Справа № 2а-755/11/1527
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2016 р. м. Київ К/800/15679/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси про стягнення допомоги по безробіттю, за касаційною скаргою Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року Центр зайнятості Суворовського району м. Одеси (далі - Центр зайнятості) звернувся з позовом до ОСОБА_4 в якому просив стягнути з відповідача 16163,59 гривень незаконно виплаченої допомоги по безробіттю (далі - спірні кошти).

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач, перебуваючи на обліку в Центрі зайнятості не припинив у встановленому законом порядку підприємницьку діяльність, тобто належав до категорії зайнятого населення, а тому допомога по безробіттю одержана ним без законних на те підстав.

Посилаючись на ці обставини Центр зайнятості просив про задоволення позову.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2011 року, позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача спірні кошти.

Оскаржуваною постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову в позові.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судові рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд виходив з відсутності у позивача повноважень щодо стягнення з відповідача спірних коштів по - за межами періоду перебування останнього на обліку в Центрі зайнятості.

Проте до такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов в порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 50 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Пунктом 4 частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

В даному випадку має місце спір про стягнення грошових коштів, що стали власністю громадянина ОСОБА_4

У зв'язку з цим, на думку колегії суддів, цей випадок не підпадає під дію пункту 4 частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, тому що даний спір позбавлений ознак публічно - правового, натомість є приватно - правовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року у справі № 21-1884а15.

За правилами частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачеві, що даний спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало