Справа № 805/4889/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 р. Справа №805/4889/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13 год. 55 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаш Г.П.,

при секретарі - Кочетові В.К.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача - Тактарової С.А. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Донецької обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмови у наданні вкладки до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності; зобов'язання видати вкладку до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності до 01.11.2016 року за висновками МСЕК від 14.10.2013 року на підставі акту огляду №1179, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Донецької обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмови у наданні вкладки до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності; зобов'язання видати вкладку до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності до 01.11.2016 року за висновками МСЕК від 14.10.2013 року на підставі акту огляду №1179.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що згідно встановленого статусу та у відповідності до висновку МСЕК він є інвалідом 3-ї групи, пов'язаної з впливом іонізуючого опромінювання, та відноситься до 1-ї категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Встановлення цього статусу відбулось через вплив небезпечних факторів внаслідок порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною та правил зберігання речовин, зокрема, радіоактивного джерела Сs - 137, що знаходився до 29.11.1998 року в міжквартирній стіні будинку АДРЕСА_1. В свою чергу, такий зв'язок між ушкодження здоров'я позивача та впливом небезпечних радіаційних факторів встановлено висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії (ради) на засіданні №25 від 10.07.2007 року, та підтверджено висновком МСЕК від 14.10.2013 року на підставі акту огляду №№1179 з встановленням інвалідності до 01.11.2016 року.

Позивач зазначає, що при його зверненні до відповідача із вимогою щодо надання йому вкладки до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, відповідачем листом від 16.09.2015 року за вих. №М-0316-11-1.4.1 фактично відмовлено ОСОБА_3 у визнанні за ним відповідного статусу з наданням відповідної вкладки.

Таким чином, просив визнати неправомірною відмову відповідача у наданні вкладки до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності, та зобов'язати видати вкладку до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності до 01.11.2016 року за висновками МСЕК від 14.10.2013 року на підставі акту огляду №1179.

Відповідач позовні вимоги не визнав. В матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позову, які обґрунтовані наступним. Так, відповідач вказує на те, що у відповідності до приписів Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.1992 року №674, до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться особи, які стали інвалідами, захворіли на хворобу внаслідок будь-якої радіаційної аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, що визначено актом за формою НІ (у разі, коли захворювання пов'язане з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв'язок встановлено медичними закладами.

Крім того, відповідач вказує на те, що Протоколом вимірів потужності дози природного радіаційного гамма-фона в повітрі житлових приміщень і розрахунку променевих навантажень мешканців (з урахуванням можливого опромінення від радіоактивного джерела Сs - 137, що знаходився до 29.11.1989 року в міжквартирній стіні квартири АДРЕСА_1) від 14.01.1990 року №32, складеного комісією з представників Харківського науково-дослідницького інституту медичної радіології, мешканці квартири АДРЕСА_3 (де раніше мешкав ОСОБА_3) додаткового опромінювання (крім природного) не отримали.

Будь-якого іншого документу, що підтверджує радіаційне опромінювання позивачем до відповідача не надано.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у запереченнях проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Краматорської міської ради від 24.01.1992 року «Про заходи щодо забезпечення, соціального захисту мешканців будинку АДРЕСА_1, захворювання яких пов'язане з впливом джерела, іонізуючого випромінювання Сs - 137» встановлено, що в міжквартирній перегородці квартири АДРЕСА_2 радіоактивне джерело Сs - 137. У зв'язку з цим цілий ряд жителів цього будинку постраждав від іонізуючого випромінювання вказаного радіоактивного джерела.

Відповідно до додатку до п 1 вказаного рішення складено список жителів будинку АДРЕСА_1, у яких при обстеженні виявлені захворювання, пов'язані з впливом іонізуючого випромінювання, до складу якого входить, зокрема, ОСОБА_3

Згідно експертного висновку від 12.07.2007 року за №9372-10208, виданого Центральною міжвідомчою експертною комісією по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, центральною міжвідомчою експертною комісією на засіданні №25 від 10.07.2007 року розглянувши звернення ОСОБА_3 і надану ним документацію на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС позивачу встановлено діагноз - хронічна променева хвороба: набутий іммунодефіцитний стан.ВСД; та зроблено висновок, що захворювання визвано впливом іонізуючого випромінювання.

На підставі вказаного висновку 03.09.2007 року позивачу видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), за №107323.

19.08.2010 року відповідно до акту огляду МСЕК Обласною медико-соціальною експертною комісією №5 позивачу видано довідку серії 10 ААА за №159556, за даними якої ОСОБА_3 з 01.09.2010 року встановлено третю групу інвалідності дитинства, пов'язану з впливом іонізуючого випромінювання. Інвалідність встановлено на строк до 01 вересня 2013 року.

31.08.2010 року Донецькою облдержадміністрацією позивачу видано вкладку до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 серії НОМЕР_1 із визначенням терміну її дії - до 01.09.2013 року.

14.10.2013 року відповідно до акту огляду МСЕК Обласною медико-соціальною експертною комісією №5 позивачу видано довідку серії 10 ААВ за №508421, за даними якої ОСОБА_3 з 01.09.2013 року встановлено третю групу інвалідності дитинства, пов'язану з впливом іонізуючого випромінювання. Інвалідність встановлено на строк до 01 листопада 2016 року.

Листом від 21.07.2015 року за №02131/01-02, наданим Департаментом соціального захисту населення облдержадміністрації на запит з громадської приймальні народного депутата України Єфімова М.В. щодо видачі ОСОБА_3 вкладки до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, останньому повідомлено, що для вирішення зазначеного питання йому необхідно надати акт державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), внаслідок якої отримана інвалідність.

Крім того. 16.09.2015 року відповідач листом за №М-0316-11-1.4.1, наданим на аналогічний запит ОСОБА_3, останнього повідомлено, що для вирішення питання щодо видачі вкладки до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, йому необхідно надати акт державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), внаслідок якої отримана інвалідність. Одночасно позивача повідомлено, що згідно Протоколу вимірів потужності дози природного радіаційного гамма-фона в повітрі житлових приміщень і розрахунку променевих навантажень мешканців (з урахуванням можливого опромінення від радіоактивного джерела Сs - 137, що знаходився до 29.11.1989 року в міжквартирній стіні квартири АДРЕСА_1) від 14.01.1990 року №32, складеного комісією з представників Харківського науково-дослідницького інституту медичної радіології, мешканці квартири АДРЕСА_3 (де раніше мешкав ОСОБА_3) додаткового опромінювання (крім природного) не отримали.

Не погоджуючись із наданою відповідачем відповіддю стосовно неможливості видати вкладку до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно із ст. 10 вищевказаного Закону, «учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців *, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 11 даного Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

У відповідності до ст. 12 вказаного Закону причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті.

На встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа: - зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону; - народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір'ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих; - хворих на рак щитовидної залози».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 вищевказаного Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Згідно ст. 15 Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і тих, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4, є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.

Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Визначення рівнів забруднення, доз опромінення, відновлення їх шляхом розрахунку здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідних державних органів та обласних державних адміністрацій.

Згідно ст. 27 вищевказаного Закону №796-XII, до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які: евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку; проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов'язкового) відселення; проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення; проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю; народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір'ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу; одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до Порядку віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 674 від 02.12.1992, до категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться громадяни, які безпосередньо брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали від радіаційного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, що сталися не з вини потерпілих, що визначається актом за формою Н1 (у разі коли захворювання пов'язано з виробничою або професійною діяльністю), або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв'язок встановлено медичними закладами.

Як вже зазначалось судом, згідно висновку від 12.07.2007 року за №9372-10208 Центральною міжвідомчою експертною комісією по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС позивачу встановлено діагноз - хронічна променева хвороба: набутий іммунодефіцитний стан.ВСД; та зроблено висновок, що захворювання визвано впливом іонізуючого випромінювання

Також, позивачу на підставі акту огляду МСЕК у відповідності до довідки Обласної медико-соціальної експертної комісі №5 від 19.08.2010 року серії 10 ААА за №159556 встановлено третю групу інвалідності дитинства, пов'язану з впливом іонізуючого випромінювання.

На підставі зазначених документів позивач набув статусу громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з чим останньому видано відповідне посвідчення та вкладку до нього для отримання передбачених законодавством пільг.

При цьому, відповідачем при виданні вказаної вкладки у 2010 році не поставлено під сумнів наявність або відсутність у ОСОБА_3 права на отримання статусу громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо невидачі ОСОБА_3 вкладки до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, і впливом іонізуючого випромінювання, отриманим позивачем, встановлено під час обстеження позивача медичною комісією обласного рівня у відповідності до приписів ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_3 щодо зобов'язання відповідача видати йому вкладку до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності до 01.11.2016 року за висновком МСЕК від 14.10.2013 року на підставі акту огляду №1179 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання неправомірною відмови відповідача у наданні йому вкладки до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності, суд зазначає, що відповідачем при зверненні ОСОБА_3 із відповідним запитом фактично не відмовлено останньому у видачі такої вкладки, а лише запропоновано надати акт державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію) для вирішення зазначеного питання.

Таким чином, позовні вимоги в зазначеній частині не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Донецької обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмови у наданні вкладки до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності; зобов'язання видати вкладку до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності до 01.11.2016 року за висновками МСЕК від 14.10.2013 року на підставі акту огляду №1179 - задовольнити частково.

Зобов'язати Донецьку обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_3 вкладку до посвідчення особи 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на період встановлення йому інвалідності до 01.11.2016 року за висновком МСЕК від 14.10.2013 року на підставі акту огляду №1179.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 20 січня 2016 року.

Повний текст постанови складено 25 січня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.