Справа № 820/11150/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

27 січня 2016 р. №820/11150/15

Харківський окружний адміністративний суд у колегіальному складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

суддів - Нуруллаєв І.С., Мельникова Р.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського управління юстиції Харківської області, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Хафусової Владислави В'ячеславівни Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 20.08.2015 року №23799006 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за заявою реєстраційний номер 12633924 від 03.08.2015 року для проведення державної реєстрації права власності, форма власності приватна, на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_2 за ОСОБА_1; - зобов'язати Харківське міське управління юстиції та Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України розглянути заяву ОСОБА_1 та документи, та здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. "Ж-2" загальною площею 352,00 кв. м. та житловою площею 138,00 кв. м. з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, форма власності приватна, за ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Реєстраційної служби є необґрунтованими, протиправними та такими, що прийнято всупереч вимогам діючого законодавства, а отже підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України не мав правових підстав для відмови позивачу у державній реєстрації права власності форма власності: приватна, на житловий будинок літ. "Ж-2" загальною площею 352,0 кв. м. та житловою площею 138,0кв. м. з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, оскільки заява з доданими до неї документами подані державному реєстратору з дотриманням порядку та вимог встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Арешт як вид обтяження був зареєстрований пізніше, ніж іпотека, а отже саме ОСОБА_1, як іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки переважно перед будь-якими іншими кредиторами боржника, за виконавчими документами, відповідно до яких був накладений арешт.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 27.01.2016р., не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

В зв'язку з численними відкладеннями розгляду справи, в зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, які мали час на подання до суду документів та в судовому засіданні вже викладали власну правову позицію, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними в ній доказами.

Враховуючи положення ст.ст.122, 128 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу без участі представників сторін у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі документів.

Відповідно до положень ч.1 статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 лютого 2008 року ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали в простій письмовій формі договір позики грошових коштів, відповідно до якого ОСОБА_1 (позикодавець) передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 4166 250,00 грн. (чотири мільйони сто шістдесят шість тисяч двісті п'ятдесят гривень), а ОСОБА_2 зобов'язався повернути її грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому у строк до 01 жовтня 2008 року (а.с. 10, 48).

З метою забезпечення виконання умов договору позики грошових коштів ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) 05 лютого 2008 року уклали іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В., зареєстрований в реєсті за №1064. Відповідно умов якого предметом іпотеки є житловий будинок літ. "Ж-2" з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до умов Іпотечного договору у разі не виконання основного зобов'язання до 01.10.2008 року сторони домовились, що на протязі 3-х (трьох) місяців сторони здійснюють сумісну продаж заставленого нерухомого майна за ціну, що визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а в разі, якщо продаж не буде здійснено у вищезазначений термін, цей договір передбачає перехід права власності на житловий будинок літ. "Ж-2" з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, до іпотекодержателя та є правовою підставою для реєстрації права власності на зазначене майно (а.с. 11, 49).

ОСОБА_2 свого зобов'язання у строк визначений у договорі позики від 05.02.2008 року не виконав.

Позивач звернулась до ОСОБА_2 з заявою посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 26.01.2015 року, в якій вказала про порушення умов договору позики грошових коштів укладеного 05.02.2008 р., та вимагала сплатити борг у тридцятиденний строк (а.с. 13).

03 серпня 2015 року позивач звернулася до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції з заявою №12633924 з приводу реєстрації за нею права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

20 серпня 2015 року держаним реєстратором прав на нерухоме майно Хафусовою Владиславою Вячеславівною Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №23799006, яким було відмовлено у державній реєстрації права власності форма власності приватна, на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_2, за суб'єктом ОСОБА_1, яке мотивоване наявністю арешту на зазначений будинок та не подано документа щодо письмового повідомлення у п'ятиденний строк іпотекодавця про відступлення прав (а.с. 13).

Не погоджуючись з рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ст.37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до абз. 1-2 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, а взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Згідно абз. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно до п. п. 1,6 ч. 1 ст. 19 Закону України від 01.07.2004, 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом, інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно ст.15 Закону України № 1952-IV Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2013, № 868 для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Отже, документи були надані позивачем державному реєстратору за переліком, встановленим Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, також судом встановлено, та не спростовано відповідачами, що ОСОБА_1 вжито усіх заходів щодо вручення вимоги від 26.01.2015 року про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги.

Згідно вимог Порядку, наявність зареєстрованої у Державному реєстрі прав заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Згідно п.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону, одним з яких передбачено стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ст.35 Закону України "Про іпотеку", 26.01.2015 року позивачем на адресу іпотекодавця була направлена через приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахову Г.І. вимога про погашення боргу за договором позики з пропозицією погасити його в тридцятиденний строк.

Як вбачається із свідоцтва, виданого Малаховою Г.І. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, від 06.03.2015року, зазначену заяву було передано 27.01.2015 року.

Суд зазначає, що відповідно до стаття 69, 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд зазначає, що відповідачами не було надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, хоча суд зобов'язував останні надати до судових засідань.

Таким чином, позивачем виконано в повному обсязі вимоги Закону України "Про іпотеку" та умови договору іпотеки, шляхом направлення вимоги про усунення порушень рекомендованим листом на адресу іпотекодавця, погоджену ним в договорі іпотеки. При цьому, неотримання відповідачем зазначеної вимоги не може бути доказом порушення позивачем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність вимог позивача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Беручи до уваги вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 24, 44, 71, 94, 122, 124, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського міського управління юстиції Харківської області, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Хафусової Владислави В'ячеславівни Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 20.08.2015 року №23799006 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за заявою реєстраційний номер 12633924 від 03.08.2015 року для проведення державної реєстрації права власності, форма власності приватна, на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_2 за ОСОБА_1.

Зобов'язати Харківське міське управління юстиції розглянути заяву ОСОБА_1 та документи, та здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. "Ж-2" загальною площею 352,00 кв. м. та житловою площею 138,00 кв. м. з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, форма власності приватна, за ОСОБА_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Харківського міського управління юстиції Харківської області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 61166) судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 61166) судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Полях Н.А.

судді Нуруллаєв І.С.

Мельников Р.В.