Справа № 642/5706/15-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2016 р. Справа № 642/5706/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Русанової В.Б.
Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.
за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.
представника позивача Панасенко П.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2015р. по справі № 642/5706/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Ленінського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова , Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради
про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Ленінського районного суду м. Харкова в якому просила:
визнати протиправними дії Ленінського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області по реєстрації місця проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_1 ;
зобов`язати Ленінський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області скасувати реєстрацію та зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 .
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2015 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Ленінського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області по реєстрації місця проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , та зобов`язано скасувати її реєстрацію та зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
ОСОБА_1 (далі-позивач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2015 року в частині відмови в задоволенні позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
ОСОБА_2 (далі-третя особа), не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2015 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні частини позову.
В обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав просив її задовольнити. Представник третьої особи Кожина О.І. підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 , просив її задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.
В судове засідання апеляційного суду 26.01.2016р. відповідач та треті особи не прибули, про час та місце розгляду справи належно повідомлені.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, третьої особи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційних скарг.
Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що справу належить розглядати місцевому загальному суду як адміністративному.
Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції, зважаючи на таке.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.
Згідно п.1 ч.2 ст. 18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Судом встановлено, що позивачем оскаржуються дії Ленінського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, тобто державного органу.
Таким чином зазначена справа, розглянута з порушенням правил предметної підсудності, тому як не підсудна Ленінському районному суду м. Харкова, а підсудна окружному адміністративному суду.
Враховуючи, що справа розглянута не повноважним судом , постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової.
Судом встановлено що в службовій квартирі Міністерства Оборони України АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (колишня дружина), ОСОБА_5 (донька) з 2007р., а ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (син) з 2014р., що підтверджується довідкою ОСББ «Лугопарк-2009 від 28.04.2015 року № 23. (а.с.23)
Реєстрація ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 здійснена 04.12.2014 року Ленінським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України , за заявою ОСОБА_3 за згоди її чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 22, 51).
Вважаючи, що реєстрація місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведена незаконно, без згоди користувача квартири- позивачки по справі, вона звернулася до суду.
Державна міграційна служба України, відповідно до пп. 20 п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року №405/2011(надалі - Указ), здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки, та здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в областях, містах, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного значення (п. 7 Указу).
Відповідно до ч.1 ,2 ст. 6 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Відповідно до п 2.2. «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» (надалі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України наказом від 22.11.2012 року №1077 для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України , окрім інших документів, документи, що підтверджують:
право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання; свідоцтво про народження, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку.
Судом встановлено, що 04.12.2014р. ОСОБА_3 подала до відповідача заяву про реєстрацію в спірній квартирі, з посиланням на ордер № 264, в якій міститься згода на її реєстрацію чоловіка- ОСОБА_2 (а.с.118) Також на адресу відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова надіслав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти реєстрації дружини військовослужбовця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (а.с.52)
Відповідно до ордеру № 264 від 20.09.2007р. ОСОБА_2 та його сім`ї: дружині ОСОБА_1 , доньці ОСОБА_5 надано право проживання в квартирі АДРЕСА_1 . (а.с.11)
Згідно ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Згідно з положеннями ст. 65 Житлового Кодексу України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Згідно з пунктом 7.1. вказаного Порядку реєстрація місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.
Судом встановлено, що позивачка є користувачем спірної квартири АДРЕСА_3 , в розумінні ст.65 ЖК України , проживала та була зареєстрована в ній, а тому реєстрація ОСОБА_3 у спірній квартирі мала відбуватися при наявності згоди позивача.
Зібрані по справі докази безспірно свідчать про те, що ОСОБА_1 згоди на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 не давала. Крім того, відповідачу не були надані документи, що підтверджують право на проживання в житлі ОСОБА_3 .
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Ленінським районним відділом Головного управління ДМС України в Харківській області реєстрація місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 проведена неправомірно, з порушення вимог закону, а тому є підстави зобов`язати відповідача скасувати реєстрацію ОСОБА_3 із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Позовні вимоги про зобов`язання відповідача зняти з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів вважає необґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 2.3. Порядку відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них.
При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.
Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.
Згідно з пунктом 2.4. вказаного Порядку реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Відповідно до ч. 4 статті 29 Цивільного Кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Судом встановлено, що реєстрація малолітнього ОСОБА_4 відбувалася за місцем проживання його батька- ОСОБА_2 та згодою матері ОСОБА_3 .
З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку про те, що реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_2 - малолітнього ОСОБА_4 , 2014 року народження, здійснена відповідачем правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений законом, а тому позовні вимоги в частині протиправності вказаних дій та скасування реєстрації дитини є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що за результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, отже згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, на користь позивача підлягають відшкодуванню документально понесені нею витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову , відповідно до задоволених вимог, а саме в розмірі 37 грн.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до розгляду і вирішення справи неповноважним судом, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2015р. по справі № 642/5706/15-а скасувати.
Прийняти нову постанову якою позов ОСОБА_6 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Ленінського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області по реєстрації місця проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Ленінський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області скасувати реєстрацію ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 та зняти її з реєстраційного обліку.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ленінського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 37 грн. (тридцять сім гривень ).
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 01.02.2016 р.