Справа № 810/4553/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4553/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09.10.15р. у справі №810/4553/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Локальні Логістичні Мережі» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду та з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21.07.15р. №8908/10/10-13-15-01-22 про невизнання податкової декларації ТОВ «Локальні Логістичні Мережі» з податку на додану вартість за червень 2015 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5) за звітний податковий період та зобов'язати відповідача внести до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», інших автоматизованих інформаційних системах податкового органу показники податкової декларації ТОВ «Локальні Логістичні Мережі» з податку на додану вартість за червень 2015 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5) за звітній податковий період.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09.10.15р. адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 21.07.15р. №8908/10/10-13-15-01-22 про невизнання податкової декларації ТОВ «Локальні Логістичні Мережі» з податку на додану вартість за червень 2015 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5) за звітний податковий період.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що подана позивачем звітність заповнена з порушенням норм Податкового кодексу України, Наказу Міністерства фінансів України від 23.09.14р. №966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», зареєстрованого в Мін'юсті 14.10.14р. за №1267/26044, а саме: в декларації за червень 2015 року зазначені не достовірні дані щодо місцезнаходження ТОВ «Локальні Логістичні Мережі».

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, тоді як постанова суду першої інстанції у її резолютивній частині підлягає зміні, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач 16.07.15р. засобами електронного зв'язку подав до відповідача податкову декларацію з ПДВ за червень 2015 року з додатками, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №2 (а/с 47).

На адвокатський запит від 10.08.15р. відповідач листом від 18.08.15р. №9547/10/10-13-15-01 повідомив про те, що подана позивачем податкова декларація з ПДВ за червень 2015 року не визнана як податкова звітність, про що було повідомлено товариство листом від 21.07.15р. за №8908/10/10-13-15-01.

Як зазначає позивач, листа від 21.07.15р. за №8908/10/10-13-15-01 він отримав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкова декларація подана у відповідності до вимог Податкового кодексу України, з дотриманням вимог та зазначенням усіх необхідних реквізитів, які передбачені ст.ст. 48 та 49 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, однак вважає за необхідне змінити її резолютивну частину в частині задоволених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення усіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою контролюючого органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

У даному випадку, обставини справи свідчать про те, що Декларація з ПДВ за червень 2015 року містить усі необхідні реквізити, які передбачені п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, що не спростовано апелянтом, а відтак відмова податкового органу у прийнятті декларації з тих підстав, що декларація не відповідає вимогам Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 23.09.14р. №966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», зареєстрованого в Мін'юсті 14.10.14р. за №1267/26044 є протиправною.

Матеріали справи містять витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачається, що позивач знаходиться за адресою, яка вказана у рядку 06 «Податкова адреса» податкової декларації, відтак доводи апелянта про відсутність підприємства за місцезнаходженням не відповідають дійсності.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб'єктом владних повноважень при прийнятті ними рішень та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень (ст.2 КАС України), є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб'єкт владних повноважень зобовґязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб'єкта вланих повноважень має прийматися обгрунтовано, тобто у урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова прийняти податкову декларацію невмотивована та необґрунтована, як того вимагає податкове законодавство.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Задоволення судом позовних вимог щодо визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України. Тому в такому разі обов'язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином.

Таким чином, резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати).

При цьому, вимоги про зобов'язання податкового органу прийняти податкову декларацію, визнання протиправними рішення, дії, бездіяльності податкового органу, визнання поданої декларації податковою звітністю, визнання податкової декларації поданою слід розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату.

Відповідні висновки суду можуть бути викладені в мотивувальній частині рішення з посиланням на абзац десятий частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, яка надає право суду прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав позивача. У резолютивній частині відображається власне протиправність відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату. Суди повинні розглянути питання щодо протиправності відмови у прийнятті податкової декларації, незважаючи на те, в якій словесній формі сформульовані позовні вимоги позивача, якщо зі змісту таких вимог вбачається, що вони спрямовані на відновлення прав платника податків, порушених внаслідок такої відмови.

Про зазначене йдеться у Інформаційному листі ВАСУ від 15.06.12р. №1503/12/13-12.

Відтак, суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, фактично визнавши відмову протиправною, не зазначив дату фактичного отримання органом державної податкової служби податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 2, 201 ч. 1 п. 1 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09.10.15р. у справі №810/4553/15 - залишити без задоволення.

Змінити постанову Київського окружного адміністративного суду від 09.10.15р. у справі №810/4553/15 у частині задоволених позовних вимог, а саме:

Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Локальні Логістичні Мережі» з ПДВ за червень 2015 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5) за звітний податковий період, а податкову декларацію з ПДВ за червень 2015 року з додатками визнати такою, що подана у момент фактичного її отримання Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області - 16.07.15р.

У іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 09.10.15р. у справі №810/4553/15 - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області (адреса: 08132, м. Вишневе, вул. Ломоносова, 34; ) до Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: ГУДКCУ у м. Києві; код банку отримувача (МФО): 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду у розмірі 2 679 (дві тисячі шістсот сімдесят дев'ять) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.