Справа № 804/14100/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 жовтня 2015 року Справа № 804/14100/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Озерянської С.І.

при секретарі Дерев'янко К.П.

перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі міста Дніпропетровська, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі міста Дніпропетровська, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить: визнати недостовірною інформацію, повідомлену Управлінням Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська у довідках від 30.04.2014 року №3473/06/12, №3474/06/12 щодо отримання ОСОБА_2 301,75 гривень та 96,39 гривень як надбавку до пенсії як дитині війни згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період відповідно з 25.05.2010 року по 25.11.2010 року та з 25.05.2011 року по 22.07.2011 року та викладену у зауваженнях Уряду України щодо прийнятності заяви по справі «Науменко проти України» (заява №9733/13); визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська, які виразились: у залишенні без розгляду запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 13.11.2014 року, ненаданні запитуваної інформації та документів, у неналежному розгляді звернення ОСОБА_1 від 19.05.2015 року та його скарги від 03.07.2015 року, ненаданні запитуваної інформації та документів; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, які виразились: у порушенні строків розгляду запиту на отримання публічної інформації від 30.09.2014 року, у порушенні строків розгляду запиту ОСОБА_1 на отримання інформації від 13.11.2014 року, строків направлення відповідей на цей запит; неналежному розгляді запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 13.11.2014 року, ненаданні запитуваної інформації та документів; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська належним чином розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 13.11.2014 року, його звернення від 19.05.2015 року та скарги від 03.07.2015 року та надати на них повні та обґрунтовані відповіді, запитувану інформацію та документи; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області належним чином розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 13.11.2014 року та надати на нього та обґрунтовану відповідь, запитувану інформацію та документи; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська, Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області протягом десяти днів із дня набрання рішенням суду законної сили, надати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення.

У судове засідання з розгляду справи представник позивача не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач-1 про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте його представник у судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення та клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач-2 про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте його представник у судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення та клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 2 цієї статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Аналогічна норма міститься в статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Щодо позовної вимоги про визнання недостовірною інформації, що була повідомлена Управлінням Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська у довідках від 30.04.2014 року №3473/06/12, №3474/06/12 щодо отримання ОСОБА_2 301,75 гривень та 96,39 гривень як надбавку до пенсії як дитині війни згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період відповідно з 25.05.2010 року по 25.11.2010 року та з 25.05.2011 року по 22.07.2011 року та викладену у зауваженнях Уряду України щодо прийнятності заяви по справі «Науменко проти України» (заява №9733/13) суд зазначає наступне.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Реалізуючи право на судовий захист позивач на власний розсуд у позові визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень та спосіб його захисту.

При цьому рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суд зазначає, що спірні правовідносини з приводу визнання інформації недостовірною врегульовані Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до частини 1 статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до частини 2 статті 277 Цивільного Кодексу України право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам.

Відповідно до частини 3 статті 277 Цивільного кодексу України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Відповідно до частини 7 статті 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що визнання інформації недостовірною здійснюється в порядку цивільного судочинства і має вирішуватись у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

В даному випадку, предметом позову є визнання недостовірною інформації, що була повідомлена Управлінням Пенсійного фонду України у Кіровському районі міста Дніпропетровська, що не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд звертає увагу, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі міста Дніпропетровська, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити дії частині позовної вимоги про визнання недостовірною інформації, повідомленої Управлінням Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська у довідках від 30.04.2014 року №3473/06/12, №3474/06/12 щодо отримання ОСОБА_2 301,75 гривень та 96,39 гривень як надбавку до пенсії як дитині війни згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період відповідно з 25.05.2010 року по 25.11.2010 року та з 25.05.2011 року по 22.07.2011 року та викладену у зауваженнях Уряду України щодо прийнятності заяви по справі «Науменко проти України» (заява №9733/13).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 17, 157, 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі №804/14100/15 - закрити в частині визнання недостовірною інформації, повідомленої Управлінням Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Дніпропетровська у довідках від 30.04.2014 року №3473/06/12, №3474/06/12 щодо отримання ОСОБА_2 301,75 гривень та 96,39 гривень як надбавку до пенсії як дитині війни згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період відповідно з 25.05.2010 року по 25.11.2010 року та з 25.05.2011 року по 22.07.2011 року та викладену у зауваженнях Уряду України щодо прийнятності заяви по справі «Науменко проти України» (заява №9733/13).

В іншій частині позовних вимог - продовжити розгляд справи.

Роз'яснити позивачу, що згідно частини 3 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська