Справа № 802/4004/15-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 січня 2016 р. Справа № 802/4004/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

суддів: Дончика Віталія Володимировича

Поліщук Ірини Миколаївни

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом: ОСОБА_2

до: Міністерства юстиції України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Галини Миколаївни

про: визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Галини Миколаївни про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України прийнято протиправне рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21118674 від 06 травня 2015 року.

На думку позивача рішення підлягає скасуванню, тому за захистом своїх прав вона звернулась до суду.

Позивачем та її представником було подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заявлений адміністративний позов повністю підтримують.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшли письмові заперечення (вх.235 від 06.01.2016 р.), за змістом яких відповідач з позовними вимогами не погодився. Крім того, останній повідомив про звільнення Молдованової Галини Миколаївни з посади державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явились, а також за відсутності потреби заслуховувати свідка чи експерта, колегія суддів вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

03.04.2015 року за реєстраційним номером 10896423 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдовановою Галиною Миколаївною було прийнято заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень нежитлових приміщень, що розташовані за адресою АДРЕСА_1. Дану заяву від імені позивача подано ОСОБА_4, повноваження якого підтвердженні довіренністю.

Рішенням від 06 травня 2015 року №21118674 державним реєстратором прав на нерухоме майно Молдовановою Г.М. було відмовлено у державній реєстрації вищезазначеного майна з мотивів відсутності кадастрового номеру, що суперечить ст.15. Закону України "Про оренду землі", а також неможливістю встановлення підстав набуття об`єктом статусу цілісного майнового комплексу із поданих документів.

Як убачається з матеріалів справи, 25.03.2009 року був укладений договір оренди землі №125 між Калинівською міською радою та ОСОБА_2 строком на 10 років з послідуючим правом викупу. В рамках договору оренди був підписаний Акт прийому-передачі земельної ділянки площею 0,5444га, яка розташована в АДРЕСА_1. Даний правочин зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК" Калинівський районний відділ, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11 червня 2009 року за №35.

Відповідно до мирової угоди від 19.10.2006 року, що затверджена ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.10.2006 р. по справі №4580/06, ОСОБА_2 набула право власності на частину будівель та споруд по АДРЕСА_1. Зокрема, зокрема згідно судового рішення за ОСОБА_2 визнано право власності на частину будівель автогаражів позначеною на технічному паспорті під №88, та інженерно-побутової будівлі під №90.

Згідно реєстраційного посвідчення від 17 січня 2008 року, виданого Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, за ОСОБА_2 зареєстровано 3/2500 частки будівель та споруд, що складаються з частини будівлі автогаражів літ.88 загальною площею 296,1 кв.м. та 1/2 частка від 5/1000 будівель і споруд, що включають частину будівлі автогаражів літ.88 загальною площею 453,1 кв.м та будівлі інженерно-побутової літ.90 загальною площею 360,6 кв.м.

Відповідно до декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованих Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області від 27.12.12р. та 15.04.14р., вищевказані об`єкти були прийнятті в експлуатацію. Крім цього, відповідно до декларації від 15.04.14 р. була прийнята в експлуатацію будівля складу, згідно технічного паспорта позначена літ. «№101».

Згідно рішення Калинівської міської ради від 19.06.2014 року №157, вищевказаним будівлям та спорудам, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2. була присвоєна нова юридична адреса, «АДРЕСА_1.

Згідно рішення Калинівської міської ради від 17.12.2014 року №342 було доповнено рішення Калинівської міської ради від 19.06.2014 року №157, відповідно до якого було виділено в окремий майновий комплекс належні позивачці будівлі та споруди за новоствореною адресою АДРЕСА_1, У зв`язку з цим був виготовлений новий технічний паспорт на вищезазначені будівлі та споруди.

Колегія суддів, визначаючись щодо відмови державного реєстратора прав на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю кадастрового номеру земельної ділянки, зазначає наступне. Відповідно до Закону України "Про оренду землі" в редакції від 11.06.2009 року, чинній на момент реєстрації договору оренди землі, до об`єкта оренди, як істотної умови договору оренди землі, відносилось лише місце розташування та розмір земельної ділянки. Серед іншого, невід`ємною частиною договору оренди землі був кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів. Крім того, в матеріалах справи міститься довідка про правовий статус земельної ділянки для виробничого використання, якій присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_2. З огляду на поданий позивачем договір оренди землі, останній відповідає вимогам, встановленим законами України.

Щодо відмови державного реєстратора у зв`язку з неможливістю встановити підстави набуття об`єктом статусу цілісного майнового комплексу, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчить із заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позивач реєструвала нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а не цілісний майновий комплекс.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться, серед іншого, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно п.36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.13. №868 (надалі - Порядок), для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п. 37 Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, серед іншого є ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", чинною на момент виникненя спірних правовідносин, передбачалось, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Згідно ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав. В силу даної статті відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів прийшла до висновку про протиправність рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21118674 від 06 травня 2015 року.

Водночас, позовні вимоги щодо визнання протиправним рішення та його скасування позивачем поставлені до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Галини Миколаївни, яка, як свідчать матеріали справи, звільнена з посади 15 липня 2015 року за угодою сторін.

Згідно з вищезазначеним, колегія суддів вважає, що належним відповідачем є Міністерство Юстиції України виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228 "Про затвердження Положення про Міністерство юстиції України" визначено, що Мін'юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства та використання електронного цифрового підпису, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності; забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації, у сфері виконання кримінальних покарань. Поряд з цим, до основних завдань Мін`юсту щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно відносять забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і здійснення відповідно до закону контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Крім того, у матеріалах справи міститься наказ Міністерства Юстиції України від 15.07.2015 року №2185/к Про звільнення Молдованової Г.М. (а.с.59), що підтверджує, що Міністерство Юстиції України є безпосереднім роботодавцем державного реєстратора прав на нерухоме майно Молдованової Г.М., а отже є належним відповідачем.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерство Юстиції України розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняту 03.04.2015 р., колегія суддів вважає, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подавалась представником позивача до Реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, де формувалась реєстраційна справа, яка передавалась на проведення реєстраційних дій до Департаменту державної реєстрації Міністерства Юстиції України відповідно до наказу Міністерства Юстиції України від 02.04.2013 року №607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб".

Однак, відповідно до наказу Міністерства Юстиції України від 15.12.2015 року №2586/5 "Про впорядкування відносин з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визнано таким, що втратив чинність наказ від 02 квітня 2013 року № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 534/23066.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 2 КАСУ, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виконуючи завдання адміністративного судочинства шляхом розгляду та вирішення адміністративної справи, суд не повноважний спонукати відповідача до вчинення дій, що не передбачені чинним законодавством. Здійснення управлінських функцій та дії повинні вчинятися відповідно до норм чинного законодавства. Враховуючи, що норма наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5, відповідно до положень якого було розглянуто заяву на проведення реєстраційних дій, втратила чинність, колегія суддів вважає, що в цій частині вимог слід відмовити.

З 01.01.2016 року відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя, крім державної реєстрації права власності та інших речових прав, що проводиться нотаріусами незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Відтак, на час вирішення справи в суді відновлення порушеного права позивача можливо лише за активної участі самого позивача, а саме останній має право звернутись до будь-якого органу державної реєстрації в межах визначеної адміністративно-територіальної одиниці для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Виходячи із меж заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

За правилами ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В зв'язку із тим, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, то судові витрати у розмірі 487,20 грн. належить поверненню позивачу відповідно до частини задоволених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати противоправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21118674 від 06.05.2015 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Молдовановою Галиною Миколаївною

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Міністерства юстиції України (за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, ) в користь ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Дмитришена Руслана Миколаївна

Судді: Дончик Віталій Володимирович

Поліщук Ірина Миколаївна