Справа № 334/7505/15-а(2-а/334/148/15)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2016 рокусправа № 334/7505/15-а провадження №2-а/334/148/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2015 року у справі №334/7505/15-а (провадження №2-а/334/148/15) за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.06.2015р.;

зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя з 01.06.2015р. поновити виплату позивачу пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що з 09.06.2010р. їй призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015р. виплату пенсії було припинено з тих підстав, що з 01.04.2015р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213 - VІІІ, яким, зокрема, внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вказуючи на те, що з 01.06.2015р. законодавчо визначені обмеження щодо виплати пенсії відсутні, ОСОБА_2 просила її позов задовольнити.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя з 09.06.2010 року та отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання, призначену на

підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією протоколу №343 від 10.06.2010 року про призначення пенсії.

З 01.04.2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя припинено виплату позивачці пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання.

25.08.2015 року ОСОБА_2 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з проханням поновити виплату пенсії, однак листом відповідача від 26.08.2015 року їй було відмовлено у поновлені виплати пенсії.

Відмовляючи у поновленні виплати пенсії УПФУ посилалось на те, що з 01.04.2015р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213 - VІІІ, яким, зокрема, внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015р.):

Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Оскільки, ОСОБА_2 станом на 01.04.2015р. працювала на посаді головного спеціаліста відділу з виплати пенсій управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», то відповідачем вказано на наявність правових підстав для припинення виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2015р.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 5 Розділу III Прикінцевих положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Враховуючи те, що з 01.06.2015р. для позивача, як державного службовця скасовано норми, що передбачають право на призначення їй пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для невиплати позивачу пенсії по інвалідності з 01.06.2015р.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015р.):

Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону відновлюється.

Отже, вказаними положеннями закону обмежено право особи на отримання пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, у разі якщо така особа працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії, зокрема, передбаченої Законом України «Про державну службу».

Оскільки, станом на 01.04.2015р. позивач працювала на посаді, яка давала право на призначення пенсії на підставі Закону України «Про державну службу», то відповідачем правомірно припинено виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01.04.2015р.

В той же час, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому чисті спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійною забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народних депутатів України», «Міністрів України», «Про судову експертизу", «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки, вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, то з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Таким чином, з 01.06.2015р. посада, на якій працює позивач, не дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а отже, передбачені ст.47 Закону №1058 обмеження щодо виплати пенсії, перестали існувати з вказаної дати.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з 01.06.2015р. виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону №1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на те, що оскільки до абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зміни внесені не були, то відсутні підстави для поновлення виплати пенсії позивачу. Такі доводи відповідача колегія суддів вважає безпідставними, оскільки невнесення змін до зазначеної норми права, не свідчать про відсутність у позивача права на отримання пенсії з 01.06.2015р. з огляду на положення норм матеріального права, аналіз яких наведено вище.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2015 року у справі №334/7505/15-а (провадження №2-а/334/148/15) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

(Ухвалу у повному обсязі виготовлено 27.01.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська