Справа № 825/20/16
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2016 року Чернігів Справа № 825/20/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Терехової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора в особі державного нотаріуса О.Н. Анікейчик Першої Чернігівської державної нотаріальної контори

третя особа ОСОБА_3

про скасування рішення

за участю

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від третьої особи ОСОБА_4, свідоцтво від 19.06.2014 Серії НОМЕР_1,

ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1, в якому просить:

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 26.05.2015 (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015), державного реєстратора прав на нерухоме майно державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори О.Н. Анікейчик на 1/5 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктом ОСОБА_3.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обґрунтовуючи їх тим, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2015 року (цивільна справа №750/7410/15-ц) та ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2015 року, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_3 26.05.2014 державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик О.Н. за реєстровим № 4-703, спадкова справа № 191/2015.

У зв'язку із визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я ОСОБА_3, на підставі якого відбулася державна реєстрація права власності за вказаною особою на нерухомо майно, а саме, на 1/5 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, рішення державного реєстратора від 26.05.2015 (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень також підлягає скасуванню.

При цьому, позивач зазначає, що в грудні 2015 року остання, через свого представника, звернулась до державного реєстратора в особі державного нотаріуса Анікейчик О.Н. Першої Чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 26.05.2015 (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015) на 1/5 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за суб'єктом ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.05.2014 за № 4-703.

Вважає, що листом від 09.12.2015 за № 4579/01-16 позивачу було фактично відмовлено в скасуванні зазначеного рішення про державну реєстрацію прав та зазначає, що підставою відмови, стала відсутність у позивача, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечила та просила у його задоволенні відмовити, пояснивши, що на разі Апеляційним судом Чернігівської області та Деснянським районним судом м. Чернігова розглядаються справи про усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1 та про визнання права власності на частину будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2015 року (цивільна справа №750/7410/15-ц) та ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2015 року було визнане недійсним видане ОСОБА_3 свідоцтво про право спадщину за № 4-703 на належну частку у спадщині будинку АДРЕСА_1, до складу якої увійшла 1/5 частина домоволодіння, на підставі якого вподальшому було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2015 № 4-703, права власності про належність 1/5 частин будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Листом від 09.12.2015 за № 4579/01-16 нотаріусом на адвокатський запит щодо винесення постанови про відмову в скасуванні рішення державної реєстрації права власності на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., що надійшов до Першої чернігівської державної нотаріальної контори 08.12.2015 та зареєстрований за вх. № 3479/01-16, було повідомлено, що необхідно розрізняти поняття щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії та відмови щодо внесення запису про скасування державної реєстрації прав.

При цьому, було запропоновано належному заявнику звернутись до Першої чернігівської державної нотаріальної контори з метою подачі заяви про скасування державної реєстрації прав. Повідомлено, що відповідно до ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та наказу МЮУ від 12.12.2011 № 3502/5 «Про затвердження Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» за результатом розгляду заяви буде винесено відповідний процесуальний документ.

Вирішуючи спір, з огляду на аргументацію позивача, суд зазначає, що правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закону).

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції станом на момент звернення представника позивача з адвокатським запитом) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Між тим, зазначена стаття не визначає порядок внесення такого запису.

Поряд з цим, згідно абзаців першого та третього пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що скасування державної реєстрації прав здійснювалось реєстратором на підставі рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі заяви форма та вимоги до заповнення якої встановлені Мін'юстом.

Поряд з цим, необхідно наголосити, що відповідно до позиції Верховного суду України, викладеної в постанові Пленуму № 13 від 20 жовтня 2008 року, суд не може підміняти собою державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього інше рішення, яке б відповідало Закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд не має права скасувати спірне рішення про державну реєстрацію права власності від 26.05.2015 (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015), оскільки саме на відповідача Законом покладено зазначені повноваження за умови дотримання відповідної процедури, як-то звернення належного заявника до реєстратора з метою подачі заяви про скасування державної реєстрації права власності на спірне майно, за результатом розгляду якої буде винесено відповідний процесуальний документ. І лише у разі можливого відмовлення у такому скасуванні заявник може захистити своє порушене право шляхом визнання такої відмови неправомірною та зобов'язати вчинити відповідні дії.

Тобто, у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Суд наголошує, що на запитання - чи звертався позивач до відповідача із заявою щодо скасування такого рішення, нотаріусом у відповіді від 22.01.2016 № 146/01-16 (а.с 30) було повідомлено, що з даного приводу позивач не зверталась.

Зазначена правова позиція також висловлена і Вищим адміністративним судом України в ухвалі суду від 10.09.2015 у справі № К/800/31980/14.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" станом на 01.01.2016 була викладена законодавцем в наступній редакції, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Тобто, позивач, в межах дії Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який набрав чинності з 01.01.2016, має можливість звернутись до реєстратора з відповідною заявою про скасування державної реєстрації прав, які є предметом даного спору, та з рішеннями суду (рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2015 року), якими було скасовано документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав власності на 1/5 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (Свідоцтво про право спадщину від 26.05.2015 за № 4-703) і до Державного реєстру прав буде внесений відповідний запис про скасування державної реєстрації прав на підставі та відповідно до вимог ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141.

Таким чином, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права та за відсутності рішення державного реєстратора про відмову у скасуванні державної реєстрації права власності на 1/5 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого за ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Ю.О.Скалозуб