Справа № 810/49/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/49/15 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Аліменка В.О., секретаря судового засідання Самсонової М.М., за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Григор`єва Д.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрод-Сервіс" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

12.01.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпрод-Сервіс" (надалі ТОВ Укрпрод-Сервіс") звернулося до суду з позовом Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - Ірпінська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.12.2014 № та №.

Позов обґрунтовано тим, що висновки податкового органу щодо нікчемності угод між позивачем та контрагентами ТОВ "Порт-Ал", ПП "Ривал", ТОВ "Базасофт", ТОВ "НВП Союзторгстрой", ТОВ "Євразія Трейдинг", ТОВ "Геліос-Люкс", ТОВ "Дісітранс", ТОВ "Будівельна компанія "Зім", ТОВ "ОПТ Альянс Трейд", ТОВ "Торгова група інтермаркет" є необґрунтованими та безпідставними.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 р. адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 17.12.2014 № та №.

Суд першої інстанції виходив з того, що операції позивача з контрагентами здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що діяльність позивача не була направлена на ведення підприємницької та господарської діяльності в розумінні чинного законодавства. Операції між позивачем та контрагентами є нікчемними, що підтверджується висновками актів перевірок інших податкових інспекцій.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 03.11.2014 по 21.11.2014 Ірпінською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області на підставі направлень від 03.11.2014 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Укрпрод-Сервіс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 20.12.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено Акт від 28.11.2014 №1400/22-4/38007149 про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, в результаті чого позивачем завищено витрати на загальну суму 9488781,99 грн., в т.ч. за І квартал 2012 року на суму 955871,32 грн., за ІІ квартал 2012 року на суму 2357019,43 грн., за ІІІ квартал 2012 року на суму 2783378,54 грн., за ІV квартал 2012 року на суму 1586826,53 грн., за 2013 рік на суму 1805686,17 грн., чим занижено податок на прибуток всього у сумі 1956530,49 грн., в т.ч. за І квартал 2012 року на суму 200732,98 грн., за ІІ квартал 2012 року на суму 494974,08 грн., за ІІІ квартал 2012 року на суму 584509,49 грн., за ІV квартал 2012 року на суму 333233,57 грн., за 2013 рік на суму 343080,37 грн.;

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 482637,10 грн., у т.ч. за липень 2013 року в сумі 139000,31 грн., за серпень 2013 року в сумі 166647,85 грн., за вересень 2013 року в сумі 15294,33 грн., за жовтень 2013 року в сумі 157290,78 грн., за травень 2012 року в сумі 851,67 грн., за серпень 2012 року в сумі 750,00 грн., за січень 2013 року в сумі 42,75 грн., за травень 2013 року в сумі 1666,67 грн., за грудень 2013 року в сумі 1092,74 грн.

Даний висновок податкового органу ґрунтується на використаних під час аналізу господарських операцій позивача актів перевірок його контрагентів "Про неможливість проведення зустрічної звірки».

Податковий орган дійшов висновку, що господарські операції підприємств не підтверджуються щодо врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів, у зв'язку з чим ТОВ "Порт-Ал", ПП "Ривал", ТОВ "Базасофт", ТОВ "НВП Союзторгстрой", ТОВ "Євразія Трейдинг", ТОВ "Геліос-Люкс", ТОВ "Дісітранс", ТОВ "Будівельна компанія "Зім", ТОВ "ОПТ Альянс Трейд", ТОВ "Торгова група інтермаркет" не могло фактично здійснювати господарські операції.

На думку податкового органу, діяльність вказаних підприємств здійснюється поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про нікчемність укладених ними угод, як із постачальниками, так і з покупцями та відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг).

Разом з тим, податковий орган в Акті перевірки зазначає, що ТОВ "Укрпрод-Сервіс" неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість в загальному розмірі 4403,83 грн., у тому числі по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_4 у сумі 750,00 грн., ПАТ "Укртелеком" у сумі 42,75 грн., ТОВ "Карпати-Логістик" у сумі 1666,67 грн., ТОВ "Агрокомунбуд" у сумі 1092,74 грн., ТОВ "ХВС" у сумі 851,67 грн., оскільки вказана сума не підтверджена відповідними документами.

На підставі Акту перевірки Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.12.2014 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" у розмірі 603296,38 грн., з яких: 482637,10 грн. - за основним платежем; 120659,28 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; від 17.12.2014 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" у розмірі 2445663,11 грн., з яких: 1956530,49 грн. - за основним платежем; 489132,62 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

Отже, відповідач донарахував податкові зобов'язання виходячи з висновку про нікчемність правочинів та відсутність реального характеру господарських операцій.

Позивач, не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх в судовому порядку.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені розділом 5 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. цієї статті встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З аналізу положень підпунктів 198.6 та 198.3. статті 198 Податкового кодексу України випливає, що виникнення у платника ПДВ права на включення податку до податкового кредиту пов'язано із фактичним відбуттям господарської операції з постачання товарів (виконання робіт, надання послуг), визначеної в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі за текстом Закон №996-XIV). Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані із рухом активів, зміною зобов'язань та власного капіталу платника податків та відповідають змісту укладених договорів.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність вчинення господарської операції, відповідність вчиненої господарської операції господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на формування податкового кредиту.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996 документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем (як покупцем) укладено договори про поставку харчових складників (товару):

05.04.2012 року з ТОВ "Порт-Ал" (Продавець) № 05042012.(т.1. а.с.219-220);

01.03.2012 року з ПП "Ривал" № 01032012 (т.1 а.с.231-233);

23.04.2012 року з ТОВ "Базасофт" № 23042012 (т.2 а.с.1-2);

06.09.2012 року з ТОВ "НВП Союзторгстрой" № 06092012 (т.2 а.с.92-93);

24.07.2013 року з ТОВ "Євразія Трейдинг" № 24072013 (т.2 а.с.101-102);

24.07.2013 року з ТОВ "Геліос-Люкс" № 24072013 (т.2 а.с.110-111);

14.08.2013 року з ТОВ "Дісітранс" №14082013 (т.2 а.с.114-115);

19.09.2013 року з ТОВ "Будівельна компанія "Зім" №19092013 (т.2 а.с.123-124);

01.09.2013 року з ТОВ "ОПТ Альянс Трейд" № 01082013 (т.2 а.с.128-129);

10.08.2013 року з ТОВ "Торгова група інтермаркет" №10102013 (т.2 а.с.133-134).

На підтвердження виконання умов всіх зазначених вище договорів позивачем надано копії самих договорів, видаткових накладних, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, специфікацій. (т.1 а.с.219-245, т. 2 а.с. 1-143)

Разом з тим позивачем доведено, що придбана у ТОВ "Порт-Ал", ПП "Ривал", ТОВ "Базасофт", ТОВ "НВП Союзторгстрой", ТОВ "Євразія Трейдинг", ТОВ "Геліос-Люкс", ТОВ "Дісітранс", ТОВ "Будівельна компанія "Зім", ТОВ "ОПТ Альянс Трейд", ТОВ "Торгова група інтермаркет" продукція використовувалась позивачем у господарській діяльності, зокрема у подальшому була реалізована товариствам - ТОВ "Напої плюс", ПП "Текстра-Віта", ІП "Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед", АТ "ВО "Конті", ПАТ "ЖЛК-Україна", ТОВ "Кримська водочна компанія", ТОВ "Мегапрод", ДП "Кондитерська корпорація "Рошен", ТОВ "ВТП "Агропереробка", ТОВ "Клюзі Здоров'я". На підтвердження зазначеного ТОВ "Укрпрод-Сервіс" надано засвідчені копії податкових накладних, видаткових накладних та банківські виписки.

Тобто, придбаний у конрагентів товар був використаний ТОВ "Укрпрод-Сервіс" у власній господарській діяльності, оскільки основним видом діяльності позивача за КВЕД є: неспеціалізована оптова торгівля.

Отже, колегія суддів згодна з висновком суду першої інстанції, що позивач на підтвердження реального характеру господарських операцій з контрагентами надав суду першої інстанції первинні документи бухгалтерського обліку та податкової звітності. Вищенаведені документи містять всі необхідні реквізити, підписи уповноважених представників сторін та печатки підприємств, що відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і підтверджують факт здійснення господарської операції.

Не заслуговують уваги посилання апелянта на висновки актів перевірки:

- акту ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Порт-Ал" (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.09.2010 по 30.11.2012";

- акту ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 30.11.2012 №2086/22-517/25009114 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Ривал" (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за грудень 2011 року, січень-травень, липень 2012 року та повноти їх відображення в податковому обліку";

- акту ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя від 07.06.2013 №115/2220/37172580 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Базасофт" (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ "Інтертерра" , ТОВ "Сталь Інвест-Груп" , ТОВ "Прима Торг" , ТОВ "Інфосервіс-послуги" , ТОВ "ПІК Пром" за період лютий-серпень 2012 року";

- акту ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя від 29.08.2013 №158/08-31-22/37172580 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Базасофт" (код за ) з контрагентами (постачальниками та покупцями) за період з 17.06.2010 по 02.07.2013";

- акту ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя від 07.06.2013 №114/2220/31080987 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "НВП Союзторгстрой" (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ "Інтертерра" , ТОВ "Сталь Інвест-Груп" , ТОВ "Прима Торг" , ТОВ "Неотрейд Хом" , ТОВ "Датли" , ТОВ "ТК Астея" , ТОВ "Дейверс-Інвест" за період жовтень 2011 року - вересень 2012 року у сумі 2371,5 тис. грн.";

- акту ДПІ у Соломянському районі м. Києва від 12.12.2013 №1247/26-58-22-01-17/35806550 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Євразія Трейдінг" (код за ) щодо документального підтвердження господарських відносин із ТОВ "Компанія "Інтер-Пласт" () за період з 01.07.2013 по 31.07.2013, ТОВ "Флоренд" () за період з 01.11.2012 по 30.11.2012, ТОВ "Еліт Трейд Сервіс" () за період з 01.06.2013 по 30.06.2013";

- акту ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 13.01.2014 №16/26-57-22-02-09/38365066 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Геліос-Люкс" () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.06.2013 по 30.11.2013";

- акту ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 07.11.2013 №668/26-54-22-/38698792 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Дісітранс" () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.06.2013 по 30.09.2013";

- акту ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 30.01.2014 №36/26-53-22-03-15/37652977 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Будівельна компанія "Зім" () щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за вересень, жовтень, листопад 2013 року";

- акту ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 02.10.2013 №247/26-53-22-01-21/38576054 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Опт Альянс Трейд" () щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.04.2013 по 31.08.2013";

- акту ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 08.04.2014 №1007/2202/38688229 "Про неможливість проведення зустрічної звірки щодо формування податкового кредиту та податкового зобов'язання з податку на додану вартість ТОВ "Торгова група інтермаркет" () по взаємовідносинам з постачальниками та покупцями за період з 01.07.2013 по 28.02.2014".

Зазначеними актами встановлено лише відсутність об'єктів оподаткування по операціях, проте ймовірні порушення податкового законодавства підприємств по ланцюгу постачання не можуть бути підставою для обмеження права покупця на податковий кредит за умови реальності господарської операції.

Крім того, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, отже мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку товару, в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що не заперечується апелянтом.

Відповідно до частини 1 статті 204 Цивільного кодекс) України (далі -ЦК України) згідно з яким правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності).

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст.228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Колегія суддів погоджується також з позицією суду першої інстанції відносно висновків податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту на загальну суму 4403,83 грн. по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_4, ПАТ "Укртелеком", ТОВ "Карпати-Логістик", ТОВ "Агрокомунбуд" ТОВ "ХВС".

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, затверджено наказом ДПС України від 22.12.2010 №984, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за №34/18772 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 4 Порядку акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Пунктами 5, 6 цього Порядку зазначено, що за результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У п.п. 5.2 п. 5 Порядку чітко наведено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

Однак, з Акту перевірки неможливо встановити яким чином та на підставі яких документальних доказів податковий орган дійшов висновків про порушення позивачем вимог закону в цій частині.

Так в Акті відсутні посилання на конкретні первинні документи із зазначенням їх реквізитів та дат їх складання, відсутня чіткість та системність викладу обставин порушення податкового законодавства, лише зі змісту Акту вбачається, що порушення позивачем вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з даними підприємствами ґрунтуються на тому, що позивачем суми податку на додану вартість по ФОП ОСОБА_4 у сумі 750,00 грн., ПАТ "Укртелеком" у сумі 42,75 грн., ТОВ "Карпати-Логістик" у сумі 1666,67 грн., ТОВ "Агрокомунбуд" у сумі 1092,74 грн., ТОВ "ХВС" у сумі 851,67 грн. включено до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість у відповідних періодах без підтверджуючих документів, оскільки згідно пояснень ТОВ "Укрпрод-Сервіс", такі документи у останнього відсутні.

Проте, на підтвердження вказаних обставин будь-яких доказів суду сторонами не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не було доведено, що сторони договору, укладаючи вищезазначені угоди, мали умисел на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, такою, як несплату податків. За своєю суттю нікчемним правочином в податкових правовідносинах є діяння платника податків, спрямоване на ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), тобто свідоме діяння певної фізичної особи, що при укладанні правочину діяла від імені такого платника, яке має в собі ознаки кримінально переслідуваного. Дослідивши договори між позивачем та контрагентами, та надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що вони відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки сторонами за договорами погоджені всі істотні умови і досягнута домовленість щодо їхнього виконання, і виконання цього договору підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 01.02.2016 року.

Керуючись статтями 95, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 р., залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрод-Сервіс" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.О. Аліменко

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Аліменко В.О.

Епель О.В.