Справа № 826/20214/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Київ К/800/11324/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Авіаком" (далі - ТОВ "АК "Авіаком") до Державної служби експортного контролю України про скасування постанови за касаційною скаргою Державної служби експортного контролю України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ТОВ "АК "Авіаком" в Окружному адміністративному суді м. Києва пред'явило позов до Державної служби експортного контролю України про скасування постанови.

Просило визнати недійсними постанову Державної служби експертного контролю України від 06 вересня 2013 року № 298 та висновок експертизи Державної служби експортного контролю України від 07 червня 2013 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року провадження у справі у частині щодо визнання недійсним висновку експертизи Державної служби експортного контролю України від 07 червня 2013 року закрито.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останньою постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року, позов ТОВ "АК "Авіаком" задоволено.

Визнано недійсною постанову Державної служби експертного контролю України від 06 вересня 2013 року № 298.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Державна служба експертного контролю України подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржувані рішення судів у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та постановити нове рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що ТОВ "АК "Авіаком" на підставі вантажних митних декларацій від 22 червня 2012 року №125120106/2012/305135, від 30 серпня 2012 року №125120106/2012/307262, від 06 вересня 2012 року №125120106/2012/307434 та від 07 грудня 2012 року №125120106/2012/310002 в числі інших комплектуючих до авіаційної техніки експортувало до Об'єднаних Арабських Еміратів: стартери повітряні СВ-78БА (3 шт.), вимірювач вібрації двигуна ИВ-500Е (1 шт.), радіовисотоміри РВ-3 (2 шт.), індикатор тахометра ИТЗ-2Т (1 шт.), магнітофон П-503Б (1 шт.), покажчик температури ТСТ-2 (1 шт.), радіомагнітні індикатори РМИ-2 сер.1 (2 шт.), автомат перекосу 8-1950-000 (1 шт.), втулка несучого гвинта 8-1930-000 сер.2 (1шт.), радіатори повітряно-масляні 5349Т (13 шт.). Відповідно до контракту від 26 грудня 2011 року № 22/11 та зазначених вище вантажних митних декларацій загальна вартість вказаних запасних частин складає 1 277 594,62 грн.

За наслідками розгляду матеріалів про порушення юридичною особою законодавства України в галузі державного експертного контролю відповідачем складено протокол від 27 серпня 2013 року № 298, відповідно до якого виявлено факт експорту ТОВ "АК "АВІАКОМ" товарів за відсутності у нього відповідного дозволу Держекспортконтролю України. ТОВ "АК "Авіаком" не зверталося до Держекспортконтролю України із заявами про надання відповідних дозвільних документів на експорт до Об'єднаних Арабських Еміратів зазначених запасних частин.

Вказані дії що ТОВ "АК "Авіаком" Держекспортконтролем України кваліфіковані за абзацом 2 статті 24 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" як здійснення міжнародних передач товарів без отримання в установленому порядку дозволів, висновків чи документів про гарантії або здійснення таких передач на підставі дозволів, висновків чи документів про гарантії, отриманих шляхом подання підроблених документів чи документів, що містять недостовірні відомості".

За результатами розгляду справи про порушення ТОВ "АК "Авіаком" вимог законодавства в галузі державного експертного контролю винесено постанову від 06 вересня 2013 року № 298 про накладення штрафу, відповідно до якої встановлено факт вивезення з України ТОВ "АК "Авіаком" товарів, які підлягають державному експертному контролю без отримання в установленому порядку відповідних дозвільних документів Держекспортконтролю України, чим порушено вимоги Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1807 та Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 січня 2004 року №86, що є правопорушенням в галузі державного експертного контролю, визначеним абзацом 2 статті 24 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання".

До ТОВ "АК "Авіаком" застосовані штрафні санкції у розмірі 100 відсотків від вартості товарів, що були об'єктом вказаної міжнародної передачі, що складає 1 152 590,50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з відсутності в матеріалах справи будь-яких висновків експертизи, проведеної Міністерством оборони України.

Така правова позиція судів першої та апеляційної інстанцій є правильною й такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно з абзацом 2 статті 24 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" порушеннями вимог законодавства в галузі державного експортного контролю є здійснення міжнародних передач товарів без отримання в установленому порядку дозволів, висновків чи документів про гарантії або здійснення таких передач на підставі дозволів, висновків чи документів про гарантії, отриманих шляхом подання підроблених документів чи документів, що містять недостовірні відомості.

Відповідно до пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1807 - контроль за міжнародними передачами яких здійснюється відповідно до цього Порядку, зазначені у списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, згідно з додатком .

В позиції ML10 Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, який є додатком до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1807 зазначено наступне "Літальні апарати", "аеростатичні повітряні судна", "безпілотні літальні апарати", авіаційні двигуни та обладнання для "літальних апаратів", "супутнє обладнання" та "компоненти", "спеціально призначені для військового використання" чи модифіковані для військового використання".

Пунктом 3 Порядку встановлено, що міжнародна передача товарів може здійснюватися суб'єктом здійснення міжнародних передач товарів (далі - суб'єкт) або іноземним суб'єктом господарської діяльності (далі - іноземний суб'єкт) за наявності у нього відповідного дозволу чи висновку Держекспортконтролю. Дозвіл чи висновок Держекспортконтролю на право здійснення відповідної міжнародної передачі будь-якого виробу, обладнання чи матеріалу подвійного використання є підставою для передачі імпортеру (кінцевому споживачеві) комплекту технічної документації (технічних даних), необхідної для налагодження, експлуатації та використання такого товару за цільовим призначенням в обсягах, визначених цим дозволом чи висновком.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Визначаючи товар, експорт якого здійснювався позивачем, таким, що є товарами військового призначення згідно з позицією ML 10 Списку товарів військового призначення, відповідач посилався на результати висновку від 20 березня 2013 року № 220/2018 державної експертизи, проведеної Міністерством оборони України за вмотивованим запитом Служби Безпеки України.

Разом з тим, є безпідставним посилання на лист Міністерства оборони України від 20 березня 2013 року № 220/2018, як на висновок експертизи в галузі експортного контролю товарів.

В матеріалах справи відсутні будь-які висновки експертизи, проведеної Міністерством оборони України.

З листа Міністерства оборони України, а також з висновку експертизи Державного експертного контролю від 07 червня 2013 року, проведеної відповідачем, неможливо встановити на підставі чого і ким вказані товари, визначені товарами військового призначення, а також ким і в якому саме порядку вони допускалися до цивільного користування і яким документом такий допуск був оформлений.

У своєму експертному висновку від 07 червня 2013 року експерт Державного експертного контролю лише послався на лист Міністерства оборони України, який не містить в собі жодних обґрунтувань, та не навів своїх аргументів які б підтверджували або спростовували зміст листа Міністерства оборони України від 22 березня 2013 року.

Відповідачем в порядку частини першої статті 69, частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства Укарїни не доведено обґрунтованості прийнятої постанови від 06 вересня 2013 року № 298 із викладенням мотивів необхідності отримання позивачем в установленому порядку відповідних дозвільних документів Держекспортконтролю України на вивіз зазначених вище товарів з України.

Зазначені обставини та норми матеріального права вірно враховано судами попередніх інстанцій під час вирішення даного спору.

Судові рішення у цій справі є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на наявність порушень чинного законодавства, які є підставами для висновку про те, що судами неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права і що призвело або могло призвести до ухвалення незаконних та необґрунтованих судових рішень.

Відповідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної служби експортного контролю України залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Авіаком") до Державної служби експортного контролю України про скасування постанови - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.