Справа № 447/2078/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2016 р. м. Київ К/800/12279/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Жидачівської міської ради, треті особи - Прокуратура Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Мале підприємство "Затишок" про визнання протиправним і скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2, звернулася із позовом про визнання протиправним та скасування рішення Жидачівської міської ради №143 від 08.04.2011 року «Про розгляд протесту прокурора Жидачівського району на рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради народних депутатів від 26.04.1996 року №127».

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 22.10.2013 р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Жидачівської міської Ради за №143 від 08.04.2011 року «Про розгляд протесту прокурора Жидачівського району на рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради народних депутатів від 26.04.1996 року №127». Рішення мотивовано тим, що відповідач скасовуючи власне рішення діяв всупереч наданих йому повноважень, та викладених в рішенні Конституційного суд України тлумаченням.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції

Судова колегія вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 27 вересня 1993 року ухвалою Жидачівської міської ради народних депутатів Жидачівського району Львівської області було вирішено продати приміщення магазину у будинку АДРЕСА_1 загальною площею 127 кв.м. малому підприємству «Затишок». На підставі даної ухвали, 30 вересня 1993 року між Жидачівскою міською радою та малим підприємством «Затишок» було укладено договір купівлі-продажу приміщення магазину.

На підставі договору купівлі-продажу, рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської ради від 29.10.1993року №311, право власності на приміщення загальною площею 127 м2 в житловому будинку АДРЕСА_1, визнано за малим підприємством «Затишок».

Рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської ради від 26 квітня 1996 року №127 було внесено зміни в рішення від 29.10.1993р. №311 згідно яких право власності на приміщення визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

На підставі даного рішення, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було видано відповідні свідоцтва про право власності на приміщення магазину в рівних частинах.

23 квітня 2011 року прокуратурою Жидачівського району внесено протест №613 вих-11 на рішення виконкому Жидачівської міської ради №127 від 26.04.1996р.

Розглянувши протест прокурора, Жидачівської міської ради рішенням від 08 квітня 2011 року №143 задовольнила його, скасувала рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради від 26.04.1996р. №127.

Задовольняючи позов суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що відповідач скасовуючи власне рішення діяв всупереч закону та наданих йому повноважень.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача прийнято на підставі та у відповідності до наданих йому повноважень, оскільки приймаючи рішення про скасування попереднього свого рішення відповідач керувався законними діями прокурора, яким винесено припис про порушення попереднім рішенням вимог закону.

Висновок суду апеляційної інстанції про законність оскаржуваного у справі рішення, яким було скасовано власне рішення судова колегія вважає помилковим.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачає, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

При цьому за змістом рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року №1-9/2009, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні акти є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання.

Відповідну правову позицію про неможливість скасування ненормативних правових актів, які є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їх виконання, висловив Верховний Суд України у постанові від 04.06.2013 року у справі 21-64а13, яка в силу статті 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи з вищенаведеного міськрада скасовуючи своє рішення діяла в супереч наданим їй повноваженням та не у спосіб передбачений законом, у зв'язку із чим суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов правильного висновку, а суд апеляційної інстанції необґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року скасувати та залишити в силі постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2013 року.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець