Справа № К/9991/31840/11-С
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2016р. м. Київ К/9991/31840/11

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С., Іваненко Я.Л., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління регіонального розвитку, містобудування та архітектури Кіровоградської обласної державної адміністрації на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.06.2010р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2011р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління регіонального розвитку, містобудування та архітектури Кіровоградської обласної державної адміністрації, третя особа - Начальник управління регіонального розвитку, містобудування та архітектури Кіровоградської обласної державної адміністрації Кулікова Вікторія Володимирівна, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління регіонального розвитку, містобудування та архітектури Кіровоградської обласної державної адміністрації (далі - Управління) , в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління від 26.11.2009р. № 45-к "Про звільнення ОСОБА_1" та поновити її на посаді начальника відділу з питань регіонального розвитку, моніторингу містобудування документації та кадастру Управління, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1500 гривень .

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.06.2010р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2011р., позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління від 26.11.2009р. №45-к "Про звільнення ОСОБА_1", поновлено позивача на посаді начальника відділу з питань регіонального розвитку, моніторингу містобудівної документації та кадастру управління регіонального розвитку, містобудування та архітектури Кіровоградської облдержадміністрації, стягнуто на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 27.11.2009р. по 11.06.2010р. в розмірі 13644,46 грн. (без урахування податку на доходи та обов'язкових зборів), 1000 моральної шкоди.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом начальника Управління від 05.05.2008р. №13/к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу з питань регіонального розвитку, моніторингу містобудівної документації та кадастру Управління, як таку, що успішно пройшла стажування.

Наказом начальника Управління від 26.11.2009р. №45-к позивач звільнена з цієї посади за систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків з 26.11.2009р. на підставі п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з того, що оскаржуваний наказ від 26.11.2009р. №45-к про звільнення позивача прийнято з порушенням шестимісячного строку накладення дисциплінарного стягнення з дня вчинення проступку, встановленого ч.2 ст.148 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

На підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Статтею 148 цього Кодексу передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Частиною 2 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення особи може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судами, до прийняття оскаржуваного наказу про звільнення відповідачем приймались накази від 30.09.2008р. №49-к та від 28.01.2009р. №3-к, якими оголошувались догани позивачу.

Зокрема, 30.09.2008р. позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни у зв'язку з невиконанням нею пункту 5 наказу начальника управління регіонального розвитку, містобудування та архітектури облдержадміністрації від 19.09.2008р. №46-к та протокольного доручення від 23.09.2008р.

28.01.2009р. наказом начальника управління регіонального розвитку, містобудування та архітектури Кіровоградської облдержадміністрації №3-к позивачу оголошено догану за систематичне порушення трудової дисципліни, невиконання посадових обов'язків в частині неналежної організації роботи підпорядкованого відділу, що призвело до порушення термінів виконання доведених завдань (розпоряджень, доручень, звернень тощо). Підставою для прийняття вказаного наказу стали акти від 31.12.2008р. та від 28.01.2009р.

Зазначені накази позивачем не оскаржувались та не були зняті відповідачем в порядку, передбаченому ст. 151 КЗпП України.

Разом з тим, як встановили суди, підставою для звільнення позивача стали порушення трудової дисципліни позивача, що виразились у відсутності ОСОБА_1 під час чергування у приймальні керівника Управління 28.01.2009р. та порушення термінів виконання доручення голови облдержадміністрації від 27.04.2009р. №27-328/1.

Щодо відсутності позивача під час чергування 28.01.2009р. суди зазначили, що на виконання доручення від 29.08.2008 року №27-787/7 позивачу, як керівнику структурного підрозділу облдержадміністрації було доручено скласти графік чергування, забезпечити чергування одного з працівників підрозділу до 18.15 год., місцем чергування було визначено приймальні керівників структурних підрозділів, графіки повинні були затверджені керівниками цих підрозділів та керівники підрозділів повинні були здійснювати контроль за таким чергуванням.

Як встановили суди, позивач не заперечувала факту свого чергування 28.01.2009р. на території Управління, вказуючи, що знаходилась в Управлінні до 18.30 год., відповідачем не оспорювався факт знаходження позивачки під час чергування в Управлінні.

З цих підстав суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність в зазначених вище діях позивача порушення трудової дисципліни.

Вирішуючи спір та аналізуючи порушення позивачем трудової дисципліни, яке виразилось у порушенні термінів виконання доручення голови облдержадміністрації від 27.04.2009р. №27-328/1, апеляційний суд інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивач виконала вказане доручення голови облдержадміністрації в установлений термін.

Так, суд апеляційної інстанції вказав на те, що позивачем дійсно допущено порушення термінів виконання доручення голови облдержадміністрації від 27.04.2009р. №27-328/1 з урахуванням резолюції начальника Управління від 13.05.2009р. №19-д, однак, враховуючи необхідність дій щодо збору інформації, її узагальнення, об'єм та характер інформації, яку повинна була підготувати позивач у стислий строк, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем зроблено все можливе від неї для виконання доручення голови облдержадміністрації.

При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого в ч. 2 ст.148 КЗпП України шестимісячного строку застосування дисциплінарного стягнення, оскільки порушення термінів виконання доручення голови облдержадміністрації №27-328/1 відповідачем виявлене 20.05.2009р., а оскаржуваний наказ про звільнення прийнято 26.11.2009р.

Крім вказаних обставин щодо порушення трудової дисципліни, відповідач при звільненні позивача також врахував ще і невиконання позивачем наказу начальника управління регіонального розвитку, містобудування та архітектури облдержадміністрації від 16.12.2008р. №49 про призначення її відповідальною особою за організацію роботи щодо погашення заборгованості із заробітної платина підприємствах будівельної галузі області.

Згідно даного наказу інформація повинна була надаватися до 10 та 25 числа кожного місяця. Ненадання позивачем інформації 10.05.2009р. встановлено в службовій записці від 20.05.2009р., актом про відмову в наданні письмового пояснення позивача від 20.05.2009р., актом про стан виконання доручення начальника Управління від 21.05.2009р.

Враховуючи встановлені обставини щодо порушення позивачем трудової дисципліни, дату виявлення відповідачем порушення трудової дисципліни, а також дату прийняття оскаржуваного наказу про звільнення - 26.11.2009р., суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідачем порушено шестимісячний строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

При цьому судами правильно не взято до уваги посилання відповідача на те, що він не мав можливості звільнити позивачку в зв'язку з постійним її знаходженням на лікарняних, оскільки як встановили суди, позивач працювала з 12.06.2009р. по 06.08.2009р., при цьому у вказаному періоді роботи відповідачем надавалась позивачу відпустка.

Крім того, необхідно зазначити, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача з посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, не містить посилання на те, який саме дисциплінарний проступок став приводом для звільнення позивача з посади. Обставини щодо порушення позивачем трудової дисципліни встановлювались судами в ході судового розгляду справи.

Враховуючи встановленні обставини у справі, наявність аналізу та оцінки доводів позивача щодо порушення її прав, викладених у позовній заяві та в поясненнях під час судового засідання, правової оцінки доводів відповідача, а також порушення відповідачем при звільненні позивача шестимісячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів погоджується з висновком суддів попередніх інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності правових висновків судів попередніх інстанцій, в зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди повно і всебічно встановили обставини справи, надали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління регіонального розвитку, містобудування та архітектури Кіровоградської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.06.2010р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2011р. залишити без змін.

Ухвала ннабирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач В.М. Кочан

судді С.С. Пасічник

Я.Л. Іваненко