Справа № 826/12852/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 січня 2016 року письмове провадження № 826/12852/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (надалі також - відповідач), в якому з урахуванням поданих уточнень позовних вимог просить :

- визнати протиправною і скасувати постанову Головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Проца В.С. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 липня 2013 року у виконавчому провадженні № 38175477.

- визнати протиправними дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Проца В.С., які полягають у поданні заяви про проведення державної реєстрації обтяжень нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресами: 1) АДРЕСА_1; 2)АДРЕСА_2.

- зняти арешт з майна ОСОБА_1, що знаходиться за наступними адресами: 1) АДРЕСА_1; 2)АДРЕСА_2.

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві вчинити усі необхідні дії щодо припинення обтяження на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться за адресами: 1) АДРЕСА_1; 2) АДРЕСА_2, в тому числі протягом п'яти робочих днів з дня набрання постановою законної сили, подати до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно припинення обтяження та зняття заборони на відчуження зазначеного майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відповідачем протиправно винесено постанову про накладення арешту на майно боржника, оскільки боржник не повідомлявся про відкриття виконавчого провадження в рамках якого таку постанову винесено, чим його позбавлено права на добровільне виконання виконавчого напису.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, письмових заперечень з приводу заявленого позову не подав. Через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд справу у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

На виконанні у Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу №3925 від 10.04.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Центр конфліктології та права" коштів в розмірі 115 140,00грн.

Вказане виконавче провадження відкрито відповідно до постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Проц В.С. від 30.05.2013 року № 38175477.

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Проц В.С. від 15.07.2013р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1.

Позивач дізнавшись про винесення вказаної постанови, звернувся із листом до Головного управління юстиції у м. Києві, щодо зняття обтяження з його майна.

Листом відповідача від 30.04.2015р. № 598/04-31 його повідомлено, що постановою державного виконавця від 16.06.2014р. виконавче провадження № 38175477 закінчено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а тому зняття арешту з належного боржнику майна, можливо лише у судовому порядку.

Позивач вважає, дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови та подання заяви про проведення державної реєстрації обтяжень нерухомого майна протиправними, а постанову такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

У відповідності до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV, цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи, щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Нормами ч. 1 і 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. При цьому рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Таким виконавчим документом згідно зазначеної статті є, зокрема, виконавчий напис нотаріуса.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Виконавче провадження № 38175477 було відкрите 30.05.2013 року за заявою стягувача про примусове виконання виконавчого напису від 10.04.2013 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Некриловим К.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Центр Конфліктології і права» кошти в розмірі 115 140,00 грн.

Позивач зазначає, що частково не визнає суму боргу, що зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження, оскільки частина боргу сплачена ним раніше. Також повідомляє, що вживає заходи щодо погашення тієї суми боргу, що визнає.

З наданих позивачем пояснень вбачається, що копій відповідних постанов державного виконавця останній не отримував, а відтак не мав можливості використати своє право на оскарження спірних постанов у строк визначений законом.

Про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження йому стало відомо від стягувача лише 17.12.2014 року на чергових переговорах щодо погашення боргу.

У зв'язку з цим, уповноважений представник позивача 18.12.2014 та 22.12.2014 року звернувся до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві із заявами про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 38175477.

Матеріали справи не містять доказів направлення позивачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 38175477. Будь-яких заперечень на позовну заяву чи інших доказів по справі відповідач не надав.

Також, відповідачем не надано на вимогу суду матеріалів виконавчого провадження та документів, на підставі яких були прийняті оскаржувані рішення, що не дає суду змоги встановити фактичну наявність підстав для їх прийняття.

Враховуючи, що відповідачем не дотримано порядку відправлення постанови про відкриття виконавчого провадження, суд вважає, що посилання позивача на необізнаність щодо відкриття такого виконавчого провадження є обґрунтованим.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов'язковою передумовою здійснення примусових заходів спрямованих на виконання рішення, є не виконання боржником своїх зобов'язань у термін визначений постановою про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що арешт майна боржника є заходом забезпечення виконання вимог виконавчого документа та може застосовуватися державним виконавцем після спливу строку, встановленого боржнику для його добровільного виконання.

Як зазначив позивач, а зворотного відповідачем не доведено, жодних документів по виконавчому провадженню ОСОБА_1 не отримував.

Постановою начальника управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 26.08.2014р. №183/14, що складена за результати проведеної перевірки дій державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С. при примусовому виконанні виконавчого провадження № 38175477 встановлено допущення порушень законодавства державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С. при примусовому виконанні виконавчого провадження № 38175477, матеріали виконавчого провадження направлено для вжиття заходів щодо приведення виконавчого провадження у відповідність до вимог Закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржена позивачем постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Зважаючи на протиправність винесеної постанови № 38175477 від 15 липня 2013 року, якою головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Проц В.С. накладено арешт на 1/4 частини квартири позивача за адресою: АДРЕСА_3, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зняття арешту з вказаного майна.

Водночас належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов'язання відповідача зняти арешт з майна, оскільки позовна вимога про зняття арешту безпосередньо за рішенням суду пов'язана із здійсненням відповідачем владних повноважень під час адміністративних процедур (дискреційні повноваження), а тому суд не може своїм рішенням підміняти орган, на який законом покладено обов'язок прийняття такого.

Щодо вимог позивача про зняття арешту з майна ОСОБА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, судом встановлено наступне.

16.06.2014 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, в межах якого на майно ОСОБА_1 накладено арешт закінчено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

У постанові про закінчення виконавчого провадження № 38175477 від 16.06.2014 року вказано, що згідно витягу з реєстру нерухомого майна за боржником зареєстровано 1/4 квартири за місцем проживання. У вказаній квартирі проживають неповнолітні, що тягне за собою неможливість її реалізації. Відповідно до вказаного витягу та заяви стягувача за боржником зареєстровано нерухомість у м. Ржищеві, а саме квартира АДРЕСА_4. Державним виконавцем на адресу відділу направлялась постанова про перевірку та опис вказаної квартири. Станом на 16.06.2014 відповідь не надходила, постанова винесена та направлена 22.01.2014. Вказаний виконавчий документ направляється для проведення виконавчих дій з вказаним майном.

Згідно листа відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві вих. № 11549 від 12.05.2015 року, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу №3925 від 10.04.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Центр конфліктології та права" коштів в розмірі 115 140,00грн., станом на 08.05.2015 року перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ржищівського міського управління юстиції Київської області. Будь - яких рішень державного виконавця про накладення арешту на вказане майно матеріали справи не містять, а судом наявність таких не встановлена, у зв'язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованими.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві вчинити усі необхідні дії щодо припинення обтяження на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться за адресами: 1) АДРЕСА_1; 2) АДРЕСА_2, в тому числі протягом п'яти робочих днів з дня набрання постановою законної сили, подати до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно припинення обтяження та зняття заборони на відчуження зазначеного майна, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі прийняття рішення судом про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Таким чином, законом покладено на відповідача обов'язок зняти арешт з майна на підставі судового рішення, що набрало законної сили, що не потребує додаткового судового втручання.

Вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Проца В.С., які полягають у поданні заяви про проведення державної реєстрації обтяжень нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресами: 1) АДРЕСА_1; 2)АДРЕСА_2., також задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначалося, такі відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, не вчинялися. А всі інші дії відповідача відносно нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2., вчинені в межах його повноважень та у спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову Головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Проца Віктора Степановича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 липня 2013 року у виконавчому провадженні № 38175477.

Зобов'язати відділ Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві вчинити дії щодо зняття арешту з квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який був накладений на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та заборони на його відчуження № 38175477 від 15 липня 2013 року.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій