Справа № 825/4011/14
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Чернігів Справа № 825/4011/14

Чернігівський окружний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

суддів Поліщук Л.О., Скалозуба Ю.О.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів Костирка Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про визнання наказу протиправним та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірним наказу Голови Служби безпеки України від 14.11.2014 №2090-ос та зобов'язання начальника Управління Служби безпеки України в Чернігівській області поновити ОСОБА_1 на службі в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом Голови Служби безпеки України від 24.09.2014 № 1867-ос про накладення дисциплінарного стягнення, на нього, відповідно до пункту «є» ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, накладено стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Підставою для накладення вказаного дисциплінарного стягнення стало клопотання начальника Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, відповідно до рішення атестаційної комісії, затвердженого протоколом від 10.06.2014 за № 5. Вважає, що проведення атестації від 05.06.2014 саме з підстави, визначеної п. «г» ст. 51 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, являється незаконним та таким, що не відповідає дійсності, оскільки на нього дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність, не накладалося.

Крім того, зазначає, що атестація від 05.06.2014 проводилося без відповідного наказу на її призначення та за період з лютого 2013 року по червень 2014 року, хоча попередня атестація була проведена за період з листопада 2011 року по травень 2013 року, чим порушено вимоги Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України стосовно строків, порядку та підстав проведення атестації.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та додаткові пояснення, про необхідність яких зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України по цій справі.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що звільнення капітана ОСОБА_1. з військової служби у СБУ відбулося відповідно до діючих нормативно-правових актів, жодних його прав, законних інтересів та свобод при цьому порушено не було.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідачів, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Капітан ОСОБА_1 проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області з 1999 по 2014 рік на посадах оперативного складу.

Наказом Служби безпеки України від 24.09.2014 № 1867-ОС про накладення дисциплінарного стягнення, на позивача, відповідно до пункту «є» ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, накладено стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю (а.с. 160).

Наказом Служби безпеки України від 14.11.2014 № 2090-ОС його звільнено з військової служби за підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом «є» пункту 63 (через службову невідповідність) у запас Збройних Сил України (а.с. 161).

Звільненню позивача з військової служби передувало його атестування, яке було проведено відповідно до п. 50 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, з метою об'єктивної та принципової оцінки ділових і моральних якостей, визначення відповідності займаній посаді та перспективи службового використання в умовах оголошеної в Україні мобілізації, згідно з висновками якого за час перебування на посаді капітан ОСОБА_1 зарекомендував себе з негативного боку, як недисциплінований, безініціативний та неуважний співробітник; до виконання службових обов'язків ставився недбало, недостатньо уваги приділяв роботі з оперативними джерелами, підбору та вивченню кандидатів на вербування; до перевірки сигнальної інформації ставився формально, заплановані заходи виконував не в повному обсязі; у звітному періоді оперативно-розшукові та контррозвідувальні справи не заводились, перспективні матеріали для виправлення зазначеної ситуації відсутні; станом на 05.06.2014 має 8 дисциплінарних стягнень (три догани - 31.08.2010, 20.12.2013 та 22.05.2014 і п'ять суворих доган - 04.10.2010, 30.08.2013, 02.09.2013, 12.03.2014 та 03.06.2014); зовні незібраний, має схильність до зловживання спиртними напоями, у т.ч. в робочий час, а отже за своїми професійними, діловими та моральними якостями займаній посаді не відповідає, у зв'язку з чим рекомендовано начальнику Управління Служби безпеки України в Чернігівській області звернутись до голови Служби безпеки України з клопотанням про накладення на нього дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

09.09.2014 начальником Щорського МРВ УСБ України в Чернігівській області подано начальнику Управління СБ України в Чернігівській області рапорт з клопотанням про накладення на капітана ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення правами Голови СБ України у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність (а.с. 43).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі по цій справі звертає увагу на те, що порядок накладення дисциплінарних стягнень та порядок їх виконання врегульовано положеннями Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), а не Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007 (далі - Положення) та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 № 772 (далі - Інструкція), якими не передбачено видання наказу на проведення службового розслідування, не передбачено самого службового розслідування, а отже й строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У свою чергу, відповідно до статтей 84, 85 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини, й призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 1.2. Наказу Служби безпеки України № 547 від 16.07.2008 затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Службі безпеки України, згідно якої, під службовим розслідуванням розуміється - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції, з метою уточнення причин, встановлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення.

Доводи відповідача про право, а не обов'язок проводити службове розслідування спростовується тим, що позивач заперечує факти, зазначені в атестації та у рапорті (а.с. 43), та пов'язує це з упередженим ставленням до нього, в зв'язку із відмовою у звільненні службової квартири.

Тобто, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не було обґрунтованим висновком службового розслідування, не мало чітко вказаної підстави для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Крім того, статтею 87 Дисциплінарного статуту встановлено строки накладення дисциплінарного стягнення, зокрема, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.

Наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю за №1867-ос виданий лише 24.09.2014, тоді як атестація (навіть якщо й ототожнювати її із службовим розслідуванням) проведена ще 05.06.2014 (а.с. 41).

Вищий адміністративний суд України в ухвалі по цій справі також звертає увагу на те, що заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб (ст. 91 Дисциплінарного статуту).

У свою чергу, з наявних у матеріалах справи атестацій проведених у листопаді 2011 року, у квітні 2013 року та у червні 2014 року (а.с. 37-42) вбачається, що позивача за одні й ті ж самі дії, вчинені у період з 31.08.2010 по червень 2014 року тричі рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності. До того ж, суд звертає увагу на те, що згідно останньої атестації, проведеної за період з лютого 2013 по червень 2014 року, позивача ще й притягнуто до відповідальності за період з 31.08.2010, тобто за період, який взагалі не перевірявся.

До того ж, приймаючи спірні накази відповідач виходив з того, що протягом 2010 - 2014 років позивач мав незняті дисциплінарні стягнення (в тому числі у вигляді доган, дія яких погашається зі спливом року), що також протирічить вимогам ст. 91 Дисциплінарного статуту.

Суд не приймає до уваги також й посилання у оскаржуваних наказах, як на підстави для притягнення до відповідальності, «неналежне виконання військової присяги», враховуючи негативні висновки Венеціанської комісії щодо таких підстав звільнення, а також з урахуванням висновків постанови Верховного Суду України від 21 травня 2013 року у справі № 21-403а12, доповідач Коротких О.А.; постанови Верховного Суду України від 4 червня 2013 року у справі № 21-167а13, доповідач Терлецький О.О.; постанови Верховного Суду України від 4 червня 2013 року у справі № 21-171а13 доповідач Терлецький О.О., у яких зазначено, що державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення присяги, якщо цей проступок не можливо кваліфікувати як порушення присяги.

У свою чергу, як вбачається з доводів допитаного у судовому засіданні свідка, начальника Щорського МРВ УСБ України в Чернігівській області підполковника ОСОБА_5, протягом квітня-травня 2014 року окремі мешканці м. Щорс Чернігівської області почали звертатись до нього та керівництва Управління з усними скаргами на оперуповноваженого Щорського МРВ ОСОБА_1, який заборгував їм близько 15 тисяч грн та їх не повертає. На підтвердження своїх претензій позичальники пред'являли розписки ОСОБА_1 про отримання від них грошових коштів. Враховуючи викладене, ним було запропоновано провести атестування капітана ОСОБА_1 відповідно до п. 50 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

Також, свідок пояснив, що наказ на проведення службового розслідування не видавався та визнав, що атестація не ототожнюється з службовим розслідуванням, при цьому зазначив, що дисциплінарне стягнення саме у вигляді звільнення було застосоване у зв'язку з погрозами вищезазначених мешканців м. Щорс Чернігівської області.

Отже, підставою для проведення атестації позивача, на підставі якої його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, стало не порушення присяги, а наявність у нього заборгованості перед особами, зв'язок яких з проходженням служби позивача не був взагалі предметом службового розслідування (атестації). Зазначена підстава проведення атестації також суперечить і вимогам пунктів 50, 51 та 95 Положення, на які посилається відповідач у своїх запереченнях (а.с. 22).

Відповідачем не надано доказів наявності відповідного наказу та взагалі доказів проведення службового розслідування. Жодними нормативно правовими актами ні атестація, на яку посилається відповідач, як на підставу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, ні тим паче рапорт не прирівнюються до службового розслідування. При цьому, навіть якщо й ототожнювати ці поняття, то відповідачем все одно не видавався наказ на проведення службового розслідування, за наслідком якого проведена (складена) атестація та написаний рапорт.

Суд звертає увагу й на те, що відповідачами не доведено факти невиконання або неналежного виконання позивачем, під час службової діяльності, вимог чинного законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на СБУ завдань. Також, відповідачами не зазначено, які саме накази начальників (керівників) або розпорядчі документи не було виконано позивачем. Крім того, відповідачем не надано доказів ознайомлення позивача з документами, невиконання яких слугувало підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

З огляду на зазначене, спірні накази відповідачів не мають чітко вказаних підстав для застосування такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення за службовою невідповідністю, відповідачем не доведено факт невиконання або неналежного виконання позивачем своїх обов'язків.

Усі вищезазначені правові позиції містяться в ухвалах Вищого адміністративного суду України по справах з аналогічними сторонами й предметами позовів від 03.09.2015 (№ 826/3733/14) та від 27.10.2015 (№ К/9991/74878/11-с) та від 18.06.2014 (№ К-38729/10-с).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність наказів №1867-ос від 24.09.2014 та наказу від 14.11.2014 № 2090-ос, яким позивача звільнено з військової служби за підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом «є» пункту 62 (через службову невідповідність) у запас Збройних Сил України, та необхідність їх скасування.

Крім того, аналіз наведених норм законодавства, що регулюють порядок проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки України, дає підстави для висновку, що звільнення військовослужбовця через службову невідповідність за підпунктом «є» пункту 68 Дисциплінарного статуту є дисциплінарним стягненням, а звільнення через службову невідповідність за підпунктом «е» пункту 62 Положення проводиться за рішенням атестаційної комісії.

У свою чергу, із наказу №1867-ос видно (а.с. 160), що до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення відповідно до підпунктом «є» пункту 68 Дисциплінарного статуту ЗС України, а наказом №2090-ос (а.с. 161) його звільнено за підпунктом «е» пункту 62 Положення, тобто позивача неправомірно звільнено через службову невідповідність за різних правових підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.10.2014 по справі № К/9991/48707/12.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкти владних повноважень, не довів правомірність наказів Служби безпеки України №1867-ос та №2090-ос.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вимог частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні вимоги ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про визнання наказу протиправним та поновлення на роботі підлягають частковому задоволенню шляхом визнання неправомірними та скасування наказів Служби безпеки України від 14.11.2014 №2090-ОС, № 1867-ОС від 24.09.2014 та зобов'язання Службу безпеки України поновити ОСОБА_1 на службі в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області.

Пунктом 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 11, 122, 158 - 163, 167, 256, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними та скасувати накази Служби безпеки України від 14.11.2014 №2090-ОС, № 1867-ОС від 24.09.2014.

Зобов'язати Службу безпеки України поновити ОСОБА_1 на службі в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області.

Зобов'язати Службу безпеки України постанову у частині поновлення на посаді виконати негайно.

Встановити Службі безпеки України строк один місяць з моменту набрання постановою законної сили на подання звіту про виконня цієї постанови.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Головуючий суддя Д.В. Лобан

Судді Л.О. Поліщук

Ю.О. Скалозуб