Справа № 815/7233/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7233/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом Одеського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 1940,36 грн.,-

СУТЬ СПОРУ:

Одеський міський центр зайнятості звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 1940,36 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначив.

У період з 26.02.2015 року по 07.08.2015 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Одеському міському центрі зайнятості як безробітний.

За результатами проведеної Одеським міським центром зайнятості перевірки встановлено, що у вище зазначений період ОСОБА_1, згідно договору з ПАТ «Укртелеком» від 13.02.2015 року виконував роботи та отримував дохід.

За період з 11.03.2015 року по 07.08.2015 року ОСОБА_1, незаконно отримано допомогу по безробіттю у сумі 3940,36 грн.

Відповідач частково сплатив суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 2000 грн., та станом на час подання адміністративного позову неповернута сума допомоги складає 1940 грн.36 коп., що стало підставою звернення позивача до суду даним адміністративним позовом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних осіб чи фізичних осіб - підприємців у випадках, передбачених законом, якщо такі вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб.

Ухвалою відкрите скорочене провадження по адміністративній справі в якій відповідачу було запропоновано надати на адресу суду заперечення проти позову та докази, які у нього є або заяву про визнання позову у десятиденний строк з дня одержання даної ухвали безпосередньо до канцелярії суду або шляхом надіслання поштою.

21.01.2016 року на адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення адресату 15.01.2016 року (а.с.18).

Станом на 26.01.2016 року на адресу суду не надійшли від відповідача заперечення на позов або заява про визнання позову.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

В даному випадку справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача. Протягом десяти днів з дня закінчення строку, передбаченого пунктом другим частини третьої цієї статті, до суду не надійшло заперечення відповідача.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені позивачем обставини по справі та враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, суд приходить висновку щодо достатності підстав для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного (а.с.6).

Наказом Одеського міського центру зайнятості від 05 березня 2015 року №НТ150305 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 05 березня 2015 року по 27 лютого 2016 року (а.с. 7).

Виплату допомоги по безробіттю розпочато з 11 березня 2015 року (а.с. 11).

В подальшому, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення", ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням", посадовою особою Одеського міського центру зайнятості проведено звірку (перевірку) щодо достовірності даних про працевлаштування ОСОБА_1 на Одеську філію ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ» у період перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітного.

Підставою проведення звірки стала службова записка відділу організації працевлаштування населення від 22.06.2015 року №0599.

За результатами звірки (перевірки) посадовою особою Одеського міського центру зайнятості складено акт №186 від 22 липня 2015 року про розслідування страхових випадків, та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, у якому зазначено про те, що ОСОБА_1 виконував вантажно-розвантажувальні роботи з 16.02.2015 року по 16.05.2015 року згідно цивільно-правовим договором від 13.02.2015 року, що підтверджено актами здавання-прийняття виконаних робіт від 28.02.2015 року, 31.03.2015 року та 30.04.2015 року. За лютий-квітень 2015 року згідно умов договору отримав винагороду в грошовій формі у сумі 10023 грн. (а.с. 8).

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Одеською філією ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ» дійсно укладено договір від 13 лютого 2015 року №51-22.

Відповідно до зазначеного договору та актів виконаних робіт, ОСОБА_1 за виконані роботи отримував грошові винагороди (а.с. 9-10).

Про укладені угоди відповідач центр зайнятості не повідомляв.

Таким чином, під час перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітний, відповідач виконував роботи за трудовими угодами та отримував дохід.

Відповідно до пп. 1. 2 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI, безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

У відповідності з ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

В свою чергу, згідно вимог ч. 3 вказаної статті, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 N 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

З огляду на зазначене, 07 серпня 2015 року центром зайнятості прийнято Наказ №НТ150807 щодо повернення коштів, відповідно до п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 307 (а.с.11).

Так, згідно п. 6.14 вказаного Порядку, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплатив, але не в повному обсязі частину незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 2000 грн.

Центром зайнятості було надіслано на адресу ОСОБА_1 претензію від 19 серпня 2015 року №3021/19/06, з проханням перерахувати залишок не перерахованих коштів, однак на момент розгляду справи відповідачем кошти у добровільному порядку не повернуті.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Натомість, відповідно до вимог до вимог ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу суму виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 1940,36 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги центру зайнятості обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 7, 94, 159-163, 183-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Одеського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 1940,36 грн. - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Одеського міського центру зайнятості (на р/р 4828, одержувач: Одеський міський центр зайнятості, , банк: ГУДКСУ в Одеській області, м. Одеса, МФО 828011, призначення платежу: повернення виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1) заборгованість у розмірі 1940,36 грн. (одна тисяча дев'ятсот сорок гривень 36 коп.).

3. Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Одеського міського центру зайнятості (): судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) грн.

3. Постанова належить до негайного виконання.

Згідно з ч.2 ст.256 КАС України постанова належить до негайного виконання.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя О.Я. Бойко