Справа № 355/2/16-а
Суддя: Коваленко К. В.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 355/2/16-а
Провадження № 2-а/355/3/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленко К.В.

з участю секретаря Старенької С.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Володько С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області про визнання дії посадових осіб неправомірними, зобов'язання призначити пенсію, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, свої вимоги мотивує тим, що з 25.02.1982 року по 10.07.1991 року він був зареєстрований і постійно проживав в с. Діброва Поліського району Київської області і з 1983 року по 1991 рік працював трактористом в колгоспі імені Куйбишева.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 106 від 23.07.1991 року село Діброва Поліського району Київської області відноситься до зони безумовного (обов'язкового) відселення (II) зона.

Вважає, що має право на пільгове призначення пенсії відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В 2015 році позивач звернувся до Управління ПФУ в Баришівському районі з заявою про призначення йомуі пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії та додав до неї вищезгадані підтверджуючі документи.

Рішенням УПФУ в Баришівському районі № 1280 від 27.11.2015 року за результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1 в призначенні такої пенсії йому було відмовлено.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали заявлений позов в повному обсязі. Просять суд визнати дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі щодо призначення йому пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії неправомірними, та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області Володько С.В. в судовому засіданні проти заявленого позову заперечила просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що позивач не надав достатніх доказів для призначення йому пільгової пенсії.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та свідків суд приходить до переконання, що заявлений позов є немотивованим та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

ІНФОРМАЦІЯ_1 йому виповнилось 50 років. Достовірність цих обставин підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1 (а.с.4) та копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.5), виданих на ім'я позивача.

За загальним правилом, передбаченим в ч. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», чоловіки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 60 років.

Разом з тим, у відповідності до п.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-12 Закону України № 796-12 учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають, право на призначенням їм пенсії із зниженням пенсійного віку на 10 років, тобто після досягнення ними 50 років.

Постановою Верховного Суду України від 21.11.2006 року було встановлено, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-12, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», або « Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

В судовому засіданні позивач пояснив суду, що з осені 1983 по осінь 1986 року він проходив службу у ВМФ СРСР, та повернувшись додому, через нетривалий час, пішов працювати в колгосп ім. Куйбишева в с. Діброва Поліського району Київської області.

Дана обставина частково була підтверджена в судовому засіданні свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Так свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що знає позивача давно, так як проживав з ним по сусідству в с. Діброва Поліського району Київської області. Позивач дійсно з 1983 по 1986 роки проходив службу в армії, а після повернення восени 1986 року пішов працювати в колгосп ім. Куйбишева механізатором. Свідок не міг достеменно повідомити суд, скільки часу після повернення з лав ВМФ СРСР позивач відпочивав вдома( можливо півмісяця, можливо місяць), коли приступив до роботи та скільки днів він відпрацював в колгоспі в 1986 році.

Свідок ОСОБА_6 дав суду аналогічні покази.

Суд критично ставиться до показів даних свідків, оскільки вони є неконкретними та спростовуються письмовими доказами наданими позивачем суду, а саме.

З військового квитка позивача НОМЕР_3, дослідженого судом в судовому засіданні, вбачається, що позивач ОСОБА_1 був демобілізований 16.11.1986 року згідно наказу МО СРСР № 206 від 27.09.86 року та став на облік в Поліському РВК Київської області 22.11.1986 року.

З копії довідки № 75 від 07.08.2015 року (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_1, дійсно в періоди часу з 1983 року по 1991 рік працював в колгоспі ім. Куйбишева в с. Діброва Поліського району Київської області та йому нараховувалась заробітна плата відповідно до відпрацьованих трудоднів. Разом з тим в період з 1984 року по 1988 рік відомості про роботу позивача та нарахування йому заробітної плати в довідці відсутні.

З копії довідки №143 від29.12.1992 року виданої колгоспом ім. Куйбишева в с. Діброва Поліського району Київської області, яка була підставою для видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, вбачається, що позивачу нараховувалась заробітна плата в підвищеному розмірі за роботи в с. Луб'янка Поліського району Київської області, разом з тим дані нарахування розпочались лише з 1 лютого 1987 року. Дана обставина свідчить про те, що саме з 1 лютго 1987 року позивач приступив до роботи в колгоспі ім. Куйбишева в с. Діброва Поліського району Київської області.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення , крім випадків , встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача , якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з викладеного суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують факт його роботи в 1986 році, протягом 5 календарних днів в колгоспі ім. Куйбишева в с. Діброва Поліського району Київської області, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ч. 1ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; ст.ст. 8-14, 71, 159,160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,-

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області про визнання дії посадових осіб неправомірними, зобов'язання призначити пенсію відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Баришівського районного суду К. В. Коваленко