Справа № 804/12978/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.04.2015 року №248488, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати дії Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області протиправними;
- податкове повідомлення-рішення від 17.04.2015 року за № 248488 за орендну плату з фізичних осіб на суму 11 890,8 грн. Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області скасувати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, винесене відповідачем з порушенням норм законодавства, а тому підлягає скасуванню, оскільки позивач припинив право користування земельною ділянкою.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити повністю.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
17 квітня 2015 року ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення (форми "Ф") № 248488 на підставі пп. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54, п. 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України, відповідно до якого визначена сума податкового зобов'язання позивача за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" у розмірі 11 890,80 грн., яке є предметом оскарження.
При цьому, 06.02.2003 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду на умовах цього договору частку (25%) у користуванні земельною ділянкою загальною площею 0,0737 га (площа частки складає 0,0184га), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для фактичного розміщення нежитлового приміщення, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом НОМЕР_2 згідно з планом земельної ділянки.
Відповідно до п. 1.2. договору оренди підставою для передачі земельної ділянки в оренду є рішення міської ради від 06.11.2002 року № 214/4.
Відповідно до п. 2.1. договору земельна ділянка передається до 06.11.2017 року. Після закінчення терміну договору його дія закінчується.
23 грудня 2011 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) було укладено додатковий договір до договору оренди землі.
Однак, 29 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарована) було укладено договір дарування частки нежитлового приміщення, відповідно до п. 1 якого дарувальник, передає безоплатно у власність, а обдаровувана приймає у дар, безоплатно 1/4 частку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Опис об'єкта нерухомого майна: в літ. А-1 частини нежитлового приміщення прибудоване до житлового будинку літ.А-9, поз. 1-23, загальною площею 390,2 кв.м. За завою власника відчужується ј частка нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 8 договору дарування сторони домовились, що під передачею нерухомого майна, що є предметом цього договору, за цим договором слід вважати символічну передачу речі. Прийняття обдарованою від дарувальника ключів на вказане нерухоме майно свідчить, що передача речі відбулась.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відбулась реєстрація права власності на нерухоме майно, 29.10.2013 року.
При цьому, відповідно до п. 7.4.5. договору оренди земельної ділянки від 06.02.2003 року орендар зобов'язаний у разі зміни назви чи господарсько-правової форми орендаря, а також після відчуження частини або усього нерухомого майна, що розташоване на орендованій земельній ділянці, орендар повинен звернутися з орендодавця з клопотанням про внесення відповідних змін до правовстановлюючих документів та Державного земельного кадастру.
Так, заявою від 12 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до міського голови м. Дніпропетровська Куліченко І. І. з питанням щодо укладення договору оренди земельної ділянки з новим землекористувачем, у зв'язку зі зміною власника нежитлового приміщення.
13 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся до міського голови м. Дніпропетровська із заявою, де зазначив, що у зв'язку із укладенням договору дарування, згідно ст.ст.7, 31 Закону України "Про оренду землі" та ст.ст.120, 141 Земельного кодексу України, просить договір оренди земельної ділянки від 06 лютого 2003 року, додатковий договір від 23 грудня 2011 року, вважати припиненими з 29 жовтня 2013 року та просить прийняти частку орендованої земельної ділянки згідно акту приймання-передачі земельної ділянки.
В листопаді 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив, що згідно ст.7 Закону України "Про оренду землі" договір оренди 25% земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 - припинився на підставі договору дарування. Таким чином, з 29 жовтня 2013 року землекористувачем та платником плати за землю є ОСОБА_3.
Також в листопаді 2013 року ОСОБА_2 також звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив, що договір оренди земельної ділянки припинився та позивач довів про це до відома відповідача листом від 14 листопада 2013 року, та просить провести на надати перерахунок по сплаті орендної сплати за землю за 2013 рік з урахуванням того, що з 29 жовтня 2013 року він не є платником оренди землі по договору оренди 25% земельної ділянки загальною площею 0,0737 га, площа частки складає 0,0184 га, за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2.
Листом від 11 лютого 2014 року №2508/10/04-66-15-02 Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі повідомила, що підставою для перерахунку орендної плати за землю є дані державного земельного кадастру, які підтверджують факт припинення права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1.
При вирішенні даного адміністративного позову, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до пункту "а", "е" статті 141 Земельного кодексу України до підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Крім того, ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Отже, виходячи із вищенаведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу - права власності або права користування.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.
Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України)
Згідно статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (п.287.6 Податкового кодексу України).
Відповідно до статті 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Зважаючи на це, з моменту виникнення в особи права власності на нерухоме майно, розташоване на орендованій іншою особою земельній ділянці, попередній власник нерухомого майна вже фактично не використовує земельну ділянку, а відтак не повинен сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Отже нарахування позивачу податковим органом податкового зобов'язання щодо орендної плати є не правомірним.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 17.04.2015 року № 248488 за зобов'язанням з орендної плати з фізичних осіб є таким, що винесено протиправно та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про визнання дій Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області протиправними задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Суд зазначає, що діяльність працівників відповідача з винесення податкового повідомлення-рішення є лише службовою діяльністю таких осіб на виконання своїх посадових обов'язків. Тобто, вказані дії податкового органу є частиною процесу реалізації своїх повноважень відповідачем, наданих їм чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішень, які породжують юридичні наслідки для позивача, у зв'язку з чим суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача є оскарження саме податкового повідомлення-рішення.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат слід здійснити згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.04.2015 року № 248488 за орендну плату з фізичних осіб на суму 11 890,80 грн. Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко