Справа № 826/14785/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 січня 2016 року № 826/14785/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Первинної профспілкової організації Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав»
до третя особаВіце-прем'єр міністра - Міністра культури України ОСОБА_1, ОСОБА_2
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Первинна профспілкова організація Національного історико-етногрофічного заповідника «Переяслав» звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Віце-прем'єр міністра - Міністра культури України ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Віце-премєр-міністра - Міністра культури України ОСОБА_1 щодо невиконання вимоги профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» № 44 від 19.06.2015 року;

- зобов'язати Віце-прем'єр-міністра - Міністра культури України ОСОБА_1 виконати вимогу профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №44 від 19.06.2015 року та розірвати трудовий договір (контракт) із генеральним директором Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог, Первинна профспілкова організація Національного історико-етногрофічного заповідника «Переяслав» посилається на те, що станом на 14.06.2015 року вказана вимога не була розглянута та виконана Віце-прем'єр-міністром - Міністра культури України, відомостей щодо зупинення її розгляду у зв'язку із оскарженням у встановленому законом порядку до профспілкового комітету не надходило.

В судовому засіданні 22.09.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились, заяв/клопотань не направляли.

З огляду на неявку в судове засідання представника відповідача та третьої особи, який згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.

22.10.2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення по справі, відповідно до яких заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

19.06.2015 року профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на засіданні було заслухано інформацію голови профспілкової організації щодо порушень вимог законодавства про працю в установі, за наслідками чого було прийнято рішення про визнання незадовільною роботи діючого генерального директора заповідника ОСОБА_2 та внесення до Віце-прем'єр-міністра - Міністра культури України ОСОБА_1 вимоги про розірвання трудового договору (контракту) з генеральним директором Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» ОСОБА_2, як із таким, який порушив законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а саме: ст. 9, 21, 29, 67, 69, 71, 72, 73, 97, 115, 247, 252 Кодексу законів про працю України, ст. 21 Закону України «Про відпустки», ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 21, 38, п.2 ч.1 ст. 40 ч.3, ст. 41 Закону України «Про профспілки їх права та гарантії діяльності», п.4.3, 9.3 Колективного договору укладеного в установі з 2013 року, розділ 5 Правил внутрішнього трудового розпорядку НІЕЗ «Переяслав», ПКМУ від 22.01.2005 року №82 Постанови КМУ від 01.03.2014 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету».

Вказану вимогу 22.06.2015 року було спрямовано для розгляду та виконання в порядку ст.45 КЗпП України, ст.33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» до Міністра культури України, про що на екземплярі профспілки зроблена відмітка із датою та підписом відповідального працівника канцелярії міністерства який прийняв вимогу 22.06.2015 року.

Станом на 14.06.2015 року вказана вимога не була розглянута та виконана Віце-прем'єр-міністром - Міністра культури України, відомостей щодо зупинення її розгляду у зв'язку із оскарженням у встановленому законом порядку до профспілкового комітету не надходило.

За наслідком спрямування письмових запитів до Віце-прем'єр-міністром - Міністра України культури України ОСОБА_1, а також усного спілкування із ним в рамках наради з питань діяльності та розвитку Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» 14.07.2015 року, будь-яких пояснень з приводу причин невиконання зазначеної вимоги до профспілки не надійшло.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд враховує наступне.

У ст.1 Закону України №1045-XIV зазначено, крім іншого, що первинна організація профспілки - це добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Відповідно до абз.1 ст.19 Закону України №1045-XIV профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян.

Згідно абз.4 ст.19 Закону України №1045-XIV Профспілки, їх об'єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ.

Згідно абз.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У ст.36 КЗпП України зазначено, що підставами припинення трудового договору є:

1) угода сторін;

2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення;

3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу;

4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45);

5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду;

6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці;

7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи;

7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення;

7-2) з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»;

8) підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до абзаців 1 та 2 ст.45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред'явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

Вищезазначені твердження кореспондується з положеннями закріпленими в ст.33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 року №1045-XIV (надалі - Закон України №1045-XIV).

Відповідно до абз.1 та 2 ст.45 КЗпП України у разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації.

У своїх запереченнях Відповідач посилався на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» від 21.09.2006 року №185-V (надалі - Закон України №185-V) управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб

Відповідно до п.4 ч.1 ст.6 Закон України №185-V уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року №82-р цілісний майновий комплекс Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» передано у державну власність з віднесенням його до сфери управління Мінкультури.

На підставі вимоги позивача 14.07.2015 під головуванням Віце-прем'єр-міністра - Міністра культури України ОСОБА_1 проведено виїзну робочу нараду з питань діяльності Заповідника.

За результатами проведеної наради Першим заступником Міністра культури України надано окреме доручення директору Заповідника ОСОБА_2 підготувати узагальнену інформацію щодо діяльності Заповідника за період роботи з початку 2011 року по 14.07.2015 року, пропозиції щодо плану розвитку Заповідника, зростання чисельності відвідувачів та збільшення туристичних потоків до Заповідника.

Другим пунктом доручення було провести перевірку стану зберігання фондових колекцій Заповідника, а також інших проблемних питань, пов'язаних з його діяльністю.

За результатами перевірки, проведеної представниками управління охорони нерухомої культурної спадщини та заповідників Міністерства культури України, управління музейної справи та культурних цінностей Міністерства культури України з залученням профільних фахівців, генеральному директору Заповідника винесено рекомендації щодо поліпшення ситуації в Заповідника.

Крім того, у запереченнях відповідача вказано, що відповідно до наказу Міністерства культури України від 12.10.2015 №751/0/17-15 «Про звільнення ОСОБА_2.», ОСОБА_2 у зв'язку із закінченням терміну дії контракту 15.10.2015 звільнено з посади генерального директора Заповідника, згідно з пунктом 2 статті 36 Кодексу законів про працю України, а також надано копію відповідного наказу від 12.10.2015 №751/0/17-15.

Зважаючи на вищезазначене та беручи до уваги те, що відповідачем вчинено дії щодо перевірки фактів, викладених у вимозі позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Віце-премєр-міністра - Міністра культури України ОСОБА_1

А також, суд вважає за доцільне зазначити, що предмет спору по справі відсутній, оскільки ОСОБА_2 звільнено з посади генерального директора Заповідника.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову Первинної профспілкової організації Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» відмовити повністю.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко