Справа № 826/15027/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01 грудня 2015 року 09 год. 30 хв. № 826/15027/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - позивач) до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач) про скасування постанови державного виконавця ВП №45736376 від 23 червня 2015 року про накладення штрафу у розмірі 2040,00 грн. (далі - оскаржувана постанова).

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), розмір штрафу за невиконання рішення суду повинен становити 1020,00 грн., однак згідно з оскаржуваною постановою, розмір штрафу становить 2040,00 грн. Крім цього, позивач зазначає, що постанову відповідача, якою накладено штраф, він не отримував, а тому був позбавлений права на її оскарження, за таких обставин, прийняття оскаржуваної постанови було протиправним.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні, та зазначено, що належним відповідачем у справі є управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач).

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю.

Представник відповідача у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2014 року у справі №826/9051/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 року, задоволено частково позов ТОВ «Піксель» до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії: визнано протиправною бездіяльність ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у місті Києві щодо призначення документальної позапланової перевірки ТОВ «Піксель» на підставі запису про прийняття рішення про припинення юридичної особи та зобов'язано призначити документальну позапланову перевірку ТОВ «Піксель».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у місті Києві на вище вказані судові рішення.

Оскаржуваною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 2040,00 грн. за невиконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2014 року у справі №826/9051/14.

Вище вказане судове рішення позивачем отримано 16.07.2015 року.

Однак, позивач не погоджується з оскаржуваною постановою та просить її скасувати.

Суд не погоджується із доводами позивача, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.ст. 17, 19, 25 Закону, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.11.2014 року Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №826/9051/14 за позовом ТОВ «Піксель» до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії видано виконавчий лист.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у місті Києві Бялим М.Г. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа та надано можливість боржнику виконати рішення суду у семиденний термін з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки рішення суду не виконано позивачем у добровільному порядку, 14.04.2015 року відповідачем прийнято постанову про накладення на ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів України у місті Києві штрафу у розмірі 1020,00 грн. та вимогу №255/1, відповідно до якої позивача зобов'язано у термін до 30.04.2015 року надати до відділу інформацію про виконання рішення суду.

У подальшому, на підставі ст. 89 Закону старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у місті Києві Бялим М.Г. прийнято оскаржувану постанову.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач посилається на те, що постанову від 14.04.2015 року про накладення штрафу на ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів України у місті Києві у розмірі 1020,00 грн. він не отримував, а тому був позбавлений права на її оскарження. Крім того зазначає, що в оскаржуваній постанові не встановлено нового строку виконання рішення суду, як це передбачено ст. 89 Закону, а тому вона, якою накладено штраф у подвійному розмірі, є необґрунтованою та безпідставною.

Суд критично оцінює дані пояснення, оскільки вони спростовуються наступними обставинами та наявними у матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до реєстру поштових відправлень, постанова про накладення штрафу від 14.04.2015 року та вимога від 14.04.2015 року №255/1 були направлені позивачу за штрихкодовим ідентифікатором №349.

У той же час, згідно наявних у матеріалах справи відомостей підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором №349, вручено адресату, тобто позивачу, 22.04.2015 року.

Дійсно, у постанові від 14.04.2015 року не зазначено нового строку виконання рішення суду, однак як уже зазначено вище, разом із постановою від 14.04.2015 року винесено та направлено позивачу вимогу від 14.04.2015 року №255/1, із тексту якої слідує, що позивача зобов'язано у термін до 30.04.2015 надати до відділу інформацію про виконання рішення суду, тобто встановлено новий строк виконання рішення суду до 30.04.2015 року.

Також, суд зазначає, що постанова від 14.04.2015 року не є предметом спору у даній справі, оскільки позивачем не заявлено позовних вимог щодо правомірності її прийняття.

Відповідно до ст. 5 Закону, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з п. 13 ч. 3, ч. 2 ст. 11 Закону, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом та має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування рішення є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 181 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин