Справа № 727/2628/14-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2016 р. м. Київ К/800/53164/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернулась до суду із позовом до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради (надалі - відповідач, Департамент), третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3, в якому просила:

визнати протиправними дії Департаменту щодо відмови у надані їй містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на здійснення прибудови до квартири АДРЕСА_1;

зобов'язати відповідача надати ОСОБА_2 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на здійснення прибудови до квартири АДРЕСА_1.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернулась до Вищого адміністративного суду із касаційною скаргою, в якій просила судові рішення скасувати, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заперечень на дану касаційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 3 листопада 2000 року належить квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Вказаний будинок №73 розташований на земельній ділянці площею 0,0696 га, яка згідно договору оренди землі №7168 від 27 травня 2011 року, укладеного між Чернівецькою міською радою та співвласниками будинку, надана в платне користування для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель.

З метою покращення умов проживання позивач замовила та отримала містобудівний розрахунок з основними техніко-економічними показниками та можливістю здійснити прибудову до її квартири.

ОСОБА_2 звернулась до Департаменту із заявою про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію її квартири.

Відповідач листом №КО-1967/0047/01 від 26 березня 2014 року відмовив позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, у зв'язку з тим, що позивач не надала згоди власників сусідніх будинків на здійснення вказаної реконструкції, а також у зв'язку з тим, що проектним рішенням реконструкції квартири позивача передбачено добудову, яка блокується із сусіднім будинком АДРЕСА_2.

Не погоджуючись із відповіддю Департаменту, позивач звернулась до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що Департамент, відмовляючи ОСОБА_2 у надані містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на здійснення прибудови до зазначеної квартири, діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів з висновком судів попередніх інстанцій не погоджується з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності, що спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, встановлює Закон України від 17 лютого 2011 року N 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі - Закон N 3038-VI).

Пунктом 8 статті 1 Закону N 3038-VI (в редакції від 19 вересня 2013 року, що була чинна на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Процедуру надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст визначає Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 7 липня 2011 року N 109, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за N 912/19650 (надалі - Порядок).

Однак, судами даний Порядок не був застосований до спірних відносин.

Згідно з пунктом 2.1. Порядку містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Пунктом 2.2. Порядку встановлений перелік документів, які подає замовник для отримання містобудівних умов та обмежень.

Пунктом 1.2 Порядку визначено, що замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до пункту 2.4. Порядку розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Отже, законодавець встановив перелік документів, які повинні бути додані до заяви про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, визначив єдину підставу для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не надали правової оцінки заяви ОСОБА_2 для отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не дослідили документи, які позивач додала до даної заяви та не надали оцінку щодо відповідності забудови позивача положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Без з'ясування вказаних обставин неможливо перевірити законність оскаржуваного рішення. Таким чином, судами неповно встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.