Справа № 826/22382/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського ноторіального округу Єгорової Марини Євгенівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс", ОСОБА_4 про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_4 з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2015 №22283217.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Позивач, відповідач та ОСОБА_4, до судового засідання не з'явилися, що не заважає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 04.07.2008 року позивачем укладено з ВАТ «Сведбанк» кредитний договір №0703/0708/71-137, згідно п.1.1 якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 50 000,00 доларів США.

04.07.2008 року з метою забезпечення належного виконання Кредитного договору №0703/0708/71-137 від 04.07.2008 укладено з ВАТ «Сведбанк» іпотечний договір №0703/0708/71-137-Z-1. На забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 77,81 кв. м. (п.2 іпотечного договору).

ПАТ «Сведбанк» укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» договір факторингу №15 від 28.11.2012 (а.с.70) та договір про відступлення права за іпотечним договором, згідно яких право вимоги за кредитним договором №0703/0708/71-137 від 04.07.2008 та іпотечним договором перейшло ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

21.05.2015 позивачем отримано вимогу про усунення порушень від ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» з повідомленням про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечними договорами останньому з вимогою сплатити у тридцятиденний строк заборгованість. Позивач листом від 25.05.2015 повідомив третю особу про незгоду з: необхідністю оплати, з особою кредитора, сумою заборгованості.

Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2015 №22283217 на вищевказаний об'єкт житлової нерухомості за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду.

Приписами ч.1 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст.18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно ч.1 ст.9 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Відтак, державна реєстрація права власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Водночас, не передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості. Отже, повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

В той же час, відповідачем нотаріальна дія з нерухомим майном не вчинялася. Посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права власності на нерухоме майно не мало місця.

Разом з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі іпотечного договору №0703/0708/71-137-Z-1, який містить застереження про можливість іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки, ТОВ «Вектор плюс» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 №607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб", у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають, зокрема, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Згідно Указу Президента України від 06.04.2011 №401/2011 "Про затвердження Положення про Державну реєстраційну службу України" Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади. Укрдержреєстр є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації

Згідно пп.10 п.3 вказаного Положення передбачено, що Укрдержреєстр здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Згідно п.7 Положення Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Таким чином, дії нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя були протиправними у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

Відтак, реєстраційна дія щодо реєстрації права власності на об'єкт житлової нерухомості за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» проведена з порушенням компетенції, а тому суперечить вимогам закону.

Крім того, згідно довідки Запорізької міської ради Міського комунального підприємства «Основаніє» Центр обслуговування споживачів №14.09.2015 за вищевказаною адресою: зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1.).

Згідно приписів ст.17 Закону України "Про охорону дитинства" та ст.177 Сімейного кодексу України правочини щодо майнових прав малолітньої дитини потребують дозволу органу опіки та піклування.

Відповідно до ст.16 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в її право на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або посягання на її честь та гідність. Дозвіл органу опіки та піклування на відповідний правочин не надавався, що не спростовано апелянтом.

Також, згідно частин 1, 2 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Згідно ст.24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи викладене, при відступленні права вимоги за іпотечним договором, особа, яка вчинила таке відступлення має письмово повідомити боржника про такі дії.

Як встановлено судом першої інстанції, апелянт зазначав, що повідомлення про відступлення права вимоги було направлено позивачу, проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин не надано, а позивачем заперечувалось отримання вказаного документу. Вказане не спростовано апелянтом при апеляційному розгляді справи.

Крім того, згідно реєстраційної справи, де містяться картки прийому заяви (а.с.95, 102) та заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вбачається, що згідно першої заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.94) слідує, що третьою особою подано з метою реєстрації виникнення права, а з іншої (а.с.101) припинення права на спірний об'єкт. Згідно карток прийому заяви (а.с.95) з метою реєстрації права виникнення надано іпотечний договір, а з метою припинення (а.с.101) лист повідомлення. Інших документів, зокрема договору про відступлення права вимоги, повідомлення боржника про відступлення права вимоги у переліку документів поданих із заявою у картці прийому не значиться.

Колегія суддів також вказує, що відповідно до п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від 03.06.2014 року протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст.4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Закон №1304-VII втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості (п.3 Закону №1304-VII).

Враховуючи вищевикладене, квартира, яка має загальну площу 77,81 кв.м. та є постійним місцем проживання, в тому числі, для неповнолітніх осіб, не може бути примусово стягнута на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 01.12.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 98, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.