Справа № 754/10095/15-а
Суддя: Петріщева І. В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/353/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2015 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеною заявою, в якій просить: 1). Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва щодо відмови їй в переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 2). Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва перевести її з з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23.03.2015 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, наведених у позові, зазначивши, що рішення відповідача щодо відмови в переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника є таким, що прийняте поза межами його повноважень та у спосіб, який не передбачений діючими Законами України, тобто таким, що суперечить ст. 19 Конституції України.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, зазначивши, що Управлінням у зв'язку з вирішенням пенсійного забезпечення ОСОБА_1, а саме переведення її на інший вид пенсії згідно наданих документів, було проведено аналіз документів, які містяться в пенсійній справі. Після аналізу документів було з'ясовано, що табель обліку робочого часу не завірений організацією у складі якої виконувалися роботи, доплата за роботу в зоні відчуження проведена у 1993 році, первинні документи того часу відсутні, а для врахування премії 60% померлого годувальника необхідно додати положення про преміювання. Оскільки є зауваження до документів, які знаходяться в матеріалах пенсійної справи померлого ОСОБА_3, то Управління не має підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 23 червня 1974 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження.

ОСОБА_3 був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується копією посвідченням серія НОМЕР_1 та був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується вкладкою НОМЕР_2 до даного посвідчення.

Відповідно копії Довідки, наданої Житлово-будівельним кооперативом "Річковик 1" позивач проживала разом з чоловіком по день його смерті за зазначеною адресою.

Відповідно до Експертного висновку №9837 від 25.12.2014 року Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_3, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Крім того матеріали справи містять копію Довідки Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот", в якій місцем виконання робіт з 19 травня 1986 року по 26 травня 1986 року зазначено м. Чорнобиль, де також зазначено розмір посадового окладу за відпрацьовані дні в зоні відчуження в м. Чорнобиль.

Відповідно довідки від 05.02.2015 року №009-Б44 ОСОБА_1 - дружина померлого ОСОБА_3, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, категорії 1, дана довідка є підставою для надання їй пільг і компенсацій, передбачених пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23, 27 ст. 20, ст. 48, 52, 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

23 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника, у зв'язку зі смертю чоловіка, який мав статус інваліда ЧАЕС та отримував пенсію як ліквідатор.

Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва листом №4341/06-1 від 12.06.2015 відмовило у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Статтею 37 даного Закону визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі, а саме, на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Виходячи зі змісту наведених норм, отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що була призначена померлому годувальнику.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацами 1, 8, 9 пункту 1 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523 (чинними на момент смерті годувальника) передбачено, що цей порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків; у разі коли особа пропрацювала в зоні відчуження менше календарного місяця в 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час в одному з неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження.

На момент звернення позивача до Управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи регулювався Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.

Аналогічно із положеннями Порядку № 523, Порядком № 1210 встановлено, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування збитків, який визначається згідно з законодавством.

Отже, вирішуючи даний спір, суд приходить до обґрунтованого висновку про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відмова відповідача з підстав того, що: табель робочого часу не завірений організацією у складі якої виконувались роботи; доплата за роботу в зоні відчуження проведена у 1993 році; первинні документи того часу відсутні, (лист від 12 червня 2015 року №4341/06-1) є протиправною, оскільки не відповідає Закону.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що фізична чи юридична особа може оскаржити до адміністративного суду будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, шляхом подання адміністративного позову з вимогами, перелік яких міститься у частині четвертій статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки такий перелік не є вичерпним, особа може обрати й інші вимоги на захист своїх прав, свобод чи інтересів у сфері публічно - правових відносин, але, виходячи із закону, яким визначається порядок реалізації прав та свобод у сфері публічно-правових відносин, враховуючи компетенцію адміністративних судів (ст. 17 Кодексу), а також повноваження суду при вирішенні справи (ст. 162 Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до чинного закону, а саме чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для відмови у задоволенні позовних вимог немає, а доводи, наведені відповідачем, спростовуються вище наведеним.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши ці докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини, на які посилається позивач, як на підстави своїх вимог, доведені з його боку, підтверджені певними засобами доказування, а відтак, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1-16, 69-71, 94, 158-164, 167, 254 - 258, 293 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23.03.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення постанови або з дня отримання копії постанови з одночасним направленням копії апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Петріщева І.В.