Справа № 804/1385/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р. справа № 804/1385/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Разумовій І.О.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Профі-Пак» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2014 року, -

в с т а н о в и в :

17 січня 2015 року Приватне акціонерне товариство «Профі-Пак» (далі - ПрАТ «Профі-Пак») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 22.12.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 99 225 грн., в тому числі 66 150 грн. - за основним платежем, 33 075 грн. - за штрафними (фінансовими санкціями).

В обґрунтування позовних вимог, позивач у позовній заяві та додаткових поясненнях по справі зазначив, що не погоджується з податковим повідомленням-рішенням відповідача, винесеним за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, оформленої актом № 9433/04-63-22-03/31792911 від 03.12.2014 р., оскільки висновки податкового органу щодо документального непідтвердження реальності здійснення господарських операцій по взаємовідносинам ПрАТ «Профі-Пак» з ТОВ «Флоренція Груп» за серпень 2014 року зроблені без врахування всіх наданих позивачем документальних підтверджень господарських відносин із зазначеним контрагентом. При цьому, позивач посилається на наявність у нього первинних документів податкового та бухгалтерського обліку, складених за результатами отримання від ТОВ «Флоренція-Груп» товарно-матеріальних цінностей за договором купівлі-продажу № 01/08-14 від 01.08.2014 року. Крім того, позивач зазначає, що платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку, а тому правомірність формування податкового кредиту не може ставитися у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Вважає, що надані податковому органу до перевірки первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ «Флоренція-Груп» складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не визнані в установленому порядку недійсними, а отже, є належними доказами підтвердження здійснення господарських операцій ПрАТ «Профі-Пак» із зазначеним контрагентом за серпень 2014 року. Посилаючись на зазначені обставини, просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача № від 22.12.2014 року (а.с. 3-12).

Представником відповідача за довіреністю ОСОБА_3 надані заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що під час проведення позапланової виїзної перевірки діяльності позивача за період серпня 2014 року, було встановлено відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Флоренція-Груп». Зазначені висновки перевірки підтверджено встановленням факту відсутності у контрагента-постачальника будь-яких приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, устаткування, засобів та ресурсів для здійснення господарської діяльності та виконання зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу № 01/08-14 від 01.08.2014 р. з ПрАТ «Профі-Пак». З боку позивача під час проведення перевірки не було надано документів, які б підтверджували якість поставленої продукції (сертифікат, посвідчення якості, технічні умови), не надано журналу реєстрації видачі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, відвантажених та розрахункових документів, а також документів на підтвердження оприбуткування поставленого товару на підприємстві ПрАТ «Профі-Пак», та використання товарів у власній господарський діяльності. За цих обставин, представник відповідача вважає обґрунтованими висновки податкового органу, зроблені в акті перевірки № 9433/04-63-22-03/31792911 від 03.12.2014 р., та прийняте на підставі цих висновків податкове повідомлення-рішення № від 22.12.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 99 225 грн., в тому числі 66 150 грн. - за основним платежем, 33 075 грн. - за штрафними (фінансовими санкціями) (а.с. 145-147).

В судовому засіданні 28.05.2015 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та у поясненнях, наданих під час судового розгляду справи.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Приватне акціонерне товариство «Профі-Пак» зареєстровано 12.05.2005 р. виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, та перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податку на додану вартість (а.с. 33-37).

На підставі направлення № 1885/22-13 від 02.12.2014 р., згідно наказу № 1752 від 01.12.2014 р., посадовими особами Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено позапланову документальну виїзну перевірку діяльності позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при придбанні товарів від ТОВ «Флоренція-Груп» та подальшої реалізації їх на покупців за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р., їх реальності та повноти відображення в обліку, за результатами якої складено акт № 9433/04-63-22-03/31792911 від 03.12.2014 р. (а.с. 49-64).

Перевіркою документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки по ланцюгу постачання: ТОВ «Флоренція-Груп» (контрагент-постачальник) - ПрАТ «Профі-Пак» за серпень 2014 року, встановлено порушення, зокрема, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 66 150 грн. за вказаний період.

15.12.2014 р. ПрАТ «Профі-Пак» направив заперечення до акту перевірки, в яких просив його скасувати (а.с. 66-72).

Листом від 18.12.2014 р. за вих. № 44485/10/04-63-22-03-18 ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області повідомлено позивача про відсутність підстав для задоволення вимог, викладених у запереченнях на акт перевірки (а.с. 73-75).

У зв'язку із встановленням під час проведення позапланової документальної перевірки ПрАТ «Профі-Пак» порушень податкового законодавства, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 22.12.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 99 225 грн., в тому числі 66 150 грн. - за основним платежем, та 33 075 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 76).

Не погодившись з вказаним рішенням податкового органу, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно ст. 3 цього Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 2 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи. На вимогу контролюючих або судових органів та своїх контрагентів підприємство, установа зобов'язані за свій рахунок зробити копії таких документів на паперовому носії. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Фізичні та юридичні особи, які беруть участь у здійсненні операцій, пов'язаних з прийомом і видачею грошових коштів, цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна, забезпечуються підприємством, установою, що виконує ці операції, копіями первинних документів про таку операцію. Додаткові вимоги до порядку створення первинних документів про касові і банківські операції, рух цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна передбачаються іншими нормативно-правовими актам.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України. Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас, відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно абз. «а» п. 198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання та виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Таким чином, у відповідності до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Отже, правомірність формування платником податку податкового кредиту визначається фактичним проведенням операцій платником податку зі своїми безпосередніми контрагентами, які оформлені належними документами.

З матеріалів справи вбачається, що свої податкові зобов'язання з податку на прибуток та податковий кредит з придбання товарів у серпні 2014 року ПрАТ «Профі-Пак» формував на підставі господарських відносин згідно договору № 01/08-14 від 01.08.2014 р. купівлі-продажу товару (поліетилену марки 4810) від контрагента-постачальника ТОВ «Флоренція-Груп» (м. Донецьк) (а.с. 77-79).

За умовами даного договору, товар повинен бути відвантажений постачальником на склад покупця по вул. Будівельників, 34 у м. Дніпропетровську, та прийнятий покупцем у відповідності до товаросупровідних документів - за кількістю, та у відповідності до сертифікатів якості заводу-виробника - за якістю (п. 3.2, п. 6.2 Договору).

Зазначені документи були витребувані у позивача за запитом податкового органу № 37318/10/04-63-15-01-09 від 27.10.2014 р. про надання документів та письмових пояснень до перевірки (а.с. 46).

У відповідь на вказаний запит, позивач надав пояснення про те, що придбана у ТОВ «Флоренція-Груп» сировина (поліетилен) зберігалася на складі ПрАТ «Профі-Пак», її транспортування відбувалося транспортом та за рахунок постачальника. Сировина була використана у виробництві у жовтні 2014 року. ПрАТ «Профі-Пак» має заборгованість за отриману сировину (а.с. 47).

На підтвердження здійснення господарської діяльності за вищевказаним договором, позивачем до перевірки було надано наступні документи: податкові, видаткові, товарно-транспортні накладні та рахунки на оплату: № 15 від 01.08.14, № 26 від 05.08.14, № 79 від 13.08.14, № 123 від 18.08.14, № 159 від 22.08.14, № 188 від 26.08.14, № 222 від 29.08.14 на загальну суму 396 900 грн., в тому числі ПДВ на суму 66 150 грн.

При цьому, документів, які б підтверджували якість поставленої продукції (сертифікати, посвідчення якості), що є обов'язковими згідно умов договору купівлі-продажу, позивачем до перевірки надано не було, так само, як не надано журналу реєстрації видачі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, а також документів на підтвердження оприбуткування товару на підприємстві ПрАТ «Профі-Пак», та подальшого його використання у власній господарський діяльності.

При поданні заперечень на акт перевірки, позивачем не було зазначено про наявність у нього вказаних документів, та не долучено їх до заперечень.

Натомість, при зверненні до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, позивачем, наряду з іншими документами, що були досліджені податковим органом під час перевірки, надано акти списання товарів, картки складського обліку матеріалів та копії довіреностей на отримання ТМЦ, перелік яких наведений в описі (а.с. 133-134).

Крім того, в ході судового розгляду справи представником позивача надано копію сертифіката якості на поліетилен марки НХF 4810Н від 16.05.2012 р.(номер партії 398), виробництва ТОВ «Карпатнафтохім» (а.с. 155).

Також, позивачем надано штатний розклад працівників ПАТ «Профі-Пак» на червень та вересень 2014 р. (а.с. 156-159).

Всі ці документи не були предметом перевірки, оскільки не надавались позивачем ні під час надання документів на запит податкового органу про надання документів та письмових пояснень для перевірки від 27.10.2014 р., ні під час подання заперечень на акт перевірки.

Статтею 44 Податкового кодексу передбачено, що у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам органу ДПС, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за її результатами надає не надані під час перевірки документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу), такі документи повинні враховуватися контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Зважаючи на те, що жодних із вказаних вище документів позивач до податкового органу не надав, у суду відсутні підстави для їх врахування при прийнятті рішення.

Крім того, суд приймає до уваги те, що наданий позивачем сертифікат якості на поліетилен марки НХF 4810Н від 16.05.2012 р. виданий ТОВ «Карпатнафтохім», яке не має жодного відношення до господарських відносин між позивачем та ТОВ «Флоренція-Груп», та виданий більш ніж за два роки до укладання договору купівлі-продажу товару з контрагентом позивача, у зв'язку з чим, взагалі не може виступати документальним підтвердженням спірних господарських операцій.

При прийнятті рішення, суд також враховує, що проведеною перевіркою встановлено факт відсутності у контрагента-постачальника будь-яких приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, устаткування, засобів та ресурсів для здійснення господарської діяльності з виконання зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу № 01/08-14 від 01.08.2014 р. з ПрАТ «Профі-Пак», оскільки, саме на постачальника товару за умовами п. 3.2 Договору було покладено обов'язок забезпечити надходження товару на склад позивача. З тих самих підстав, суд не приймає до уваги надані позивачем як докази реальності вчинених господарських відносин з ТОВ «Флоренція-Груп» документи щодо наявності у нього власних приміщень, трудових ресурсів та основних засобів.

Також, згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за 2014 рік, по контрагенту ТОВ «Флоренція-Груп» на кінець року за позивачем рахується заборгованість перед постачальником на суму 373 086,00 грн. (а.с. 122), тобто, по даним взаємовідносинам позивачем було сплачено лише 23 814,00 грн.

До того ж, суд враховує, що загальновідомим є факт того, що в липні 2014 року до м. Донецька ввійшло угрупування ОСОБА_5, та місто було окуповано. З ресурсу «Вікіпедія» вбачається, що 12.07.2014 року Петровський район м. Донецька та передмістя Мар'янка були обстріляні, а 16.07.2014 року на території незаконного формування «ДНР» був введено комендантський час. Зазначене ставить під сумнів реальну можливість ТОВ «Флоренція-Груп» безперешкодно, власним транспортом, здійснити на протязі серпня 2014 року сім поставок товару з м. Донецька до м. Дніпропетровська.

З урахуванням викладених обставин у їх сукупності, у суду відсутні підстави вважати документально оформлені господарські відносини позивача з ТОВ «Флоренція-Груп» з придбання товару, що стали підставою для формування податкових зобов'язань та податкового кредиту ПрАТ «Профі-Пак» у серпні 2014 року, такими, що спричинили реальні зміни фінансово-економічного стану платника податків. Відповідно, підстав для скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 22.12.2014 року суд не вбачає.

Враховуючи, що судове рішення прийнято не на користь позивача, з нього на користь державного бюджету України має бути стягнуто недоплачений при зверненні до суду судовий збір за подання адміністративного позову майнового характеру у розмірі 1 627 грн.

Керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Профі-Пак» - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Профі-Пак» на користь державного бюджету недоплачений при зверненні до суду з позовними вимогами майнового характеру судовий збір в розмірі 1 627 грн., (одна тисяча шістсот двадцять сім гривень).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 05 червня 2015 року.

Суддя В.В. Чорна