компютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована такій особі або в рахунок зобовязань третім особам, протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищує 300 000 грн.

Згідно п.7.8 ст.7 Закону податковим періодом є один календарний місяць, а у випадках, визначених цим Законом, календарний квартал. Платник податку, обсяг оподатковуваних операцій якого за минулі 12 місячних податкових періодів не перевищував суми, зазначеної в п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 цього Закону, може вибрати квартальний податковий період. У разі, якщо протягом будь-якого періоду з початку застосування квартального податкового періоду обсяг оподатковуваних операцій платника податку перевищує суму, зазначену в п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону, такий платник податку зобовязаний самостійно перейти на місячний податковий період починаючи з місяця, на який припадає таке перевищення, що зазначається у відповідній податковій декларації за наслідками такого місяця.

Таким чином, до моменту переходу на загальну систему оподаткування платник податку повинен застосовувати тільки квартальний податковий період, але з моменту такого переходу, за умови, якщо обсяг його оподатковуваних операцій з поставки товарів (послуг) протягом будь-якого періоду з початку застосування квартального податкового періоду з початку застосування квартального податкового періоду перевищує 300 000 грн. (без урахування ПДВ) він зобовязаний застосовувати місячний податковий період , про що має бути зазначено у відповідній податковій декларації за наслідками такого місяця.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що оскільки в період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. обсяг виручки від реалізації товарів та надання послуг ОСОБА_1 склав 708136,76 грн., тому після перевищення допустимого обсягу виручки позивач, починаючи з листопада 2007 року, повинен був надавати декларацію з ПДВ щомісячно.

В якості доказів неправомірності висновків ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва щодо сум завищеного та заниженого податкового зобовязання з ПДВ у відповідних періодах апелянтом додано, зокрема, відомості отриманих податкових накладних, аналіз нарахування податку на додану вартість згідно даних обліку та акта перевірки, аналіз відхилень податкових зобовязань, встановлених актом перевірки, показники за даними обліку з урахуванням не зарахованих податкових накладних та розрахунок штрафних санкцій з ПДВ, здійснені позивачем. Однак, суд не бере до уваги дані докази, оскільки вважає, що надані документи підтверджуються лише незгоду платника податків з визначеною сумою податкового зобовязання та застосування штрафних (фінансових) санкцій та є неналежними доказами неправомірності прийнятих органом державної податкової служби рішень.

Також, відповідно до п.1 п.п.14 ст.14 Закону України «Про систему оподаткування»у період з 01.10.2007р. по 30.06.2009р. СПД - фізична особа ОСОБА_1 є платником збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в порушення п.п. «б»п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та п.п.7.1, п.п.7.2, п.п.7.3 п.7 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, апелянтом не було подано до ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва розрахунків збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2007 рік, за квартал, півріччя, девять місяців та 2008 рік, за квартал і півріччя 2009 року. У звязку з цим, суд апеляційної інстанції вважає правомірним застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 2040 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком Миколаївського окружного адміністративного суду, що рішення ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва №/3, №/3, №/3, № /3, № /2 від 13.04.10р. про застосування до СПД ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 47117,57 грн. прийняті у відповідності з чинним законодавством, є законними та обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не має підстав для його скасування.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2010 року залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2010 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва про скасування податкових повідомлень-рішень №/3, №/3, №/3, № /3, № /2 від 13.04.10р. залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 18.02.2011р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_2